ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 530, 2011-06-05 09:30

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו כינסנו ישיבה של ועדת כלכלה ליום מלא לאחר שמשרד התחבורה הציג בפני הוועדה צורך ברור ומיידי להשלים את החקיקה כדי לאפשר הפעלה של הרכבת הקלה בירושלים.

כרמל שאמה-הכהן: ועדת הכלכלה סיירה וראתה במו עיניה את מצוקת הסוחרים והתושבים במרכז העיר ירושלים, כתוצאה מכל העיכובים שקרו בהפעלת הרכבת הקלה.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק שבפנינו בעצם מבססת נורמה חקיקתית שעליה אמורה להסדיר רישוי, נהלי הפעלה ופיקוח וענישה בכל מה שקשור להפעלת הרכבת הקלה, ולכן אנחנו נקיים היום דיון רציף, למעט הפסקת צהריים.

כרמל שאמה-הכהן: לא בטוח שנספיק לסיים היום את החוק ואז נצטרך לקיים עוד ישיבה.

כרמל שאמה-הכהן: נתחיל את הדיון בהצגה כללית של הצעת החוק ובתגובות של הצדדים השונים להצגה הכללית ולאחר מכן ניגש לחקיקת סעיף סעיף.

כרמל שאמה-הכהן: מי מטעם משרד התחבורה מציג?

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

חוה ראובני: בוקר טוב.

חוה ראובני: אני רוצה לפתוח ולהודות לוועדה שהתגייסה, ליושב ראש הוועדה, למנהלת הוועדה, לייעוץ המשפטי, שהתגייסו לסייע לנו לקיים את הדיון הזה על מנת שנוכל להוציא את הרכבת הקלה לדרך במועד.

חוה ראובני: הצעת החוק שבפנינו עניינה ברגולציה של הרכבת הקלה.

חוה ראובני: כיום אנחנו רוצים לצאת לדרך עם רכבת קלה שאין שום הסדרה של מי יכול להיות מפעיל רכבת קלה, שום הסדרה חוקית מה הם התנאים להיות מפעיל ומי הם בעלי המקצועות השונות שיעסקו בזה והמותר והאסור בתחום ההתנהגות וסמכויות המשטרה לחקור והסנקציות על מסורות למיניהן.

חוה ראובני: זה עיקרו ולבו של החוק, כאשר בשוליו, בהזדמנות חגיגית זו, אנחנו עושים מספר תיקונים חיוניים לפקודת מסילות הברזל, לעניין הרכבת הכבדה, לסלק מספר אנכרוניזמים שאי אפשר לחיות איתם, ולו ההתייחסות והסמכויות שניתנות לרשות הנמלים והרכבות, שעברה מן העולם כבר לפני מספר שנים.

חוה ראובני: שם זה ברמת התיקונים הטכניים, לא בא לתת רגולציה רק לרכבת הכבדה, אף כי גם זו דרושה וגם זו תובא בהזדמנות קרובה לאישורה של הוועדה.

חוה ראובני: אנחנו מקווים שהדיון יהיה פורה ומאיר ושנוכל להשלים ככל האפשר כמה שיותר בתוך הצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, מר שוחט.

אברהם בייגה שוחט: אדוני היושב ראש, אני משמש כמעט שנה, קצת פחות משנה, כיושב ראש של חברת סיטיפס ובחודשיים האחרונים נחשפתי לנושא החקיקה שלצערי הרב היא רחוקה מההגדרה שהושמעה כאן בפתיחה, שנאמר שנעשו מספר שינויים קלים רגולטיביים שחובה לעשות אותם וכמובן שגם אני וגם חבריי בסיטיפס לא מתנגדים לרגולציה שצריכה להתקיים ואין ספק שרכבת קלה שמשרתת את הציבור ומתנהלת על פי זיכיון שנמסר לחברה במכרז מטעם הממשלה מודעת לדבר, שיש צורך לבקר, לבדוק, לתפעל אותה.

אברהם בייגה שוחט: אבל המסמך שמונח בפניכם כהצעת החוק הוא רחוק מהעניין הזה וברשותך, אדוני היושב ראש, אני רוצה טיפה להרחיב ולהגיד מלה עקרונית, שכן לפי דעתי, הדיון היום הוא לא דיון ברכבת הקלה בלבד.

אברהם בייגה שוחט: מי שמסתכל על החוק ומבין שהחוק הזה בא במקביל לזיכיון שקיבלה חברה, אחרי שעבדו שנים מרובות, אנשי הממשלה, בהכנת הזיכיון, מבין שכאן נעשה דבר שמשנה באופן בסיסי, מערער ומרסק את תמונת הזיכיון בשורה רבה מאוד של דברים, חלקם מנהליים, חלקם פיקוחיים, חלקם כספיים, מבחינת התכנית העסקית של הרכבת, ואני אגיד שאני יותר מאשר מתפלא.

אברהם בייגה שוחט: דרך אגב, הייתי יושב ראש ועדת הכלכלה, אמנם רק כחמישה חודשים, כי אחרי זה הפכתי להיות יושב ראש ועדת הכספים, שם הייתי שלוש שנים, וזה היה לא מזמן, רק לפני 23 שנים, ואני יכול להגיד לכם שהנושא הראשון שהעברתי בוועדת הכלכלה היה חובת חגורת בטיחות בתוך העיר, כי מחוץ לעיר זה חוקק קודם.

אברהם בייגה שוחט: כשבאתי, שמו לי את זה מול העיניים וזה היה הדבר הראשון, אבל זה במאמר מוסגר.

אברהם בייגה שוחט: לכן אני אומר שהוועדה, ואתה בראשה, לוקחים על עצמכם אחריות כלכלית לאומית חמורה וחשובה מאוד.

אברהם בייגה שוחט: זה לא דיון ברכבת הקלה, זה דיון איך ממשלה מתנהלת אל מול זכיין שזכה במכרז.

אברהם בייגה שוחט: כל הפרטים, התפעוליים, הכספיים, הקנסות, הרגולציה, הכל ישנו בתוך הזיכיון, לדעתי.

אברהם בייגה שוחט: אם הממשלה רוצה עוד להוסיף דבר כזה או אחר, זה בסדר, אבל אדוני, לצערי הרב, אלה הם לא פני הדברים.

אברהם בייגה שוחט: למשל, אני לא ארבה, חבריי ירחיבו טיפה, אם הזיכיון היה לשלושים שנה והרישיון ניתן לשלושים שנה, ובילד אִין בתוך הזיכיון יש מה עושים במקרה שמתנהלים גרוע, ולממשלה יש אלף כלים לטפל בעניין, באמצעות חוק הזיכיון, לא עולה על הדעת שהרישיון ניתן לארבע שנים ובתום ארבע שנים יכולה הממשלה להכניס שינויים בניגוד לזיכיון.

אברהם בייגה שוחט: יש לזה משמעות תפעולית, יש לזה משמעות מבחינת זה שאנחנו לא יודעים מה עומד לפנינו ויש לזה משמעות גם מבחינת הבנקים.

אברהם בייגה שוחט: הבנקים כתבו לנו מכתב ברור ואמרו 'בתנאים האלה ההסדר הפיננסי בעצם נמצא במצב של רעידת אדמה וקריסה', כי לנו יש הסדר שההלוואה צריכה להינתן---

כרמל שאמה-הכהן: הצגתם את המכתב הזה לוועדה?

אברהם בייגה שוחט: לא, לפי דעתי לא הביאו, אבל הוא ישנו, אתם תקבלו אותו בהמשך הדברים.

אברהם בייגה שוחט: דבר שני, למשל יש גוף שהוא הרגולטור שלנו, שמולו אנחנו עומדים, JPTA, שמורכב מהחשב הכללי, משרד התחבורה, עיריית ירושלים.

אברהם בייגה שוחט: איתו אנחנו מתדיינים, הוא קונס אותנו, הוא בודק אותנו, וקם גוף נוסף חדש, מנהל הרכבת, עם סמכויות כמעט דומות.

אברהם בייגה שוחט: מה הסיפור הזה?

אברהם בייגה שוחט: איך יכול לעבוד זכיין כשיש מולו שני גופים.

אברהם בייגה שוחט: רבותיי, היתה לי זכות גדולה מאוד להקים את חברת חוצי ישראל ולטפל בפרויקט הזה, כולל כל החקיקות וכולל המכרז, עד שיצא לדרך.

אברהם בייגה שוחט: הזכיין ידע, יש מולו גוף אחד מטעם הממשלה.

אברהם בייגה שוחט: זכויות אכיפה על הפעילות בתוך הרכבת.

אברהם בייגה שוחט: בתוך המודל נקבעו זכויות האכיפה, באים ומערערים את זה.

אברהם בייגה שוחט: כל אחד מבין את המשמעות, יש לזה משמעות כספית, משמעות התנהלותית, איך אנשים ישלמו או לא ישלמו.

אברהם בייגה שוחט: לפיכך, אדוני היושב ראש, אני אומר לך, כשקראתי את הדברים, למרות תפקידי, הרי אני בא מטעם סיטיפס, אבל בן אדם לא שוכח גם את מה שהוא עשה כל חייו, לפחות ארבעים שנה עסקתי בצרכי ציבור, ואני נדהמתי כשראיתי את עזות המצח שמופיעה בחקיקה הזאת ואני ארשה לעצמי להוסיף עוד מלה אחת לפני שאני אציע גם איזה שהיא הצעה.

אברהם בייגה שוחט: גם ההתנהלות כלפי חברת סיטיפס, מבחינת העברת החומרים, מבחינת הרצון להתדיין, מבחינת הבקשות שלנו להתדיין ולהסביר, היו גרועות ביותר ולא רציניות.

אברהם בייגה שוחט: כשאני שאלתי האם בזמן הפצת התסקיר, התסקיר הגיע לחברה בשעתו אחרי השינויים, נאמר לי שלא.

אברהם בייגה שוחט: שאלתי, תגידו יש כבר בלו פרינט?

אברהם בייגה שוחט: אנחנו יכולים לקבל אותו?

אברהם בייגה שוחט: לא קיבלנו אותו.

אברהם בייגה שוחט: לא קיבלנו את הבלו פרינט.

אברהם בייגה שוחט: הוא שכב במשרדי הממשלה והוא הגיע אלינו לא דרך משרד התחבורה.

אברהם בייגה שוחט: היה סירוב מוחלט לתת לנו אותו.

אברהם בייגה שוחט: יכול להיות שזה חלק מההסבר ששאלת, מה קרה, איך זה... עובדה.

אברהם בייגה שוחט: היתה התנהלות, לפי דעתי, לא סבירה, לא רצינית, לא טובה, וזה יצר מצב שבאמת נקלענו לפינה מאוד מאוד קשה.

אברהם בייגה שוחט: אולי האנשים שעסקו בזה יגידו על הפגישות שהיו כמה מלים ואיך העסק התנהל.

אברהם בייגה שוחט: אני רק עשיתי זום על מספר נושאים קרדינליים.

אברהם בייגה שוחט: הם לא היחידים, יש שם מערכת שלמה של דברים ולכן בקשתי, אדוני היושב ראש, אנחנו לא אומרים שלא צריך לחוקק חוק, צריך לחוקק חוק, אנחנו גם מוכנים להתדיין, אנחנו מוכנים לשבת, לשמוע, אם יש דברים שאנחנו נוריד התנגדות, יש דברים שאולי הממשלה תבין מה שהיא עושה כלפי הציבור, מה קורה, ולכן הייתי מבקש מכבודו שיאפשר לנו תקופת זמן, בהוראתך, יש לך סמכות לבוא ולהגיד למשרדי הממשלה הרלוונטיים, אוצר, משפטים, תחבורה, 'רבותיי, קחו שבועיים, שבו עם אנשי סיטיפס, תבדקו את הדברים'.

אברהם בייגה שוחט: יכול להיות שתהיה התנגדות, אני לא מאמין.

אברהם בייגה שוחט: אני מאמין באנשים, שבשיחה ובהסתכלות לעומק אפשר למצות ולהגיע לדברים יותר רציונליים.

אברהם בייגה שוחט: יכול להיות שגם אנחנו נצטרך לוותר על משהו מתוך הזיכיון, אבל בגדול אנחנו לא יכולים לחיות עם הדבר הזה.

אברהם בייגה שוחט: לפיכך, זה מה שהייתי מבקש, שאדוני יאפשר משך זמן, בהנחייתך, למשרדי הממשלה לשבת איתנו, לבדוק את הדברים, ואני מניח שגם בהתחלת הדיון אתה תשמע דבר דבר, תשמע תגובות, אז תבין את הנקודות.

אברהם בייגה שוחט: אבל אני חוזר ואומר לך, אני מטיל על כתפיך, כי אני מאמין שאתה יכול לעשות את זה, להסתכל במבט כולל; מדינה-זכיין, לא סיטיפס.

אברהם בייגה שוחט: מה יקרה בפעמים הבאות?

אברהם בייגה שוחט: מישהו יילך למכרז?

אברהם בייגה שוחט: בנק ייתן הסדר פיננסי כשהוא יודע שלמחרת היום ייתכן פתאום מצב שבחקיקה משנים את כל תנאי הזכיינות וקובעים דברים חדשים לחלוטין שמרסקים את החוזה, מרסקים את ההסדר הפיננסי ויוצרים מצב בלתי נסבל.

אברהם בייגה שוחט: מלה אחת להערתך, שאתה דואג לאנשי השוק, ובצדק צריך לדאוג להם, כי הם סבלו הרבה הרבה מאוד זמן.

אברהם בייגה שוחט: השבועיים האלה הם לא אלה שיכריעו את נסיעת הרכבת.

אברהם בייגה שוחט: אני מקווה שהיא תיסע, מתי שאנחנו חושבים שתיסע, בתחילת או באמצע אוגוסט, אבל החקיקה זאת לא הסיבה.

אברהם בייגה שוחט: החקיקה בשום פנים ואופן היא לא הסיבה---

כרמל שאמה-הכהן: אתה אומר לנו שגם ללא החוק הזה אפשר להפעיל את הרכבת?

אברהם בייגה שוחט: לא אמרתי את זה.

אברהם בייגה שוחט: היו"ר כרמל שאמה: אוקי.

אברהם בייגה שוחט: זה היה משנה קצת את התמונה.

אברהם בייגה שוחט: לא אמרתי.

אברהם בייגה שוחט: צריך לשנות, אולי אפשר הוראת שעה, אני לא נכנס לפתרונות, צריך חקיקה מסוימת, אבל אני חושב שזו תהיה טעות פרלמנטרית וטעות מלאה אם לא יהיה דיון כיאות ואם לא יסתכלו במבט רחב על העניין.

אברהם בייגה שוחט: ברשותך, ישלים את דבריי מר יהודה שושני.

יהודה שושני: בוקר טוב ליושב ראש הוועדה וחבריי.

יהודה שושני: מונח בפניכם נייר תמציתי ששלחנו לקראת הדיון ונייר הערות מפורט נשלח ליועצת המשפטית של הוועדה אשר בוודאי נשמע במהלך הדיונים.

יהודה שושני: כפי שנאמר כבר, סיטיפס לא מתנגדת לרגולציה, אבל היא מתנגדת לשנות באופן חד צדדי הסכמים בשל הכוח שיש למדינה.

יהודה שושני: במשך כשנה, מפברואר 2010 ועד ינואר 2011, לא קיבלנו כל התייחסות.

יהודה שושני: אני משמש בתפקידי כבר כחצי שנה, כך שאני יכול לומר דברים באופן אישי, מניסיוני.

יהודה שושני: לא נפגשו איתנו.

יהודה שושני: גם את דף הטיוטה שקיבלנו, כפי שאמר מר שוחט, קיבלנו אותו מגורם אחר שאנחנו דרשנו אותו, לא ביקשנו, דרשנו.

יהודה שושני: למרות שהעברנו כעשרים פניות ויש לנו תאריכים מתועדים, במהלך התקופה, לקבלת טיוטה, לקיום מפגשים, בפועל התקיימו שתי פגישות בלבד, אחת בראשות החשב הכללי של האוצר והשנייה בראשותו של המנהל הכללי של משרד התחבורה לאחרונה, אבל לא קיבלנו שום מסמך תגובה לאור הדיונים האלה, שאומר 'שמענו אתכם', 'קיבלנו את עמדתכם', או 'לא קיבלנו'.

יהודה שושני: שקט מוחלט, שום דבר כתוב, ולכן מבחינתנו לא התייחסו למה שנאמר לחלוטין.

לאה ורון: אנחנו מבקשים, את המסמכים שלכם מכאן ולהבא, להעביר גם למזכירות הוועדה, על מנת שגם יושב הראש וגם המזכירות יקבלו את המסמכים.

לאה ורון: לא קיבלנו את המסמך.

יהודה שושני: כמו שאמרתי, אני כשישה חודשים בתפקידים ואפילו פעם אחת, למרות פניות רבות, לא התקיימו דיונים.

יהודה שושני: אני חושב שהלקוח היחיד לחוק הזה, לפחות בשבע השנים הקרובות, הינו סיטיפס.

יהודה שושני: גם אם ידידיי וחבריי במדינה יטענו לאחר מכן שהחוק הזה יחול גם על הרכבת הקלה בתל אביב, החוק כמעט כולו מדבר על תקופת ההפעלה.

יהודה שושני: תקופת ההפעלה בתל אביב לא תהיה לפני עוד שבע שנים, לכן סיטיפס הוא הלקוח היחיד.

יהודה שושני: הידע המקצועי שנשמר בנושא רכבות קלות במדינת ישראל נמצא בשולחן הזה ולא בשולחן של המדינה, עם חברות שהן חלק בלתי נפרד מסיטיפס.

יהודה שושני: לכן ראוי ונכון להתייעץ איתנו על חוק שאנחנו הולכים להתמודד איתו שנים קדימה.

יהודה שושני: על כך אנחנו מתרעמים ועל כך אנחנו מרגישים לא טוב, בכך שלא שיתפו אותנו בתהליך.

יהודה שושני: מר בייגה שוחט ציין את הנושא ה-BOT.

יהודה שושני: אני רוצה להדגיש, זה לא רק הבנקים, זה גם משקיעים זרים.

יהודה שושני: ברגע שאנחנו נסכם פה איזה שהוא חוק, שהחוק יסתור את חוזה הזכיינות, החשש שלנו, ולא בראייה רק שלנו כסיטיפס, כהדיוטות במדינת ישראל, שגם משקיעים זרים שירצו לבוא ולהשקיע כאן ויחתמו על חוזה, אחרי שנה או שנתיים על פי חוק ישנו את החוזה הזה.

יהודה שושני: לכן אנחנו מבקשים שיהיה תהליך נוסף, כדי שנוכל ליישר את זה.

יהודה שושני: אנחנו מאמינים שבמידה ונשב בשבועיים הקרובים ונוכל לדבר על הדברים האלה, זה לא יחרוג ממה שנאמר בהפעלה.

יהודה שושני: אנחנו עושים הכל, יושב ראש הוועדה, אנחנו נפגשנו כבר שלוש פעמים, גם בשיחות אישיות אמרתי לך שאני באתי לתפקידי בהגדרה חד משמעית שהמשימה שלי היא להפעיל את הרכבת הזאת באוגוסט, וככל שזה תלוי בנו, אנחנו מתכוונים לעשות זאת ולא לוותר, לא לעצמנו ולא לאף אחד אחר.

יהודה שושני: לכן חשוב לנו מאוד מאוד שהחוק הזה יחוקק ויהיה חוק טוב, כדי שכולנו נוכל לחיות ביחד.

יהודה שושני: בסך הכל אנחנו הולכים לחיות עם המדינה ועם אנשים שיקבעו את הרגולציה ואתם הסמכות של המדינה לקבוע את הרגולציה בעוד 27 שנים.

יהודה שושני: ברשותכם, בקצרה, רק כמה דוגמאות קטנות לפני שנתחיל בדיון.

יהודה שושני: הנושא של הגבלה של היתר של ארבע שנים.

יהודה שושני: מר בייגה שוחט התייחס אליו, אני לא אדון עליו.

יהודה שושני: הנושא השני הוא עיצומים כספיים וסנקציות כספיות.

יהודה שושני: מדובר בכפל קנס על נושאים שבהם כבר נקבעו בהסכמה קנסות מוגדרים בהסכם הזיכיון.

יהודה שושני: החשש שלנו שיהיו קנסות נוספים שלא נמצאים במודל הפיננסי ולא נוכל לעמוד בהם ולכן לא רק אנחנו חוששים מהעניין, גם הבנקים חוששים מהעניין ולא בכדי המכתב שקיבלתם כרגע הופנה אליכם.

יהודה שושני: הנושא השלישי הוא מערכת הכרטוס.

יהודה שושני: מעבר לחוסר עקביות בין הסדרים על כרטוס ישן להסדרים על כרטוס חכם, החדש, התיקון מאפשר למשרד התחבורה להתיר לזכיין חובות להקים מערכות חדשות, ליישם הסדרים חדשים שלא תומחרו, ולכן אנחנו בסיטיפס לא יודעים אם נוכל להשתפות כתוצאה מהשינויים האלה, ואנחנו מוטרדים.

יהודה שושני: מר שוחט ציין את הנושא הרביעי, שיהיו שתי סמכויות, סמכות אחת של JPTA, ולאחר מכן סמכות נוספת של המדינה, מנהל, ומה יקרה אם שתי הסמכויות האלה יגידו דברים שונים.

יהודה שושני: למי נקשיב?

יהודה שושני: למי נשמע?

יהודה שושני: הדבר האחרון שאני רוצה להציג אותו, נושא של רגולציה קשה מאוד ולא פרופורציונלית על מנהל התפעול שאין לכך מקבילה ברכבת ישראל, והחשש הוא שלא נוכל לאייש את הפונקציה הזאת.

יהודה שושני: אם הפונקציה הזאת היא לא מאוישת, אין הפעלה של רכבת.

יהודה שושני: אלה מספר הדברים שרציתי לומר ואני מודה לכם על הזכות לדבר.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אפשר להתחיל להקריא את החוק, כי אף אחד אחר לא נרשם לדיבור.

כרמל שאמה-הכהן: למשרד התחבורה יש משהו להגיד באיזה נושא?

חוה ראובני: יש הרבה מה להגיד, השאלה אם אדוני רוצה שנפתח פה בהתנצחות, כי העובדות ידועות---

כרמל שאמה-הכהן: רק אם אתם מוצאים לנכון.

חוה ראובני: אני רק אומר שהיה משא ומתן ופגישות והתכתבויות ארוכות, קלסרים שלמים נמצאים אצלנו, עד לשלב שבו ועדת השרים לחקיקה אישרה את שיטת החוק, ועבודה אינטנסיבית שנעשתה מול נציגי סיטיפס.

חוה ראובני: אחרי שהתפרסמה הצעת החוק בכחול והתקבלו ההערות.

חוה ראובני: נכון שלא הגבנו להערות האלה, כיוון שהיו דיונים פנימיים בתוך הממשלה, לגבי איך מגיבים אליהם ואיך הממשלה מתייחסת אליהם, וחלק לא קטן מההערות שהושמעו פה, בשבוע שעבר התקיימה ישיבה בראשות המנהל הכללי של משרד התחבורה והמנהל הכללי של משרד התחבורה נתן מענה והסכים לעשות שינויים מסוימים בהצעת החוק כדי לתת מענה לחששות והבעיות שהועלו פה.

חוה ראובני: הצגת הדברים כאן ובמכתב שהועבר לוועדה מתעלמת כאילו לא היתה ישיבה ביום רביעי שעבר בראשות מר דן הראל וכאילו הוא לא הלך לקראתם והסכים לעשות מספר שינויים לבקשתם בהצעת החוק.

חוה ראובני: אם ניכנס כאן לפרטים; ה-JPTA, למשל, הסכם הזיכיון אומר במפורש שהממשלה יכולה להעביר את סמכויותיה לגורם אחר בעתיד, זה נאמר במפורש בהסכם הזיכיון, אז אנחנו לא ממש מבינים את ההיאחזות בקרן המזבח של ה-JPTA למשך שלושים שנה.

יערה למברגר: אולי אני אסביר במשפט מה זה ה-JPTA.

יערה למברגר: ה-JTPA זו בעצם הנציגות או הזרוע של המדינה לעניין הסכם הזיכיון.

יערה למברגר: זאת אומרת המדינה יכולה, וגם בהתאם להסכם הזיכיון, לפעול באמצעות גוף אחד או באמצעות גוף אחר.

יערה למברגר: JPTA אלה ראשי תיבות, Jerusalem Public Transport Authority.

יערה למברגר: כמו שההסכם הזה כיום כולו באנגלית, גם הרשות הממונה, שמה הוא באנגלית.

קריאה: זה Administration, לא Authority.

לאה ורון: זה גוף שהאזרחים יוכלו גם לפנות אליו?

יערה למברגר: לא, במהות זה כמו שאתה חותם חוזה, 'לעניין חוזה זה אנא דברו עם מר..., זה הנציג שלי לעניין החוזה'.

יערה למברגר: זה חוזה בין המדינה לבין גוף וזה הנציג של המדינה לעניין החוזה.

לאה ורון: התושבים, כשהם ירצו להתלונן על הרכבת, הם יתלוננו לפני הגוף הזה?

יערה למברגר: לא.

יערה למברגר: אני חושבת שזה צד לחוזה, זו נציבות של המדינה במישור החוזי, לא במישור המנהלי.

יערה למברגר: זה לא המדינה מול האזרח ולכן צריך לשים לב ופרופורציה ולא לקדש את המוסד הזה באשר הוא.

יערה למברגר: המוסד הזה הוא פשוט צורה שבה המדינה מתקשרת בהסכם הזיכיון.

חוה אהרוני: והדבר האחרון, והוא העקרוני, זה שהאמירה שכן צריך חקיקה/לא צריך חקיקה, בעינינו מובן מאליו שהחשב הכללי בצאתו למכרז לא הופך להיות המחוקק והרגולטור של פעילויות משקיות כאלה ואחרות וכל דבר, וזה גם עולה מסעיפים רבים בהסכם הזיכיון, שבסופו של דבר צריכה לבוא גם רגולציה.

חוה אהרוני: לא בחוזים מסדירים את הזכויות והחובות של הציבור ואת הסמכויות של המינהל, אלא זו ריבונות של הכנסת, הכנסת מחוקקת, הכנסת מסמיכה את הרשויות המנהליות והצעת החוק הזאת היא בהתאם.

חוה אהרוני: אני לא רוצה להיכנס כאן להתנצחות על פריטים, אני מניחה שניאלץ לעשות את זה בהגיענו לכל הסעיף, זה עוד יבוא, הכניסה לפרטים.

חוה אהרוני: ובכך אדוני רוצה שנתחיל בהקראת החוק.

גיתית שיינין: אני רוצה לענות לחברה ממשרד התחבורה.

גיתית שיינין: ראשית, כמו שאמרו חברי ההנהלה הבכירה של סיטיפס, אנחנו אכן חושבים שהרגולציה היא דבר דרוש ונחוץ, הוא גם אכן מוכר בהסכם הזיכיון.

גיתית שיינין: לא רק זאת, אלא אף החוק תוקן באופן ספציפי לקראת החתימה על הסכם הזיכיון.

גיתית שיינין: זאת אומרת, היה כבר תיקון אחד לצורך החתימה על הסכם הזיכיון.

גיתית שיינין: מוכרת בהסכם הזיכיון האפשרות לבצע שינויים מסוימים נוספים, אולם השינויים האלה גם מכירים בזה שיש מן הסתם הסכם זיכיון שמקנה זכויות מסוימות.

גיתית שיינין: בקצרה לנושא הפגישות.

גיתית שיינין: יש לחבריי קלסרים, אני בטוחה.

גיתית שיינין: התקיימות פגישות בין סוף 2009 לתחילת-אמצע 2011, לא היו פגישות, אז אני לא כל כך מבינה את ההיאחזות בכך.

גיתית שיינין: אבל מה שיותר חשוב, היתה באמת פגישה שתואמה באופן דחוף ביום רביעי שעבר, לפני ארבעה ימים, אשר בה באמת הציג מר דן הראל, המנהל הכללי של משרד התחבורה, מספר הצעות שכביכול אמורות לתת מענה מסוים לחלק מאוד קטן מההערות שלנו, ואני אומרת 'כביכול', מכיוון שהפתרונות הללו, אל"ף, הועלו באופן בלתי פורמלי במהלך ישיבה, לא קיבלנו אותם באופן כתוב, גם לא אמרו לנו איך הם ינוסחו, מה בדיוק הם יגידו.

גיתית שיינין: אבל מה שחשוב מזה, זה שהפתרונות האלה, שגם הובאו לראשונה על הכתב לפנינו היום, לא באמת פותרים את הבעיות המהותיות שקיימות בחוק.

גיתית שיינין: הם נותנים להם מענה קוסמטי לכל היותר, אבל זה לא פתרון מהותי, לפחות בחלק מהדברים.

גיתית שיינין: לעניין סמכויות ה-JPTA, אני רוצה להדגיש, מדובר בגוף רגולטורי שיש לו נציג אחד של משרד התחבורה, נציג אחד של משרד האוצר, נציג אחד של העירייה, מכיוון שההרכב הזה נחשב בזמנו להרכב שראוי שיתייחס לכל הבעיות שעולות מול הזכיין.

גיתית שיינין: נכון, כפי שאמרה חברתי, שלפי הסכם הזיכיון ניתן להעביר את הסמכויות האלה למישהו אחר, אין בכך כדי להגיד שעצם העברת הסמכויות האלה פירושו שניתן לבטל אותן ולבטל את כל הזכויות שיש לנו מול ה-JPTA, ועצם העובדה וככל שמשרד התחבורה והמדינה חושבים להעביר את כל הסמכויות של ה-JPTA שאמור להתמנות מטעם משרד התחבורה, הרי שתהיה איזה שהיא הקבלה, עדיין יהיו שתי מערכות רגולטוריות חלות, וכאשר אותו מנהל יבוא וייתן איזה שהיא הוראה, האם הוא פועל בכובעו כרגולטור לפי ההסכם, או כרגולטור לפי החוק, למי אנחנו פונים בערעור, איזה זכויות יש לנו, איזה סמכויות יש לנו.

גיתית שיינין: זה לא פותר את השאלה המהותית של העובדה שיש כאן שתי מערכות רגולציה.

גיתית שיינין: וחבל, כי אפשר היה לעשות משהו שלכל הפחות יתחשב במערכת הרגולטורית הקיימת לפי הסכם הזיכיון ולא יתעלם ממנה לחלוטין.

גיתית שיינין: אבל כמו שחברתי אמרה, אנחנו כמובן נדון על זה בכל סעיף וסעיף.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

חוה ראובני: (מקריאה): "הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (מס' 6), התשע"א-2011".

חוה ראובני: "1.

חוה ראובני: בפקודת מסילות הברזל (נוסח חדש), התשל"ב-1972 (להלן – הפקודה), בסעיף 1 – (1) במקום ההגדרה "המנהל" יבוא: "המנהל" – מי שמונה לפי סעיף 2א, לפי העניין".

חוה ראובני: זה מתקן את הגדרת המנהל שנמצאת לנו היום בפקודת מסילות הברזל, שמדברת על עניין מסילות הברזל של רשות הנמלים והרכבות, שזה הרשות, שכבר לא קיימת מזה שנים.

חוה ראובני: לגבי עניין מסילת ברזל מקומית, אומרים אמירה מאוד מאוד כללית, שזה עובד מדינה ששר התחבורה מינה בהודעה ברשומות, וזה לא אומר שום דבר על מי הוא המנהל, זה רק אומר איך ממנים אותו.

חוה ראובני: אנחנו, ב-2א רוצים לתת להגדרת המנהל, כיוון שהוא עתיר סמכויות, קצת יותר תוכן ולתת קצת יותר תנאים למי יכול להיות מנהל.

חוה ראובני: להגדרה הזאת אנחנו נגיע בהמשך.

חוה ראובני: (מקריאה): "(2) אחרי ההגדרה "המנהל" יבוא:" כאן מגיעה סדרה של הגדרות שדרושות לצורך הכרטוס החכם.

חוה ראובני: היועצת המשפטית של הוועדה ביקשה מאיתנו לדחות את הדיון בסעיפים האלה ולדון בהם יחד עם הצעת חוק אחרת, שמונחת על שולחן הוועדה, תיקון מספר 100 לפקודת התעבורה, שעוסקת בהסדר כללי של כרטוס חכם בתחבורה הציבורית, שרצוננו שיחול בכל התחבורה הציבורית, רכבת קלה, רכבת כבדה, אוטובוסים, מוניות---

כרמל שאמה-הכהן: אז אנחנו מוציאים את זה מהצעת החוק?

חוה ראובני: אני לא מוציאה את זה, אני אומרת שאם לא נשלים את הצעת החוק, היום אני רוצה לדלג על זה בשלב הזה, להשאיר את זה לשלב מאוחר יותר.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: על איזה הגדרות את מדלגת?

חוה ראובני: אני מדלגת על הגדרות הסדר נסיעה, כרטיס חכם, כרטיס חכם אישי, מידע ומידע מזוהה.

חוה ראובני: (מקריאה): " "מסילת ברזל" – מסילה כמשמעותה בסעיף 2; " "מסילת ברזל ארצית" – מסילת ברזל כפי שהיא מסומנת בתכנית מתאר ארצית למסילות ברזל; " "מסילת ברזל מקומית" – כהגדרתה בסעיף 46".

חוה ראובני: "(3) אחרי ההגדרה "משק חי".

חוה ראובני: ..

חוה ראובני: על זה אני גם מבקשת לדחות כרגע את הדיון, וגם את (4), שהם נוגעים לכרטוס החכם, ואני עוברת ל-(5).

חוה ראובני: (מקריאה): "(5) במקום ההגדרה "פקיד רכבת" יבוא: " "פקיד רכבת" – מי שהוסמך בידי אחד מאלה לפי העניין; "(1) לעניין מסילת ברזל ארצית – בידי מפעיל מסילת הברזל הארצית; "(2) לעניין מסילת ברזל מקומית – בידי בעל היתר הפעלה כהגדרתו בסעיף 46; "(3) לעניין מסילת ברזל לפי סעיף 48 – בידי מפעיל מסילת הברזל כאמור" על פסקה (6) אני מבקשת לדלג כרגע.

חוה ראובני: פסקה (7).

חוה ראובני: (מקריאה): "(7) בהגדרה "רכבת" אחרי "קרונוע" יבוא "קרונית שירות ותחזוקה"; "(8) בהגדרה "השר" , בסופה יבוא "והבטיחות בדרכים"; "(9) ההגדרה "הרשות" – תימחק".

כרמל שאמה-הכהן: הערות לסעיף ההגדרות?

גיתית שיינין: לעניין סעיף קטן (5) תת סעיף (2), לעניין מסילת ברזל מקומית, בידי בעל היתר ההפעלה כהגדרתו בסעיף 46; כפי שידוע כמובן ניתן לפי הסכם הזיכיון ויש לנו חברת הפעלה שגם המדינה נדרשת לאשר אותה וגם אישרה אותה, ולכן אנחנו היינו מבקשים להוסיף בסוף ההגדרה, לאחר המלים בעל היתר הפעלה, את המלים 'או מי מטעמו'.

גיתית שיינין: אם הדבר דרוש כדי לרצות איזה שהוא חשש שזה יהיה סתם מי מטעמו, אז אפשר כמובן להגיד את זה, ככל שהדבר נמצא על פי הסכם זיכיון, אז יהיה כפי שאושר לפי ההסכם.

כרמל שאמה-הכהן: משרד התחבורה, מה תגובתכם להערה?

חוה ראובני: כאן אנחנו מדברים על מי יסמיך את פקיד הרכבת.

חוה ראובני: לפקיד הרכבת יש סמכויות.

חוה ראובני: אנחנו נראה בהמשך שיש לו סמכויות מסוימות כלפי ציבור הנוסעים.

חוה ראובני: אנחנו חושבים שמי שצריך למנות אותו זה בעל היתר ההפעלה עצמו ולא החברה המפעילה מטעמו.

חוה ראובני: מדובר במהלך טכני, לקבוע שלאדם מסוים יהיו סמכויות.

יערה למברגר: אני אגיד עוד משהו.

יערה למברגר: יש מערך פנימי בתוך הזכיין ופעמים רבות פועלות לפיו, מדובר בחברת הפעלה, חברת הקמה, אבל פה בעל ההיתר הוא אחד, בעל ההיתר הוא ברור, הוא גוף מסוים, הוא זה שבסופו של דבר צריך להסמיך אדם, פקיד רכבת, שלו ניתנות, כמו שעורכת דין ראובני אמרה, סמכויות לפי הפקודה.

יערה למברגר: אם במסגרת הארגון הפנימי של הזכיין, הזכיין פועל באמצעות מי, זה עניין של ההליכים הפנימיים שלהם.

יערה למברגר: זה לא דבר שצריך לכתוב אותו בחוק.

מרק פיליפס: אני רק אציין שקודם כל ההסדר הפנימי הזה הוא משהו שנקבע על ידי המדינה, בהסכם הזיכיון.

מרק פיליפס: הם חייבו אותנו---

יערה למברגר: אבל בעל ההיתר שהוא בעל ההיתר לפי החוק.

מרק פיליפס: אבל מצד שני יש לנו מערך הסכמים, בינינו לבין המפעיל מטעמנו, ואנחנו לא רוצים לשנות את זה כתוצאה מהחוק, מכיוון שההסמכה במקום זה בא לכאורה מבעל היתר ההפעלה, מצד שני צריך לקבל כל מיני אישורים לאנשים האלה, אם אני זוכר נכון, הם צריכים לעבור הסמכה או הכשרה.

מרק פיליפס: אני לא מבין את ההתרגשות, למה זה כל כך חשוב לכם.

מרק פיליפס: השמות הם אלה שהמפעיל יגיד ואנחנו פשוט לא רוצים לערער את המערכת החוזית בינינו.

מרק פיליפס: זה הכל.

חוה ראובני: אנחנו מבחינתנו הכתובת לכל הסמכויות, כל החבות, האחריות כלפינו זה בעל ההיתר, שהוא בעל הזיכיון.

חוה ראובני: הוא מי שאנחנו עומדים מולו, כל מערכת היחסים של המדינה היא איתו והאחריות בסופו של דבר היא שלו.

חוה ראובני: כאן אנחנו מדברים ששליח עושה שליח באיזה שהוא מקום וזו מערכת שכאשר אנחנו מדברים על סמכויות אכיפתיות כלפי כולא עלמא, שזה חלק מהדברים שיש לנציג רכבת, אנחנו חושבים שזה לא צריך לבוא בעקיפין, אלא בעל היתר ההפעלה הוא זה שצריך לעשות את זה בעצמו.

כרמל שאמה-הכהן: אבל הם יוכלו להכניס את החברה המפעילה לנעליהם בעניין זה והם עדיין נשארים האחראים.

חוה ראובני: לא, אנחנו סבורים שההסמכה של אותם פקידי רכבת, אותם פקחים למיניהם, הם לא צריכים לבוא דרך המפעיל.

חוה ראובני: למפעיל יש את התפקידים הטכניים שלו, הוא זרוע לעניין חברות תפעוליות, אבל מתן סמכויות---

גיתית שיינין: זה חוסר הבנה בסיסית של הזיכיון.

חוה ראובני: אבל הקביעה מי הם הפקידים המוסמכים להפעיל סמכויות אכיפה כלפי כולא עלמא, זה צריך לבוא מבעל ההיתר.

מרק פיליפס: המפעיל הוא זה שבוחר את הנהגים, הוא מכשיר אותם, הוא נוסע ברכבת.

מרק פיליפס: זה בסדר מבחינת

מרק פיליפס: כם, אבל להסמיך את הפקחים זה לא בסדר?

חוה ראובני: בגלל שלפקחים יש סמכויות אכיפה.

מרק פיליפס: אבל הוא נוסע ברכבת.

גיתית שיינין: הבעיה היא כזו, כל מנגנון הסכם הזיכיון מלכתחילה נבנה, הוא נבנה ככה על ידי המדינה, זה היה המכרז שאליו אנחנו ניגשנו, במכרז שאנחנו ניגשנו היו כבר טיוטות של ההסכם שלנו, גם עם קבלן ההפעלה וגם עם קבלן ההקמה, אלה התנאים שנכפו עלינו, התנאים שהמדינה רצתה הם כאלה שמכתיבים לנו חוזה מאוד מפורט שמעביר את כל הסמכויות שלנו ואת האחריות לסמכויות האלה, להוצאה לפועל של הסמכויות האלה, לקבלן ההפעלה.

גיתית שיינין: לבוא עכשיו לערער את כל המנגנון החוזי הזה, שמלכתחילה הוא---

יערה למברגר: למה לערער?

יערה למברגר: מי קיבל את הזיכיון?

יערה למברגר: מי הוא בעל הזיכיון?

יערה למברגר: אגב, זו שאלה אינפורמטיבית פשוטה, מי הוא בעל הזיכיון.

גיתית שיינין: בעל הזיכיון הוא אנחנו, כל הסמכויות והאחריות להפעלה---

יערה למברגר: מי זה אנחנו?

יערה למברגר: חברת סיטיפס בע"מ היא בעלת הזיכיון?

גיתית שיינין: כל הסמכויות והאחריות להפעלה, לפי ההסכם שנכתב על פי אותם מסמכים שלפיהם ניגשנו למכרז, כל הסמכויות והאחריות להפעלה מוטלים על חברת ההפעלה, שנבחרה ואושרה על ידי המדינה.

גיתית שיינין: זה לא שאנחנו לוקחים עכשיו איזה שהוא קבלן ביצועים.

גיתית שיינין: אנחנו גם לא יכולים להחליף... זה לא איזה שהיא התקשרות עם איזה שהוא ספק שאנחנו יכולים להחליט עליה, אנחנו יכולים להחליף אותה.

גיתית שיינין: אנחנו לא יכולים.

גיתית שיינין: זה מכרז נעול, זה הסכם נעול.

גיתית שיינין: בכל פעם, אם וכאשר נרצה להחליף מפעיל, המדינה חייבת לבחון אותו, לאשר אותו, יש תנאים לכך.

גיתית שיינין: אין כאן איזה שהיא שרירותיות וסיכון שתהיה איזה שהיא חברה שהמדינה לא מכירה ולא יכולה לאכוף עליה.

גיתית שיינין: המפעיל כפוף לאותה רגולציה שהזכיין כפוף אליה מעצם הסכם הזיכיון וזה היה התנאי שהמדינה הכתיבה.

הילה הדר: אבל זה עדיין---

גיתית שיינין: מכיוון שהמפעיל הוא זה שמתקשר עם הפקחים האלה.

הילה הדר: האם את חולקת על כך שסיטיפס היא החברה האחראית, היא בעלת ההיתר?

גיתית שיינין: אני לא מתכחשת לזה שסיטיפס... אל"ף, לא לחלוטין ברור לי, גם לפי הצעת החוק, מי אמור להיות בעל ההיתר, אבל זה דבר אחר, וזה היה משהו שהייתי שמחה אם היינו נפגשים ומדברים עליו, למשל, אבל אחת הבעיות כאן היא שהמפעיל הוא זה שאמור לשכור את הפקחים האלה, הוא אחראי להכשרה שלהם, הוא אחראי לעשות את כל התיאומים מול הרגולטורים הרלוונטיים---

חוה ראובני: אנחנו מדברים על סמכויות של פקחים בסופו של דבר.

חוה ראובני: זה מתן סמכויות שלטוניות מסוימות.

חוה ראובני: סמכויות שלטוניות לכתחילה אמורות.

חוה ראובני: .. יש לה סמכויות לדרוש זיהוי, יש לה סמכויות לתת דוחות שיכולים להתגלגל גם לפלילים, יש לה סמכות לתת דוחות---

כרמל שאמה-הכהן: בואו נשמע את נציגת משטרת ישראל בעניין הזה.

חוה ראובני: אלה דברים שלכתחילה אפילו הייתם אומרים שהממשלה צריכה להסמיך.

חוה ראובני: אז עשינו צעד ואמרנו שבעל ההיתר, ולקחת את זה עוד צעד ל---

תמר ליברטי: אני רוצה לציין רק שאנחנו התנגדנו בכלל למתן סמכויות עיכוב לפקיד הרכבת וביקשנו לבטל אותן, בסופו של דבר הגענו למסקנה שפקיד הרכבת באמת צריך להבין איפה סמכויות העיכוב, לעכב אדם, זו לא סמכות פשוטה, ומהטעם הזה אחרי שהבנו את הצורך הייחודי בסיטואציה של הרכבת, ובגלל המבנה הייחודי של הדבר הזה, הסכמנו לתת את סמכות העיכוב ב---

כרמל שאמה-הכהן: אתם בעד או נגד השינוי המוצע?

תמר ליברטי: אנחנו כעמדת משרד התחבורה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: עוד הערות?

כרמל שאמה-הכהן: אין הערות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 1, למעט מה שהוקרא לפרוטוקול, ההגדרות שאנחנו טרם מחליטים לגביהן, הסעיף אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 1 אושר פה אחד

חוה ראובני: (מקריאה): "2. (1) בסעיף 2 לפקודה ברישה המלים "להלן המסילה" יימחקו.

חוה ראובני: "(2) בפסקה (5) אחרי "קרונות נוסעים" יבוא "קרונוע, קרונית מנוע, קרונית שירות ותחזוקה".

חוה ראובני: "(3) פסקה (6) – תימחק".

חוה ראובני: זה גם סעיף הגדרה בעצם, שמגדיר את מסילת הברזל ופשוט מעדכנים את זה.

חוה ראובני: לא הרבה יותר מזה.

כרמל שאמה-הכהן: הערות?

כרמל שאמה-הכהן: אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 2 אושר פה אחד

חוה ראובני: (מקריאה): "הוספת סעיף 2א.

חוה ראובני: 3.

חוה ראובני: אחרי סעיף 2 לפקודה יבוא: "מינוי מנהל לעניין מסילות ברזל.

חוה ראובני: 2א.

חוה ראובני: (א) השר ימנה עובד מדינה שהוא בעל ניסיון בתפעול מערכות תחבורה יבשתית, ובכלל זה מערכות תחבורה מסילתית, כמנהל לעניין מסילות ברזל, ורשאי הוא למנות מנהל נפרד לעניין מסילת ברזל ארצית, לעניין מסילת ברזל מקומית ולעניין מסילת ברזל לפי סעיף 48.

חוה ראובני: "(ב) הודעה על מינוי לפי סעיף קטן (א) תפורסם ברשומות".

חוה ראובני: בהתאם למה שאמרתי קודם, סעיף ההגדרה, כאן אנחנו מנסים לשים תוכן, מי יכול להיות מנהל, ואמירה עקרונית שלא כל מסילות הברזל בהכרח ינוהלו על ידי אותו מנהל, אלא יכולה להיות הפרדה למנהלים למסילה, מה שתהיה הרכבת הכבדה, ורכבת קלה, שמוקמת על ידי בעל זיכיון ומסילת ברזל לפי סעיף 48 זו מסילת ברזל שמוקמת על ידי חברה ממשלתית.

כרמל שאמה-הכהן: הערות?

גיתית שיינין: אני חוזרת שוב לאותו נושא של כפל הסמכויות המדובר וככל שרוצים להעביר את הסמכויות של ה-JPTA לסמכות המנהל, זה לחלוטין לא פותר את בעיית כפל הסמכויות, גם לא לפי ההגדרה הזו.

גיתית שיינין: ההגדרה הזו מדברת על הסמכת המנהל על ידי משרד התחבורה, שהנו רק אחד מהנציגים שיש ב-JPTA והנציגים הללו נבחרו, אני מאמינה, לצורך איזון אינטרסים מסוים.

גיתית שיינין: אבל זה כמובן בסופו של דבר נתון לשיקול דעתה של המדינה.

גיתית שיינין: עם זאת ההעברה, ככל שתהיה, של כל סמכויות ה-JPTA כפי שהיא למנהל לא פותרת את הבעיה של כפל רגולציה, ודאי וודאי שזה בעייתי יותר כאשר זה נעשה על ידי אותו אדם שברצותו יגיד שהוא פועל לפי כובעו זה, וברצותו יגיד 'אני פועל לפי כובעי האחר'.

חוה ראובני: אולי משהו שלא הובן מדבריי קודם, אין לנו כוונה כרגע בכל אופן להעביר את סמכויות ה-JPTA למנהל.

חוה ראובני: אין כוונה כזאת.

חוה ראובני: רק הזכרתי שההסכם הזה כיום מאפשר לקחת את הסמכויות מה-JPTA ולהעביר אותן לכתובת אחרת.

חוה ראובני: ברגע זה אין כוונה כזאת.

חוה ראובני: יחד עם זאת נדרש רגולטור על פי דין, מעבר ל-JPTA שהיא גוף חוזי שתפקידה לפקח על ביצוע חוזה, ברור ואין ספק ואין חולק שהמנהל יצטרך לעבוד בתיאום עם ה-JPTA, זה נובע ולו מהבסיסים של המשפט המנהלי של הצורך שלו לדעת את כל הנתונים הרלוונטיים לפני שהוא מפעיל את סמכויותיו.

חוה ראובני: לא רק זאת, אלא יש לנו כוונה, והדברים גם נמסרו לבעל הזיכיון, שהכוונה שלנו היא שכיום בשלב ההקמה המנהל הוא איש תכנון וכלכלה, בשלב התפעול המנהל יהיה איש תחבורה, נציג משרד התחבורה, מנהל ה-JPTA יהיה איש תחבורה ותהיה זהות פרסונלית בין המנהל למנהל ה-JPTA על מנת להעצים את יכולת שיתוף הפעולה והתיאום בין שני הגופים.

חוה ראובני: יחד עם זאת, כל אחד כבודו במקומו מונח וכאן בתוך הגדרת המנהל אנחנו לא אמרנו שום דבר על הסמכויות, אז אני לא יודעת מה יש לנו כרגע לדון על סמכויות כאלה ואחרות בתוך ההגדרה.

אברהם בייגה שוחט: מתי תגידו לנו את הסמכויות?

חוה ראובני: יש חוק שלם לפנינו, ברוך ה'.

גיתית שיינין: יש לי שאלה.

גיתית שיינין: לפי המנגנון של ה-JPTA בחוזה אין מנהל ל-JPTA, זאת אומרת יש שלושה אנשים שלצורך העניין מעמדם זהה ואתם מדברים כאן על מנהל ה-JPTA, זאת אומרת שזו הבניה אחרת של המנגנון החוזי שיש לנו?

גיתית שיינין: הדבר לא ברור לי.

חוה ראובני: לדעתי משרד התחבורה הוא יושב ראש ה-JPTA.

גיתית שיינין: לא לפי מה שידוע לנו.

הילה הדר: יש שני לבלים של סמכויות, ואנחנו דיברנו גם לפני המנהל הכללי בעניין הזה, יש לבל של סמכויות שהן מנהליות, שזה המנהל, ויש לבל של סמכויות שהן ביצועיות שאמורות בעצם להיגזר מאותן סמכויות מנהליות, לכן באנו לכאן, לשולחן הוועדה, אחרת היינו מסבירים את זה במסגרת ה---

גיתית שיינין: לא ברורה לי ההבחנה.

גיתית שיינין: אני אשמח לשבת ולהבין את זה, כמובן, יותר לעומק, אבל העובדה שיש שני רגולטורים, לצורך העניין, אם ה-JPTA לפי המערכת ההסכמית, הוא זה שיכול להנחות אותי ואני חייבת אפילו לפנות אליו כדי שהוא ינחה אותי, האם כן או לא לבצע שינוי מסוים כמו שינוי מסוים במערכת, או הוספת איזה שהיא מערכת, או הוספת רכיב, השמטת רכיב, כל מיני דברים כאלה שהם גם הסמכויות.

גיתית שיינין: .. בוודאי ובוודאי שכאשר מדובר על הוספת קווים או הוספת קרונות או שינויים מז'וריים כאלה, שהם גם ישאו בסמכויות שניתנו למנהל כאן, שזו בעצם הבעיה העיקרית שלנו, אם אנחנו מדברים על זה שיש שני גופים, אנחנו מחויבים לפנות ל-JPTA, לצורך העניין, לפי ההסכם אנחנו אפילו לא יכולים לבצע שינויים כאלה, אלא אם קיבלנו אישור מה-JPTA שבאמת הוא מנחה אותנו לעשות אותם, ובא מנהל שיש לו הסמכה על פי חוק, או כל גוף שיש לו הסמכה על פי חוק לתת לנו הוראות, אנחנו חייבים לקחת את ההוראה, להביא אותה ל-JPTA, ה-JPTA אמור לאשר או לא לאשר אותה, יחד כמובן עם כל ההוצאות, מכיוון שאנחנו במערכת מחירים סגורה, לכן אנחנו חייבים גם איפה שהוא לקבל איזה שהיא הוצאה.

גיתית שיינין: לא יכול להיות שנקבל הוראה להקים עכשיו מערכת נוספת, קו נוסף, בעלות של 3 מיליארד אירו ואנחנו לא נקבל על זה את ההוצאות, זה ברור מאליו.

גיתית שיינין: לכן כל המערכת הרגולטורית הזו, אני לא מבינה ואני אשמח לשמוע איך היא אמורה לעבוד.

גיתית שיינין: אם יש שני גופים שיכולים לתת לי בדיוק את אותו סוג של הוראה, איך אני נשמעת?

גיתית שיינין: למי?

גיתית שיינין: מה המנגנון שמדובר עליו?

יערה למברגר: אני חושבת שאנחנו במן התנצחות.

יערה למברגר: אני חושבת שהטעות היא במשפט מוקדם יותר שאת אמרת, ה-JPTA הוא גוף רגולטורי.

יערה למברגר: אני לא יודעת על בסיס מה את אומרת את האמירה הזאת, בעיניי היא פשוט לא נכונה משפטית.

יערה למברגר: חוזה הוא לא רגולציה, רגולציה היא במישור המנהלי, ה-JPTA הוא לא גוף רגולטורי.

יערה למברגר: אנחנו נמשיך להקריא את החוק, אנחנו רק בהתחלה, עוד לא הגענו, אנחנו במין פרומו לסעיפים שעוד לא הקראנו, אבל כפי שנקרא בהמשך, המנהל, הרגולציה, היא במישור המנהלי ופה רק הגדרנו מי הוא המנהל, הגורם המנהלי הזה.

מרק פיליפס: אני רק רוצה להקריא מהסכם הזיכיון ברשותכם: "…The JPTA has been duly appointed and authorized by the government, to insure the implementation of the project, and oversee the designed construction operation and maintenance for the…..consistence, and the performance of the ….

מרק פיליפס: Under this …..agreement..." אם זו לא הגדרה של רגולטור, אני לא---

יערה למברגר: לא, זה חוזה.

יערה למברגר: צריך לומר באיזה מסמך אתה קורא את זה, אתה קורא את זה בחוזה.

יערה למברגר: אתה קורא את זה בחוזה וזה נציג הממשלה, של ה-government, אתה צודק.

יערה למברגר: מי חתום על זה?

יערה למברגר: לא חתום על זה ה-JPTA, החוזה הוא עם ממשלת ישראל, אם אני לא טועה, יתקן אותי מי שמכיר את הפרטים.

יערה למברגר: ה-JPTA הוא הנציג והוא הגוף, כמו שהקראת, מטעם ממשלת ישראל לעניין החוזה הזה.

יערה למברגר: אפשר לדבר אחר כך ברמה התיאורטית-עיונית, בעיניי זה לא רגולטור.

גיתית שיינין: אבל ברגע שיש לך צד לחוזה שהוא המדינה, יש לכך גם השלכות.

גיתית שיינין: לצורך העניין זה יהיה חוזה מנהלי למשל, שיש לגביו הלכות מסוימות.

גיתית שיינין: ברור שאם ההסכם, וזה הסכם זיכיון שמכוחו המדינה באה ומעבירה את הסמכויות שלה להפעיל משהו ואת הזכויות שלה באיזה שהוא משאב לגוף פרטי, והיא מפעילה עליו רגולציה מכוח אותו חוזה מיוחד, הרי גם אם זה לא רגולטור פרקסלנס, זה בוודאי יענה לאיזה שהיא הגדרה של איזה שהוא סוג של רגולטור, כאשר---

מרק פיליפס: אני רק אתן דוגמאות של הזכויות שלו; הוא יכול להטיל קנסות עלינו, הוא יכול לבטל את הסכם הזיכיון---

יערה למברגר: אלה פיצויים מוסכמים חוזיים.

יערה למברגר: פיצוי מוסכם הוא לא קנס.

יערה למברגר: פיצויים מוסכמים במישור החוזה, בעוד קנסות.

יערה למברגר: .. זה שוב בלבול המונחים הזה, שאני לא חושבת שזה בלבול, אני חושבת שברגע שיש---

אברהם בייגה שוחט: מה ההבדל בין קנסות מפה וקנסות מפה?

מרק פיליפס: התוצאה היא אותה תוצאה, אם אתם רוצים להגיד שזה פיצוי מוסכם, כי בחוק האזרחי אי אפשר להטיל קנסות, אז נגיד את זה, אבל בוא לא נשלה את עצמנו---

יערה למברגר: זה מה שהוסכם בחוזה הזה

מרק פיליפס: בדיוק, ואתם משנים את זה.

מרק פיליפס: זאת הבעיה.

הילה הדר: אנחנו מייצרים בסיס להסדרה חקיקתית.

הילה הדר: הציבור לא יכול להיזון, מבחינת מה שהוא עשוי לקבל מתוך הפעילות של סיטיפס, מתוך העשייה החוזית.

הילה הדר: הוא צריך לקבל דבר חקיקה כפי שאנחנו מכירים אותו, שהכנסת מציעה אותו, ועל כך אנחנו מדברים.

הילה הדר: זו פשוט עשייה אחרת לגמרי.

מרק פיליפס: קודם כל הכנסת כבר אמרה את דברה.

הילה הדר: אם יותר לי רק להשלים, החשש הזה שלא יהיה אולי תיאום, או לא תהיה הבנה בין הרגולטור, מנהל, לבין ה-JPTA, חוזה, כל הדברים האלה יוסדרו, וגם הדברים האלה נאמרו לכם באותה פגישה, כך שבעיקרון שהחשש הזה שלכם של חוסר יכולת לתפקד, שזה מה שעלה בין השורות, החשש הזה, כדאי שהוא יוסר, כיוון שבאמת המדינה לא באה לדבר בשני פיות והסדרה של הדברים האלה תהיה.

גיתית שיינין: לצערי כבר יש לנו ניסיון בדברים האלה.

הילה הדר: אז כך שבאנו לכאן כדי להסדיר דבר חקיקה שהוא דבר חקיקה של הכנסת.

גיליתי שיינין: אל"ף, אם יורשה לי, הכנסת כבר אמרה את דברה בנושא הזה.

גיליתי שיינין: לעניין זה שאתם אומרים לנו 'תסמכו עלינו שאין לנו כוונה לסרבל את התפעול שלכם ולהקשות עליכם את הפעלת הרכבת', זה נחמד וטוב, אבל גם אם נציגים שיושבים כאן היום אומרים 'תסמכו עלינו', זה לא אומר שום דבר על מי אני יכולה לסמוך להבא.

גיליתי שיינין: נכון שיש חזקת תקינות שלטונית, ועדיין, כאשר יש מצב לניגוד אינטרסים, רוב הסיכויים שהוא יתממש לפחות בצורה מסוימת, וחבל להגיע לשם, אנחנו כבר היום רואים שיש בעיות בתיאום שלטוני.

גיליתי שיינין: זאת הסיבה שיש גוף JPTA ועל אף הקיום שלו יש בעיות בתיאום שלטוני בין רשויות מול הזכיין ואנחנו רואים שאנחנו רק הולכים ומגבירים את הסרבול הזה, שגם עד היום כבר גרם לכל מיני בעיות בפעילות של הזכיין.

גיליתי שיינין: מעבר לזה, כאשר מדברים על מדינה שחותמת על חוזה ולהגיד שמכוח החוזה הזה כשהיא נותנת זיכיון היא לא מפעילה את הסמכויות השלטוניות שלה והיא לא מאצילה סמכויות שלטוניות ובעצם זה עושה איזה שהיא רגולציה, אני חושבת שזה חוטא לפעילות של הממשלה.

גיליתי שיינין: כמו שהממשלה מעבירה גם זיכיונות ועוד מעט מעבירים את זה באמת, הוחלט שמעבירים את זה למשטר רישיון, לטלוויזיה בכבלים, גם שם הרגולציה בסופו של דבר אומרת 'תשמעו, יש לנו כוונה לתת רישיון בתנאים כאלה וכאלה', הרישיון יגיד בסופו של דבר את מה שהוא יגיד, והמדינה לא מתכחשת לזה שלאותם זכיינים בעבר ובעלי רישיון בעתיד, אף אחד לא שולל מהם את מה שניתן להם באותו הסכם.

גיליתי שיינין: זאת אומרת, זה שאפשר וצריך להפעיל רגולציה, על בסיס מה שנחתם עם אותו זכיין או בעל רישיון, זה ברור, זה ידוע, זה מצוין, אבל לבוא ולהגיד עכשיו שמכוח זה הרגולציה, 'כל מה שאנחנו רוצים עכשיו זה לעשות רק את מה שמותר לנו לפי חוק ולהפעיל חקיקה, את דבר הכנסת, ומה שיש בחוזה זה טוב ויפה אבל זה לא רלוונטי לצורך מה שהכנסת מחוקקת', אני חושבת שזו ראייה מאוד מאוד מסלפת את הפעילות השלטונית שהממשלה לקחה על עצמה והתחייבה לעשות.

חוה ראובני: אני לא יודעת עד כמה יש טעם בהתנצחות מן הסוג הזה, כי יש לי תחושה שאנחנו חוזרים על עצמנו.

כרמל שאמה-הכהן: גם לנו.

חוה ראובני: אלה הבדלים בתפיסות עולם.

חוה ראובני: תפיסת העולם שלנו היא שמערכת חוזית לחוד לא יכולה להיות רגולציה.

חוה ראובני: החקיקה היא רגולציה והמכרזים של החשב הכללי, עם כל הכבוד להם, אינם באים במקומו של המחוקק בקביעת הסטנדרטים של ה...

חוה ראובני: וכפל סנקציות, אנחנו מכירים כל הזמן, גופים יכולים להיות חשופים לתביעות אזרחיות ולפיצויים על הפרות חוזה כאלה ואחרות, אבל אותם מעשים גם מהווים הפרה של הדין ויכולים להיות מועמדים לדין ולשלם בגינם קנסות.

חוה ראובני: גם בעולם התחבורה.

חוה ראובני: גם בעולם התחבורה שיש רישיונות והסכמי רישיונות לסוגיהם.

חוה ראובני: נכון, לא זיכיונות, מודלים אחרים, אז אין פסול אינהרנטי בעצם השיטה שגוף מסוים חשוף על הפרות שלו גם במישור האזרחי וגם במישור המנהלי.

חוה ראובני: אין בזה פסול עקרוני.

חוה ראובני: אנחנו התחייבנו כלפיכם, אמרנו את זה ואנחנו מתכוונים לזה שהמערכת צריכה להיות מתואמת, שבסופו של דבר לא ייכנסו לכם פעמיים לכיס, אבל אי אפשר לשלול את הסמכות הזאת של המדינה להפעיל סמכויות כרגולטור וכרשות מנהלית ולפעול על הפרות.

גיתית שיינין: אף אחד לא רוצה לשלול, אנחנו פשוט רוצים שזה יהיה מתואם גם על פי החוק המוצע מבחינת הסמכויות שלו עם מה שניתן בזיכיון.

גיתית שיינין: כשאנחנו מדברים על העברה ממשטר של זיכיון, שהמדינה התחייבה עליו, לזה שעכשיו המדינה רוצה לעבור למשטר רישיון והיא מנסה לכפות את זה בכוח דרך החוק, בלי שום פיצוי נאות על פי חוק, שיאפשר לזכיין להשתפות על כל הנזקים שיכולים להיגרם לו כתוצאה מזה, אני חושבת שזה מאוד בעייתי.

חוה ראובני: אני לא רואה כאן מעבר למשטר של רישיון, אני לא יודעת על מה האמירה הזאת---

גיתית שיינין: אתם מדברים בעצמכם על היתר, מה זה ההיתר אם לא רישיון?

גיתית שיינין: זה מעבר ממשטר של זיכיון שהתחייבנו עליו לפני עשר שנים---

חוה ראובני: אבל ההיתר יינתן לבעל זיכיון.

גיתית שיינין: אתם אומרים 'אוי, לא בא לי, לא מתאים לי.

גיתית שיינין: חתמתי על הזיכיון אבל יש שם כל מיני תנאים שהם לא טובים לי, אז עכשיו אני רוצה לשנות את זה', אני אומרת שאני עוברת לא לזיכיון אלא לרישיון ואני מוסיפה כל מיני תנאים ברישיון.

גיתית שיינין: למה?

גיתית שיינין: כי זה עכשיו יותר מתאים לי.

גיתית שיינין: ככה מתנהלת מדינה שחתמה על הסכם?

חוה ראובני: ממש לא וזה גם לא מה שהחוק אומר וזה גם לא מה שיכול להתבצע.

כרמל שאמה-הכהן: עוד הערות?

כרמל שאמה-הכהן: אתם רוצים לדון על זה, או אין לכם יותר מה לתת להם?

חוה ראובני: אנחנו לא רואים שאנחנו יכולים להוסיף.

חוה ראובני: כל הדברים האלה נאמרו גם בשיחות בינינו בעבר.

כרמל שאמה-הכהן: ליועץ המשפטי של הוועדה יש מה לומר בסעיף הזה?

איתי עצמון: כן.

איתי עצמון: רציתי לשאול, כתבתם 'בעל ניסיון בתפעול מערכות תחבורה יבשתית', השאלה אם מדובר כאן על תפעול או על ניהול?

איתי עצמון: מה הכוונה בתפעול?

חוה ראובני: זה כולל את הרמה הניהולית.

איתי עצמון: אז השאלה אם לא כדאי להגיד 'בתפעול או בניהול'.

יערה למברגר: אולי "ו".

לאה ורון: תפעול זה לא נהיגה?

חוה ראובני: מי שמפעיל קווי שירות באוטובוסים זה אגד.

כרמל שאמה-הכהן: תפעול של מערכת זה גם ניהול, זה לא תפעול קרון.

יערה למברגר: אפשר ניהול ותפעול, אבל לא 'או', כי אנחנו לא רוצים מישהו שהוא רק מנהל, לא רק כלכלן, אלא מישהו שעיסוקו בתחבורה.

גיתית שיינין: ככל שמדובר על כך שבאמת תהיה לנו הזדמנות לשבת וללבן דברים יותר לעומקם, ייתכן שיש מקום להשאיר את הסעיף הזה, או שאם חבריי מעדיפים בכל אחד מהסעיפים האחרים שבהם מפנים סמכות או מקנים סמכות למנהל, הרי בסופו של דבר זה סעיף שמדבר רק על המינוי שלו.

יערה למברגר: זהו, מה יש בסעיף הזה?

יערה למברגר: אולי שנבין את ההערה ביחס לסעיף אחר.

כרמל שאמה-הכהן: גמרנו את הדיון בסעיף 3, אושר עם השינוי 'בתפעול או בניהול'.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 3 אושר בשינוי.

חוה ראובני: (מקריאה): "תיקון סעיף 3. 4.

חוה ראובני: בסעיף 3(א) לפקודה, בהגדרה "מבנה הנדסי", אחרי "תעלת ניקוז" יבוא "סיב אופטי שנועד להפעלת מסילת ברזל בלבד".

חוה ראובני: זה, עוד פעם, עדכון טכנולוגי להגדרה קיימת של מבנה הנדסה ביחס ל---

כרמל שאמה-הכהן: יש על הסעיף הזה ויכוח?

כרמל שאמה-הכהן: אושר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 4 אושר.

חוה ראובני: (מקריאה): "תיקון סעיף 11.

חוה ראובני: 5.

חוה ראובני: בסעיף 11(ג) לפקודה במקום "קנס 750 לירות" יבוא "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין, התשל"ז-1977 (בפקודה זו – חוק העונשין)".

חוה ראובני: אנחנו מעדכנים את זה לדיני העונשין המקובלים.

חוה ראובני: כיום בסעיפי העונשין לא מדברים בקנסות ספציפיים, אלא מפנים למסגרת הכללית שקבועה בסעיף 61(א) לחוק העונשין.

חוה ראובני: הקנס של 61(א)(1) זה 14,500 ₪ בערך, זו המקבץ הנמוך של הקנסות לפי חוק העונשין.

חוה ראובני: ודילגנו על השקל הישראלי בדרך.

כרמל שאמה-הכהן: אין הערות לסעיף?

כרמל שאמה-הכהן: אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 5 אושר.

חוה ראובני: (מקריאה): "6.

חוה ראובני: בסעיף 14 לפקודה, במקום "הסמוכים למסילה או" יבוא "הסמוכים למסילה", אחרי "שעליה" יבוא "או הסמוכים לתיל חשמלי שעליה או מתחתיה או לסיב אופטי שמתחתיה אשר נועד להפעלת המסילה בלבד", ובמקום "או הטלפון" יבוא "הטלפון, התיל החשמלי או הסיב האופטי לפי העניין".

חוה ראובני: כאן אנחנו מדברים בסמכות של מי שרוצה לגדוע עצים סמוך למסילה, הוא צריך לקבל אישור מהמנהל שבעה ימים מראש, על מנת למנוע נזקים לכל המתקנים ששייכים למסילה.

כרמל שאמה-הכהן: הערות?

כרמל שאמה-הכהן: אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 6 אושר .

חוה ראובני: (מקריאה): "7.

חוה ראובני: סעיף 15 לפקודה – בטל".

חוה ראובני: סעיף 15 לפקודה קובע שאין אחריות לרשות לנזקים שנגרמים מסביב למסילה כתוצאה מגיצים ורמץ שנפלטו מהרכבות.

חוה ראובני: זה לא מתאים למשטר התפיסה העדכנית שלנו בדיני הנזיקין, אנחנו לא חושבים שהיא צריכה להיות פטורה אם יש נזיקין כאלה, ולכן אנחנו מבקשים לבטל את הסעיף.

כרמל שאמה-הכהן: הערות?

כרמל שאמה-הכהן: אושר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 7 אושר.

חוה ראובני: (מקריאה): "8.

חוה ראובני: בסעיף 16 לפקודה – "(1) בסעיף קטן (א), המלים "או אל אניית קיטור או כל כלי שיט אחר המשמש לתיאום התנועה במסילה" – יימחקו.

חוה ראובני: "(2) בעיף קטן (ד), במקום "המנהל" יבוא "מפעיל מסילת הברזל" ".

חוה ראובני: סעיף 16 עניינו החובה לשלם מראש דמי נסיעה.

חוה ראובני: יש כאן התייחסות, פעם היתה צמידות בין הרכבות לתחבורה הימית, אנחנו רוצים להשמיט, אתה תראה את זה לאורך הדרך, כל התייחסות אחרת למושגים מתחום הספנות והימאות בפקודה.

חוה ראובני: בנוסף אנחנו מציעים להסמיך את מפעיל מסילת הברזל, במקום את המנהל, לתת לאנשים שובר לנסיעות חינם ברכבת.

דנית גלעד: יש לי מכתב שהעברתם לנו תיקונים, היה אמור להיות 'מפעיל מסילת ברזל ארצית'.

דנית גלעד: חשבתי להסב את תשומת לבכם.

דנית גלעד: בסעיף 8(2).

קריאה: זה לא משנה לנו.

קריאה: זה היה אמור להיות גם וגם, מפעיל מסילת ברזל, לאו דווקא ארצית או מקומית.

כרמל שאמה-הכהן: אפשר להצביע?

כרמל שאמה-הכהן: אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 8 אושר.

חוה ראובני: (מקריאה): "9.

חוה ראובני: בסעיף 17 לפקודה – "(1) בסעיף קטן (א), במקום הקטע החל במלים "שלא יעלה על" עד המלים "שקלים חדשים", יבוא "שלא יעלה על 500 שקלים חדשים".

חוה ראובני: "(29 בסעיף קטן (ב) המלים "או אניית הקיטור או כלי השיט האחר" – יימחקו.

חוה ראובני: (3) בסעיף קטן (ג), במקום "לרשות או לגוף אחר שאינו הרשות ושבו הוא עובד, לפי העניין" יבוא "לגוף שהסמיכו כאמור.

חוה ראובני: "(4) בסעיף קטן (ד) – (א) בפסקה (1) במקום "בתוך המועד שנקבע בתקנות לפי סעיף קטן (ז)" יבוא "בתוך 30 ימים מיום מסירת הדרישה כאמור; "(ב) אחרי פסקה (1) יבוא "(1)(א) מסירת דרישה לתשלום החייב כאמור בפסקה (1) תיחשב כמסירת התראה לפי סעיף 81א(1)(ב) לחוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז-1967 (בסעיף זה – חוק ההוצאה לפועל), בדבר הכוונה להגיש את הדרישה לתשלום לביצוע בהוצאה לפועל כתביעה על סכום קצוב אם לא ישולם החיוב המוגדל בתוך המועד כאמור באותה פסקה; "(ג) במקום פסקה (2) יבוא: "(2) בדרישה לתשלום יצוין כי מסירתה נחשבת כמסירת התראה לפי סעיף 81א(1)(ב) לחוק ההוצאה לפועל, וכי החייב רשאי להגיש התנגדות לתביעה אם תוגש"; "(5) סעיפים קטנים (ה) ו-(ו) – בטלים; "(5) בסעיף קטן (ז)" – כאן יש לי תיקון שביקש היועץ המשפטי של הוועדה, אני מקריאה לפרוטוקול, זה תוספת קטנה על מה שכתוב בנוסח: "ברישה, במקום "תקנות לביצוע סעיף קטן (ד) עד (ו)" יבוא "לביצוע סעיף קטן (ד)", כיון שאת (ה) ואת (ו) אנחנו מוחקים, "ופסקה (4) – תימחק".

חוה ראובני: "(7) בסעיף קטן (ח) המלים "וב-1 ביולי" – יימחקו, ובמקום "מדד חודש נובמבר" יבוא "מדד חודש אוקטובר".

חוה ראובני: יש שינוי אחד למעשה, כיוון שאנחנו מציעים לבטל את סעיפים קטנים (ה) ו-(ו), הרי ההתייחסות אל סעיפים קטנים (ה), (ו) בסעיף קטן (ז) מיותרת.

חוה ראובני: זה התיקון שביקשנו.

חוה ראובני: אני אסביר.

חוה ראובני: סעיף 17 לפקודה עוסק באכיפה נגד נוסע בלי כרטיס, כאשר קודם כל סעיף קטן (א) מסמיך את השר לקבוע פיצוי כספי בסכומים שייקבעו בתקנות, תקרת הסכום לפי הפקודה היא 180 ₪, אנחנו מבקשים להעלות את התקרה ל-500 ₪.

חוה ראובני: אני מבקשת לציין שבתקנות הקיימות היום מכוח הסעיף הזה כתוב 180, אנחנו יוצרים כאן את הסמכות לעשות סכומים גבוהים יותר.

חוה ראובני: דבר נוסף שאנחנו מבקשים לעשות כאן זה להוציא את ההתייחסות לכלי שיט ולהוציא את ההתייחסות לרשות הנמלים והרכבות, ובנוסף הסמכות לתקוף את התשלום הנוסף הזה, שהיום זה בהליך וערעור לבית משפט וכולי, ואנחנו רוצים שזה יהפוך להיות הליך של תביעה לסכום קצוב לפי חוק ההוצאה לפועל, מסירת הדרישה לתשלום קצוב תיחשב כהתראה לפי חוק ההוצאה לפועל וההליכים להתנגד לתשלום הזה וכל טענה לטעון כלפיו יהיו בהליכים של הליכי התנגדות המוכרים לפי חוק ההוצאה לפועל.

איתי עצמון: כלומר משמעות הדבר היא בעצם שלא תהיה יותר זכות להגיש ערר, אלא כל המסלול יהיה ישר לפי חוק ההוצאה לפועל.

חוה ראובני: ככל חוב כספי על סכום קצוב באותו מסלול שנבנה בחוק ההוצאה לפועל למטרות מהסוג הזה.

איתי עצמון: אתם תערכו איזה שהן פעולות הסברה לקראת כניסת התיקון הזה?

איתי עצמון: כי בעצם יכול להיווצר מצב שנוסע שלא שילם מיד את אותו סכום מוגדל יקבל דרישה לתשלום שכעבור חודש הופכת להיות בעצם להתחיל מסלול של---

לאה ורון: עצמון, אולי צריך להתחיל קודם בלשמוע ממשרד התחבורה מה הם ההסדרים והדרכים שנוסע משלם כשהוא עולה על הרכבת.

לאה ורון: באוטובוס היום אנחנו רגילים שעולה נוסע והוא משלם לנהג, או קונה אצל הנהג את הכרטיס או מציג לו כרטיס, מה יקרה עם הרכבת?

הילה הדר: בעיקרון אמורים לרכוש כרטיס בעמדות כרטוס, גם בתחנות, וכשעולים לרכבת יש עמדות תיקוף, מה שנקרא, וצריך להעביר את הכרטיס כדי לקבל תוקף לאותה נסיעה.

הילה הדר: זה בעצם ההליך.

חוה ראובני: ועל השאלה שנשאלה קודם, לגבי ההודעה לתשלום המוגדל, ייאמר במפורש שזאת התראה של 30 יום, זאת התראה לפני האפשרות לפנות להוצאה לפועל.

חוה ראובני: זה ייאמר על גבי ההודעה במפורש.

חיים ציון לוי: לעניין ההערה של עצמון, אני רוצה לציין שלפי החוק שקיים היום, לעניין ההתראה, יש מקרים שיש דרישה בחוק לשלוח את ההתראה בדואר רשום, אין דרישה לשלוח את זה בדואר רשום עם אישור מסירה.

חיים ציון לוי: כלומר יכול להיות מצב שנשלחת התראה וזה בכלל לא הגיע לכתובת של מי שנתבע ונפתח כנגדו תיק הוצאה לפועל.

חיים ציון לוי: פה, במצב הקיים, ההתראה נמסרת לאותו בן אדם שעלה ולא שילם.

חיים ציון לוי: כלומר זה מצב משפטי יותר טוב מאשר החוק שקיים היום.

חיים ציון לוי: הבן אדם יודע שאם הוא לא ישלם תוך 30 יום ייפתח כנגדו תיק הוצאה לפועל.

חיים ציון לוי: לכן לעניין מה שאמרת, זה מצב משפטי יותר טוב ממה שקיים כיום, כי ההתראה נמסרת לו ממש ביד.

יערה למברגר: כן, מסירה אישית לאדם בינינו היא---

הילה הדר: יש ודאות לגבי הידע שלו, ואילו במשלוח בדואר רשום ההוכחה היא רק 'שלחתי בדואר רשום', אבל אין ודאות לגבי המידע שהגיע לידי החייב שהוא באמת חייב.

איתי עצמון: אתם יכולים לפרט לפני הוועדה מה המצב המשפטי היום?

איתי עצמון: היום יש תקנות לעניין הזה?

איתי עצמון: לגבי ההסדר שאנחנו מדברים עליו כרגע.

יערה למברגר: לפי סעיף קטן (ז) כתוב ב-(ד), 'תושב ש---

הילה הדר: מה שאני הבנתי, השאלה היא לגבי הסדר לפי חוק ההוצאה לפועל לעניין 81(א)(1).

יערה למברגר: לא, הוא שואל לפי סעיף קטן 17(ז) האם יש תקנות, 'שר המשפטים רשאי להתקין תקנות.

יערה למברגר: ..', האם בתקנות האלה נקבע המועד לשלם את החיוב המוגדל.

יערה למברגר: כתוב ב-(ד)(1) הדרישה לשלם את החיוב המוגדל בתוך המועד שנקבע בתקנות לפי סעיף קטן (ז).

יערה למברגר: האם התקנות לפי סעיף קטן (ז) קובעות את המועד לתשלום.

איתי עצמון: זאת השאלה.

הילה הדר: עד כמה שאני יודעת כן.

הילה הדר: אבל, טלי, לגבי תקנות לגבי גבייה?

איתי עצמון: אני חושב שאין תקנות היום.

איתי עצמון: אני מדבר על נושא החיוב המוגדל והתקופה.

איתי עצמון: כתוב כאן 'תוך תקופה שתיקבע בתקנות'.

יערה למברגר: ההצעה היא בכל מקרה לתקן את זה ולקבוע מועד ברור בחקיקה, שזה בכל זאת עדיף---

איתי עצמון: שאלתי, קודם כל שנדע לפרוש את התמונה המלאה בפני הוועדה, מה המצב המשפטי היום.

טל סומך: המצב המשפטי, הכלי הזה לא נאכף.

טל סומך: אין בעצם אפשרות.

טל סומך: .. אין אכיפה ברכבת.

טל סומך: המצב בפועל הוא שלא מפעילים...

יערה למברגר: אנחנו רוצים ליצור כלי שיהיה אפשר להחיל אותו, שיהיה אפשר ליצור---

איתי עצמון: בהמשך למה ששאלתי, אני רוצה להסב את תשומת לב הוועדה כי כיום קיים הסדר שהוועדה פה פיתחה לפני פחות משנה לעניין אוטובוסים ובאותו הסדר בפקודת התעבורה נקבע שתעריף מוגדל הוא תעריף שפרסם המפקח על התעבורה ברשומות, ובלבד שלא יעלה על 180 שקלים חדשים.

איתי עצמון: אם אינני טועה ההשראה להסדר הזה היתה מתוך פקודת מסילות הברזל, מדוע כאן בעצם הסכום אמור להיות גבוה יותר מאשר הסכום שקבוע היום בפקודת התעבורה?

הילה הדר: היות שמדובר כאן בחקיקה ראשית, רצינו לאפשר... וכבר עכשיו עם העדכונים הסכומים יותר גבוהים.

הילה הדר: נעשתה בדיקה גם אל מול מדינות העולם באשר להגדרת פיצוי בעקבות אי תשלום דמי נסיעה וזה הסכום שנבחר.

הילה הדר: אני כבר אומרת שהתקנות שייצאו בעקבות חקיקת התיקון הזה יעמדו על 180 שקלים.

יערה למברגר: אני אנסה להסביר את זה במלים אחרות.

יערה למברגר: החוק קובע מקסימום, החוק אומר סכום שקבע השר בתקנות שלא יעלה על 500 ₪.

יערה למברגר: מה שעורכת דין הדר אמרה הכוונה היא לקבוע בתקנות 180 ₪, אבל אנחנו רוצים שהמקסימום בחוק יהיה גבוה יותר, גם מתוך הבנה שהסכומים האלה מתעדכנים, עולים וגם מתוך איזה שהיא הבנה עולמית שבדרך כלל, אני לא יודעת אם ההרתעה בתחומים כאלה על נסיעה ללא כרטיס, ליצור הרתעה בקרב הנוסע שמתכוון לנסוע ללא כרטיס, יכול להיות שיהיה צורך לקבוע סכום גבוה יותר, והחקיקה הראשית הרי לא משתנה כל יום וזה נותן רק את ההסמכה...

גיתית שיינין: אם אני יכולה להוסיף ולחדד את דברי חברתי כאן, המצב באוטובוסים הוא שיש נהג שהוא משמש השוער בעצם לכל נוסע שעולה על הרכבת וכאשר אנחנו נמצאים במערכת פתוחה שבה אין נהג ואין מי ששולט למעשה על מי שעולה לרכבת, אז יכולת ההרתעה חייבת להיות אפילו חזקה יותר.

גיתית שיינין: באוטובוסים זו מערכת סגורה, יש נהר שנמצא בשער, הוא לא מאפשר למישהו לעלות אלא אם כן הוא שילם.

גיתית שיינין: במערכת פתוחה, כמו זו שתוכננה לרכבת הקלה וכמו זו שמתכננים גם במערכות נוספות, מדובר על מערכת שבה יכולת העצירה בשער על מישהו שלא שילם היא אפסית, היא לא קיימת, ולכן עצם החשיבות של יכולת הרתעה מוגבלת היא הרבה יותר גדולה, כדי להמשיך ולעודד את מוסר התשלומים של הציבור.

גיתית שיינין: יש לי עוד שתי הבהרות קטנות לסעיף.

גיתית שיינין: האחת, בסעיף קטן (ג), התיקון המוצע לסעיף קטן (ג) אומר 'לרשות או לגוף אחר שאינו הרשות ושבו הוא עובד'.

גיתית שיינין: מדובר על הסעיף שבו נאמר למי העובד מעביר את הכספים שהוא גבה.

גיתית שיינין: לאור מה שדיברנו קודם על ההבדלים בין זכיין למפעיל, אני רק רוצה לוודא שכאן ברור שמדובר על הגוף שמעסיק את אותו פקח, כאשר מבחינתנו ברור שזה המפעיל.

חוה ראובני: הגוף שהסמיכו כאמור.

חוה ראובני: כיוון שאנחנו אומרים שהמפעיל הוא זה שמסמיך, זאת שיטתנו את ההסמכה של פקיד הרכבת, אז ברור שלגוף שאינו מפעיל, גם כן---

מרק פיליפס: בואו נעשה אולי סדר.

מרק פיליפס: לפי הדיון הקודם ומה שאושר קודם, אתם התעקשתם שבעל ההיתר, קרי הזכיין, הוא זה שיסמיך את פקיד הרכבת.

מרק פיליפס: לפי זה מה שקורה שפקיד הרכבת שיורד מהרכבת, הוא אמור להעביר את הכסף ישירות לבעל הזיכיון.

מרק פיליפס: בפועל זה לא מה שקורה.

מרק פיליפס: מה שקורה, הוא בא חזרה למפעיל, מפקיד את הכסף אצל המפעיל והכסף עובר מהמפעיל לבעל הזיכיון.

מרק פיליפס: אנחנו רצינו להבהיר שהסעיף הזה לא סותר את ההתנהלות הזאת.

מרק פיליפס: ברור שזאת לא הכוונה שלכם, אנחנו פשוט שואלים אם כדאי להבהיר את זה.

קריאה: הנוסח הזה מפריע לזה?

איתי עצמון: כתוב לגוף שהסמיכו, כלומר בעל ההיתר.

גיתית שיינין: הם לא מעבירים את זה ישירות.

גיתית שיינין: שוב, אנחנו מדברים על מנגנון חוזי---

חוה ראובני: אני לא רואה עם זה בעיה.

גיתית שיינין: אולי כדאי להוסיף איזשהו תווך ש---

חוה ראובני: מבחינתי לחברת ההפעלה אין מעמד בחוק.

גיתית שיינין: אני מבינה, אבל תביני שיש כאן מישהו...

גיתית שיינין: אל"ף, יש מקומות שבהם התייחסתם לחברת ההפעלה, כשאמרתם משהו כזה, כשאמרתם 'מי מטעמו'.

גיתית שיינין: לצורך העניין, ההתייחסות הזאת כבר קיימת בהצעת החוק הנוכחית.

גיתית שיינין: בי"ת, אם יש בעיה, אז אנחנו חייבים להבהיר את זה עכשיו, כי אין לנו פיקוח ישיר על מה הוא עושה עם הכסף, זו גם לא ההבניה שנדרשה מאיתנו ואנחנו בטח לא... אני מתארת לעצמי, אני מקווה, שהמטרה של החוק הזה היא לא לבוא ולסתור את כל הסכם ההפעלה שחתמנו עליו לפני עשור.

חוה ראובני: הנוסח הזה הוא לטובתכם, כי הנוסח הזה מוודא שאכן הכסף חייב להגיע בסופו של דבר לבעל ההיתר.

מרק פיליפס: זו הערה טכנית, זה לא מהותי.

מרק פיליפס: לפי ההסכם שלנו עם המפעיל העובדים של המפעיל מביאים למפעיל את הכסף והמפעיל, בסוף היום, מעביר את זה אלינו.

מרק פיליפס: אנחנו רק רוצים לוודא שזה לא סותר.

הילה הדר: זה לא סותר, ממש לא.

הילה הדר: להיפך, זה בדיוק אומר את זה, לדעתי.

הילה הדר: אם אנחנו מדברים על המפעיל.

הילה הדר: מי זה 'אנחנו', אנחנו זה בעל ההיתר.

מרק פיליפס: אנחנו הזכיין, בעל ההיתר בלקסיקון שלכם.

הילה הדר: פה זה נאמר.

מרק פיליפס: לא, מה שאני אומר, שבעל ההיתר לא מקבל את זה ישירות מהפקח.

מרק פיליפס: זה מה שאני אומר.

מרק פיליפס: השאלה היא---

הילה הדר: הוא מעביר את זה למפעיל?

מרק פיליפס: הפקח מעביר לחברת ההפעלה של בעל ההיתר, שמעביר את זה לבעל ההיתר.

מרק פיליפס: אם אתם אומרים שהסעיף לא סותר את זה, נסתפק בזה בפרוטוקול.

חוה ראובני: אנחנו חושבים שזו בעיה, וזה מגן עליכם כי זה עושה, ללא כל ספק, שהכסף הוא כסף שמגיע לתחנתו ויעדו---

מרק פיליפס: אמרת את זה, זו יותר שאלת הבהרה מאשר.

מרק פיליפס: ..

גיתית שיינין: יש עוד הבהרה אחת קצרה, הנושא של התקנות שהועלה כאן, למיטב ידיעתי באמת היום אין עדיין תקנות, או לפחות בטח לא תקנות שחלות על הרכבת הקלה.

גיתית שיינין: כדי שבאמת יהיה אפשר להחיל את משטר האכיפה הכל כך חשוב, כדי לחנך את הציבור לגבי שימוש באמצעי תחבורה חדש מהסוג הזה, שגם לא קיים עדיין היום מבחינת מערכת תחבורה פתוחה, חייבות להיות תקנות וזה בדיוק התחום שבו אנחנו בעצמנו רוצים את הרגולציה כדי שנדע איך אנחנו אמורים להיערך להפעלת הסמכויות האלה, מה מותר לנו, מה אסור לנו, איך אנחנו מפעילים אותם.

גיתית שיינין: זו דוגמה מצוינת לזה שאנחנו מאוד רוצים את הרגולציה.

גיתית שיינין: אנחנו גם בעבר דיברנו, ניסינו לברר אם יש איזה שהן טיוטות או משהו.

גיתית שיינין: אנחנו כמובן נשמח לקבל כל טיוטה לפחות כדי לדעת איך אנחנו אמורים להיערך להפעלה של זה.

איתי עצמון: יש צפי להכנסת התקנות?

הילה הדר: אולי לצורך הפרוטוקול, כי הדברים חזרו על עצמם כמה וכמה פעמים, טיוטות הועברו אליכם---

גיתית שיינין: באוקטובר 2009.

גיתית שיינין: לא מאז.

הילה הדר: ---גם של תקנות, גם של הצעת החוק, פגישות התקיימו, אני עצמי לא הייתי מכירה את עורך הדין שיושב לצדך אלמלא נפגשנו---

גיתית שיינין: באוגוסט 2009.

הילה הדר: ב-2010 היתה גם פגישה.

גיתית שיינין: לא היתה שום פגישה ב-2010.

הילה הדר: וגם ב-2011, לפני הישיבות, כך שהאמירה הזאת שטיוטות לא הועברו, הן הועברו ולגבי טיוטות להבא, עם ההתקדמות של הצעת החוק וככל שיהיו שינויים לעומת מה שכבר הועבר בעבר, לא נראה לי שתהיה בעיה עם זה.

גיתית שיינין: אני מתארת לעצמי שמאוקטובר 2009 ועד היום---

הילה הדר: ונאמרות פה אמירות ש'לא נפגשנו', ו'לא נשלחו טיוטות', ואני עצמי מלווה את זה כבר שנתיים וחצי ואני יודעת עובדות אחרות.

כרמל שאמה-הכהן: אתם רוצים שנצביע על זה?

גיתית שיינין: לצורך מה שדיברנו עליו מקודם, יש איזה שהיא הבהרה או משהו בסופו של דבר?

גיתית שיינין: לעניין 'הגוף שהסמיכו'.

יערה למברגר: אנחנו לא חושבים שיש צורך בשינוי.

גיתית שיינין: זה מאפשר לנו עדיין את ה---

יערה למברגר: אני לא חושבת שזה מונע...

יערה למברגר: בסוף היעד של הכסף הוא בעל ההיתר וזה מי שהסמיך את פקיד הרכבת.

כרמל שאמה-הכהן: ליועץ המשפטי יש הערות.

איתי עצמון: הערות ושאלות.

איתי עצמון: בהתאם לסעיף כנוסחו היום, מכווינים את שיקול דעת השר בקובעו בתקנות את סכום הפיצוי הכספי ונאמר בסעיף 17(א) שהשר רשאי לקבוע פיצוי כספי בשיעורים שונים, בהתחשב, בין השאר, בסוג הנפילה או במועד התשלום.

איתי עצמון: אני שואל האם ראוי להתחשב למשל גם בשיקול נוסף, בדומה למה שקבוע היום בפקודת התעבורה, כלומר גם בדמי אותה נסיעה.

איתי עצמון: האם זה שיקול רלוונטי בעת התקנת התקנות?

חוה ראובני: אנחנו לא מתנגדים לזה.

איתי עצמון: אוקי, אז אנחנו נוסיף את זה.

איתי עצמון: שאלה נוספת, לגבי התיקון שנוגע למסירת התראה לפי חוק ההוצאה לפועל, האם לא ראוי לקבוע שבאותה דרישה לתשלום יצוין גם המועד.

איתי עצמון: החייב רשאי להגיש התנגדות לתביעה ואת המועד בעצם להגשת ההתנגדות לפי חוק ההוצאה לפועל, כדי שהציבור שעד כה לא ה---

חוה ראובני: זה השלב הבא.

יערה למברגר: המועד, אם תוגש.

יערה למברגר: יש עוד שלב אחד לעשות לפני זה.

איתי עצמון: לא, אבל הוא רשאי להגיש התנגדות תוך כמה זמן?

יערה למברגר: רק אם תוגש תביעה להוצאה לפועל.

חוה ראובני: לדעתי כל הליך הגשת התנגדויות מפורט בתביעה.

חיים ציון לוי: מזמן שנפתח התיק בהוצאה לפועל בשלב האזהרה, היא חייבת להימסר לחייב.

חיים ציון לוי: ממסירת האזהרה לחייב, ששם באמת מצוין שתוך 30 יום הוא רשאי להגיש התנגדות.

יערה למברגר: בסעיף הזה התלבטנו לגביו, אמרנו שאנחנו לא חייבים לכתוב פה כי החייב רשאי להגיש...

יערה למברגר: אם תוגש, כי זה נובע מהחוק, אבל הרגשנו צורך שהדרישה לתשלום תהיה כמה שיותר מפורטת, למרות שאולי זה לפנים משורת הדין לציין את זה גם.

איתי עצמון: אני שואל מכיוון שכמו ששמענו, ההסדר בעצם לא הופעל עד עכשיו והציבור לא בהכרח יהיה מודע לכך שאם הוא לא משלם.

איתי עצמון: .. השאלה אם יש איזה שהן כוונות לערוך הסברה בעניין הזה, אולי ראוי לקבוע תקופה, לתת איזה שהיא תקופה לציבור להסתגל לשינוי ולהטמיע.

הילה הדר: אני מניחה שאלה הדברים שאולי החברה תצטרך ותרצה אולי להביא לידיעת הציבור, את כל הכללים של העלייה לרכבת המקומית.

גיתית שיינין: מה שחל על פי חוק זה לא כללי התדרוך של איך עולים לרכבת.

הילה דוד: לא, חובות של נוסע.

יערה למברגר: אולי לפעמים החברה כן מפרסמת, נותנת---

גיתית שיינין: יש כמובן תכנית הסברה שלמה שהמדינה מחויבת לעשות מהחלק שלה.

גיתית שיינין: יש כאן שיתוף פעולה, לכל אחד יש את חלקו בעניין הזה.

גיתית שיינין: אנחנו אופטימיים, אנחנו נורא מקווים ונורא משתדלים שיהיה שיתוף פעולה.

גיתית שיינין: כמובן שכל נושא התפעול, של איך מעבירים כרטיס ואיך משתמשים וכולי, כל הדברים האלה נכנסים לתוך מערך של הסברה בעת ההשקה, אבל כאשר מדובר על להודיע לאזרחים 'תשמעו, יחולו עליכם חובות כאלה וכאלה, ואם לא, אז אפשר להעניש אתכם כך וכך', זה ודאי לא מסוג הדברים שגוף פרטי יכול להגיד כי זה משהו שהמדינה צריכה להסביר, לדעתי, לאזרחים.

הילה הדר: אלה אמצעי גבייה.

הילה הדר: שיש לך זכות לפנות להוצאה לפועל.

גיתית שיינין: אני אגיד גם מעבר לזה.

גיתית שיינין: אתה אומר, כיום לא נעשתה אכיפה, אבל האם לאזרחים כיום יש הסתמכות על זה שאם הם נוסעים בלי כרטיס, זה בסדר?

גיתית שיינין: אני לא חושבת שאדם שנוסע בלי כרטיס בכל אמצעי תחבורה שהוא חושב שהוא עושה מעשה שהוא תקין.

לאה ורון: אבל קרה לכולנו בחוץ לארץ שעלינו על רכבת ולא ידענו איך לנהוג ולא ידענו איפה משלמים ועוד בטרם חשבנו איך לשלם הגענו לתחנה וירדנו.

לאה ורון: לי לפחות זה קרה ותאמיני לי שלא רציתי לחסוך 50 סנט.

יערה למברגר: ולי זה קרה שפקח הגיע אליי בחוץ לארץ והראה לי את דרך ההרתעה הטובה שנעשית בחוץ לארץ ואני חושבת שדווקא העובדה שזה לא נעשה עד היום, זה הדבר שאולי היה---

לאה ורון: נכון, זה אמצעי תשלום חדש שהנוסעים לא מכירים.

גיתית שיינין: הנוסעים לא יודעים שהם צריכים לשלם על נסיעה בכלי תחבורה?

גיתית שיינין: אני לא חושבת ש---

איתי עצמון: אנשים לא מודעים למצב המשפטי.

גיתית שיינין: אני לא חושבת שאנשים לא יודעים שהם צריכים לשלם.

חוה ראובני: יש כאן דילמה.

חוה ראובני: קודם כל ייאמר, האחריות לגבייה היא האחריות על הזכיין וסיכוני הגבייה עליו.

חוה ראובני: אנחנו רוצים לתת לו את הכלים.

חוה ראובני: יש כאן דילמה, מצד אחד אומר עצמון, ובצדק, יכול להיות שאנשים לא יהיו מודעים איך לשלם ועל כך---

איתי עצמון: ויטעו בתום לב.

איתי עצמון: זה מה שאני אומר.

חוה ראובני: מצד שני, כיוון שזאת מערכת פתוחה היא מזמינה, מה שקורה, התפלחות, היא מ זמינה את זה.

חוה ראובני: ואם לא יהיה לנו מצב של הרתעה מאוד מאוד אפקטיבית, ואם אני אתן את הדוגמה של כביש 6, שגם כן מזמין, לא צריך לשלם מראש, מקבלים חשבון אחר כך ובכל זאת פלא פלאים זו אחת המערכות שבה יש את הגבייה הכי גבוהה במדינת ישראל, אחוזי הגבייה הכי גבוהה, כי פיתחו שם מהיום הראשון אמצעי אכיפה וגבייה מאוד מאוד אפקטיביים, אפילו דרקוניים, ואחר כך לאט לאט הורידו אותם כי התברר ש...

חוה ראובני: אבל היה צריך לעשות חינוך לציבור מהיום הראשון שאת זה משלמים.

חוה ראובני: זה לא מה שהיה בעבר מוכר, קנסות חנייה, זה על הקרח, או דברים מן הסוג הזה.

חוה ראובני: צריך מהיום הראשון לחנך את הציבור, למרות שאין שם אף אחד, איך אמרה עורכת דין שיינין?

חוה ראובני: אין שוער, כאן צריך לשלם.

חוה ראובני: אנחנו מאוד בעד גם, כי אנחנו רוצים לתת לזכיין את הכלים לגבות כדי שהזכיין יצליח להפעיל את הפרויקט ולהרוויח.

כרמל שאמה-הכהן: מה דעתכם על זה שיהיה תאריך תחילה לסעיף הזה?

חוה ראובני: זאת אומרת כמה חודשים אנשים יכולים לנסוע בחינם ברכבת הקלה?

כרמל שאמה-הכהן: לא, חובת התשלום תחול עליהם, רק לעניין---

יערה למברגר: מה המשמעות של זה בלי אכיפה?

יערה למברגר: בלי באמת אפשרות---

חוה ראובני: אדרבא ההיפך, צריך בהתחלה לאכוף בצורה חריפה כדי ליצור הרגל.

חוה ראובני: כמו שקרה עם כביש 6.

חוה ראובני: את אמצעי האכיפה של כביש 6 לאורך השנים הלכנו והורדנו, מה שמכונה---

לאה ורון: אפילו המשטרה, כשהיא תופסת עברייני תנועה, היא מרשה לעצמה במקרים רבים להרתיע, להזהיר ולא להשית מיד את ה---

חוה ראובני: אבל יש לה את הסמכות, לא שללנו ממנה את הסמכות.

חוה ראובני: יכול להיות שהפקחים.

חוה ראובני: ..

חוה ראובני: כאן מדובר בשורש של היכולת שלהם להרוויח, בסופו של דבר הם הקימו את הפרויקט הזה כדי לגבות דמי נסיעה ולהרוויח מהם.

חוה ראובני: אם בהתחלה הציבור יידע שפה סלחנים, תהיה בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר לעשות שבתקופה המסוימת הזאת אנשים כן יהיו, אבל יהיו על תנאי?

כרמל שאמה-הכהן: כלומר אנשים יבינו שהם עשו משהו לא בסדר, קיבלו עונש, ובתנאי שהם לא יעברו את העברה הזאת שוב.

חוה ראובני: אולי זו מדיניות פנימית ש---

גיתית שיינין: אין מדיניות פנימיות, אנחנו לא ניקח את זה על חשבוננו, זה ברור.

חוה ראובני: הם רוצים להרוויח, אנחנו רוצים שהם ירוויחו.

כרמל שאמה-הכהן: גם אנחנו רוצים שהם ירוויחו, רק כשהם ירוויחו הציבור ירוויח.

חוה ראובני: כשיש מערכת כרטוס פתוחה ואנשים יכולים להיכנס והם ביום הראשון ובשבוע הראשון ובחודש הראשון החבר'ה יספרו אחד לשני בבית ספר, והרי חלק גדול מהנוסעים הם תלמידים, על הגבורה שהם נסעו בחינם---

גיתית שיינין: אה, לא אוכפים את זה, לא יכולים לעשות לך שום דבר, זה רק עוד כמה חודשים שבאמת תוכל ל---

חוה ראובני: תיווצר פה דמות כזאת וזה שד שיהיה קשה מאוד להחזיר לבקבוק.

גיתית שיינין: האם הנוסע הישראלי יעמוד בפיתוי?

כרמל שאמה-הכהן: אל"ף, ההערה שלנו היא רק לגבי החיוב המוגדל.

חוה ראובני: אבל בלי חיוב מוגדל, מה יעשו לו?

איתי עצמון: מה היה עד עכשיו?

חוה ראובני: היום אין מערכת פתוחה, היום יש את הנהג בדלת שרואה מי עלה ושילם.

כרמל שאמה-הכהן: אבל למה זה לא מספיק מרתיע לתקופה הראשונית, שזו תהיה ענישה על תנאי?

יערה למברגר: אני אנסה להסביר אולי את ההבדל משוטר, זה לא משפט פלילי.

יערה למברגר: בתעבורה השוטר עוצר אותך, זה הדין הפלילי ולכן יש שיקול דעת בהעמדה לדין ועל תנאי.

יערה למברגר: פה אנחנו מדברים על אכיפה שהיא לא במישור הפלילי ולכן אני לא רואה את העל-תנאי איך הוא רלוונטי.

יערה למברגר: ואני אגיד משהו על החיוב הרגיל לעומת החיוב המוגדל.

יערה למברגר: בוא נגיד שנתיר רק את החיוב הרגיל, אז צריך לשלם 5 שקלים לנסיעה, אז במידה, בוא ננסה, אם יתפסו אותי, הכי גרוע אני אשלם 5 שקלים.

יערה למברגר: יש סיכוי די גדול שלא יתפסו אותי ואז אני אשלם כלום.

יערה למברגר: הנוסע הרציונלי אפילו יגיד לעצמו 'למה לי לשלם בכלל?

יערה למברגר: ' במקרה הכי גרוע אני אשלם את ה-5 שקלים אחר כך.

יערה למברגר: זה הכי גרוע, למה הוא ישלם מראש את ה-5 שקלים?

מיכה פרלמן: אני מכיר את העמדה של משרד התחבורה כי דנו בזה בעבר גם בהקשר של המטרונית.

מיכה פרלמן: רצינו לעשות הסדר דומה כדי לאפשר גביית קנסות על מערכות פתוחות אחרות שאנחנו מנסים לקדם, כי בלי זה אי אפשר לקדם.

מיכה פרלמן: בעצם העמדה המקצועית אומרת שאם לא עושים את זה פשוט ביום הראשון ולא מתחילים לחתוך ביום הראשון ולא מרגילים את הנוסעים ביום הראשון, העסק הזה פשוט כנראה יקרוס.

לאה ורון: כמה כסף אתם ייעדתם להסברה?

מיכה פרלמן: יש לנו המון כספים מיועדים להסברה.

מיכה פרלמן: כרגע רק לרכז את כולם, יש סדר גודל של כמעט 20 מיליון שקל מיועדים להסברה.

מיכה פרלמן: יש המון כספים רק לפרויקט הזה, לא חסר כסף להסברה, ובתכנית הסברה ראויה אפשר גם להסביר את זה טוב מאוד לציבור.

מיכה פרלמן: אנחנו מאמינים שבלי זה ובלי שזה יקרה מהיום הראשון, מערכות כאלה לא יוכלו לקום ולא תהיה להן... הן פשוט לא יעבדו.

מיכה פרלמן: אנחנו רוצים מעבר לזה, אנחנו רוצים לפתוח לאט לאט את המערכת בכלל של האוטובוסים, שתהיה הרבה יותר פתוחה, כדי שאנשים יקנו את הכרטיסים מחוץ לתא של הנהג, יעלו די חופשי.

מיכה פרלמן: בלי שהציבור הישראלי יידע שאם הוא לא משלם הוא ישלם על זה באבו אבוהה, העסק הזה לא יעבוד.

יערה למברגר: אולי צריך גם להגיד, בהבדל מרכבת ישראל, אני מניחה שכל מי שנסע ברכבת ישראל שם לב שגם בכניסה וגם ביציאה הוא צריך להעביר את הכרטיס, ולכן לא מדובר במערכת פתוחה לגמרי.

יערה למברגר: יש את הבקרות בכניסה וביציאה שכמו שאני מבינה מהפרויקט הזה לא יהיו, לא יהיה ביציאה שרק אם אתה מעביר את הכרטיס אתה יכול לצאת.

יערה למברגר: זו מערכת שאם אני מבינה נכון---

יהודה שושני: 12 דלתות נפתחות, 500 איש יורדים, היכולת לאכוף---

אברהם בייגה שוחט: החשש הוא גדול מאוד מבחינת ה...

אברהם בייגה שוחט: חייבת להיות אכיפה מהרגע...

יהודה שושני: יש לנו ניסיון גם במדינות אפילו נאורות כמו בספרד ובאיטליה, שבהתחלה כשלא אכפו את זה בצורה מסודרת, עם ידע בדיוק כמה הם ישלמו קנסות, עשרות סטודנטים במקומות מסוימים פשוט לא שילמו וזה עבר מפה לאוזן ואחר כך זה היה כבר היה קשה מאוד.

חוה ראובני: להיפך, דווקא בהתחלה צריך את זה כדי ליצור תרבות.

חוה ראובני: אחר כך, כמו, אני חוזרת לדוגמה של כביש 6, אולי אפשר יהיה לרכך את זה בהמשך, כשתיווצר התרבות הזאת.

חיים ציון לוי: אני אומר עוד משהו, ברשותכם, לעניין ההוצאה לפועל, שאני חושב, אני יכול להגיד את זה גם בתור אזרח, שלעניין התחילה, כביכול הם ינצלו את העניין של התחילה, יכול ליצור בלבול נוסף.

חיים ציון לוי: כי אם אתה אומר לאנשים, 'תשמע, אני עכשיו אפתח תיק בהוצאה לפועל נגדך', ואתה אומר לו 'אני לא אחיל את זה מעכשיו, אלא רק מאחר כך', אז אנשים יחשבו, 'טוב, זה סתם, אנשים אומרים לנו שיפתחו תיקים, זה לא רציני'.

חיים ציון לוי: לכן זה חשוב שיעשו את זה מהתחלה ולא יקבעו תחילה ל...

כרמל שאמה-הכהן: כלומר חוץ מאיתנו כולם חושבים שזה צריך להיות מהיום הראשון.

כרמל שאמה-הכהן: יש פה רוב בוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: יש איזה שהוא שיקול דעת לקונס לוותר על קנס?

חוה ראובני: לא.

הילה הדר: אני רק רוצה לומר שבהסדרי התקנות, זה לא כאן ואנחנו נגיע בוודאי, אבל מה שחשבנו זה בעצם הפחתה שתשלום על אתר יביא בעצם להפחתה של אחוזים מסוימים, כך שזה יעודד תשלום מיידי ולא הפניה להוצאה לפועל.

איתי עצמון: שזה אמור להיקבע בתקנות.

הילה הדר: כן.

איתי עצמון: אפשרות אחרת לפתרון היא אולי לקבוע, אני מעלה רעיון, שבששת החודשים הראשונים של ההפעלה הראשונה בישראל של רכבת מקומית, לתת איזה שהיא סמכות לפקיד הרכבת להתחשב בנסיבות מיוחדות ולא לגבות את החיוב המוגדל.

הילה הדר: הנסיבות המיוחדות זה שמכונת התיקוף לא עבדה.

יערה למברגר: אנחנו נותנים פה סוג של סמכות גבייה, כמו שאמרנו, לפקיד הרכבת, הוא עובד של הזכיין.

יערה למברגר: אני לא רוצה עכשיו שיהיה פה עניין של שיקול דעת, זה לא גורם שלטוני שיש עליו איזה שהיא משמעת.

יערה למברגר: אני לא רוצה פה משא ומתן, זה פתח שהוא בעיניי הרבה יותר מסוכן מאשר ההצעות האחרות.

יערה למברגר: אני לא רוצה שכנועים בטוב או ברע, שיהיו לכיוון זה או אחר.

יערה למברגר: אני בטוחה שראיתם סיטואציה מול פקח חנייה, כי פקח חנייה, ברגע שהוא כתב את הדוח, הוא כתב את הדוח.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אבל במחלקת החנייה יש אחר כך אפשרות---

יערה למברגר: נכון, אחר כך.

יערה למברגר: אבל פקח החנייה, מול האוטו, ברגע שהוא כתב את הדוח---

כרמל שאמה-הכהן: אדם קיבל את כפל הקנס הזה, מי יכול לבטל לו את זה?

הילה הדר: המנהל המפעיל בעצם.

הילה הדר: הוא שוטח את טענותיו.

הילה הדר: כמובן שאם הם רואים סיבה לא לפתוח תיק הוצאה לפועל ולא להמשיך בתביעה.

יערה למברגר: הם יכולים לבחור לא להמשיך בגבייה אחר כך.

יערה למברגר: את החיוב המוגדל, הם יכולים לא להמשיך בגבייה שלו.

יערה למברגר: אם המפעיל יבחר, אם יפנו אליו אחר כך במכתב עם טיעונים והמפעיל יבחר שלא לפתוח בהוצאה לפועל---

כרמל שאמה-הכהן: כמה זמן לוקח מהרגע שאדם נתפס ועד שהוא מקבל את כפל הקנס?

יערה למברגר: זה לא כפל קנס, אתה מקבל דרישה לתשלום מוגדל.

יערה למברגר: 30 יום.

כרמל שאמה-הכהן: 30 יום להגיב?

יערה למברגר: כתוב, המועד הוא 30 יום.

חוה ראובני: במקום הוא מוסר לו דרישה לתשלום, לתשלום תוך 30 יום.

חוה ראובני: על המקום הוא מקבל דוח כביכול, דרישת תשלום שהאזרח צריך לשלם.

כרמל שאמה-הכהן: כמה זה?

חוה ראובני: זה יעמוד על 180 שקלים.

איתי עצמון: היום זה עד 180 ועכשיו הם רוצים להגדיל את התקרה לעד 500 שקלים.

הילה הדר: כן, אבל התקנות שיותקנו עבור הרכבת המקומית, אנחנו נבקש שהם יעמדו על 180 שקלים.

איתי עצמון: נכון, אבל ההסמכה היא עד 500.

כרמל שאמה-הכהן: השר יכול בלי הוועדה להגדיל ל-500?

כרמל שאמה-הכהן: ככה זה יצא?

הילה הדר: אני לא זוכרת אם התקנות הן לא תלויות ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים לדווח שההגדלה ל-500 תהיה באישור ועדה, אלא אם כן אתם רוצים להקטין את הסכום ולהשאיר את זה בסמכות בלעדית שלכם.

יערה למברגר: שתקנות לפי סעיף קטן (א) יותקנו באישור ועדת הכלכלה?

כרמל שאמה-הכהן: כרגע זה 180, זו נקודת הפתיחה.

כרמל שאמה-הכהן: אין לי בעיה אם אתם רוצים לקחת מרווח שהוא יותר קל שלשר יהיה שיקול דעת בלי לטרטר את הוועדה, עד 250 לדוגמה, עדכונים, אינפלציה, התאמות.

יערה למברגר: אז אולי במקום 180 נקבע סכום של 250, או משהו כזה, וסכום מעל זה יהיה באישור הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: תתחילו ב-250? לא.

יערה למברגר: לא, עד 250.

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שאמרתי, עד 250 תוכלו לעדכן.

כרמל שאמה-הכהן: אתם מתחילים ב-180, יהיה לכם עד 250 שיקול דעת שלכם, זה לא צריך לחזור לוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: תרצו בין 250 ל-500---

יערה למברגר: רציתי לתת איזה שהוא שינוי כאן, שאם כבר אנחנו מגיעים לאישור הוועדה, אז לא צריך לקבוע את הרף על 500, כי במילא יש פיקוח.

יערה למברגר: אם יש פיקוח, מעל 250 באישור הוועדה.

איתי עצמון: אני רוצה להבין מה ההחלטה של הוועדה.

איתי עצמון: במקום 180 שקלים הם רצו 500 ואתה רוצה 250?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

איתי עצמון: וסמכות להגדיל באישור ועדה?

לאה ורון: מעל סכום זה, זה יהיה באישור הוועדה.

גיתית שיינין: אם אפשר, אנחנו רוצים רגע להתייעץ בנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: משרד התחבורה, איזה רעיון יש לכם לגבי הבעיה שאנחנו רואים בעניין של האכיפה מנקודת אפס.

חוה ראובני: בראייה שלנו היא הפוכה.

חוה ראובני: אנחנו, להיפך, בעינינו חשוב דווקא בנקודת ההתחלה, זאת הנקודה לדעתנו, השבועות הראשונים הם הקריטיים.

חוה ראובני: דווקא שם---

כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל לפעמים זה יוצר סיטואציות אבסורדיות.

כרמל שאמה-הכהן: תעלה לך הקשישה בירושלים שחיה על ביטוח לאומי ואת תרצי לקחת ממנה 180 ₪ על הנסיעה.

כרמל שאמה-הכהן: למה אי אפשר את הקנס הזה על תנאי בתקופה הראשונה?

חוה ראובני: אני לא יודעת להסביר יותר טוב משכבר הסברתי, למה אני חושבת שזה לא צריך להיות על תנאי, למה זה חיוני---

כרמל שאמה-הכהן: אדם שמקבל על תנאי...

כרמל שאמה-הכהן: שבפעם הבאה אם הוא יעשה את העברה, הוא יקבל גם את התנאי וגם את החדש?

חוה ראובני: אבל פקיד הרכבת שעומד ברכבת, ורוצה לאכוף, אין לו רישום פלילי, כביכול, הוא לא יודע שהבן אדם שהוא תופס עכשיו בלי כרטיס, אם הוא כן נתפס בעבר---

כרמל שאמה-הכהן: לא, הוא---

חוה ראובני: בסדר, אבל איך הוא יידע בפעם הבאה שזה בן אדם שכבר קיבל דוח לפני שבועיים?

כרמל שאמה-הכהן: אחרי שעברה תקופת ההתלמדות של הציבור, הוא נותן קנס נוסף, במשרדי החברה מפעילים את התנאי.

כרמל שאמה-הכהן: הוא לא צריך באותו רגע להפעיל לו את התנאי.

יהודה שושני: זה מאוד מסוכן, אנחנו מאוד חוששים מזה, כי אם באמת בסוף יהיה תהליך כמו עם ישראל בירושלים יבין שהקנס הזה הוא לא קנס אמיתי, אנחנו נוכל להגיע לעשרות אחוזים של מה שנקרא התפלחויות, וכל מה שהגדרנו בתחשיבים עם משרד האוצר, כולל רשת הביטחון שמגיעה לנו, היא לא תעמוד במודל הפיננסי.

מיכה פרלמן: אחד הרעיונות שניסינו לקדם בזמנו, שכרגע לא ברור לי בדיוק הסטטוס שלו, זה איזה שהיא תקופת הרצה של שאטל, תקופה שבה יש גם ככה תשלום סמלי וזה בעצם נועד לתת לכל האוכלוסייה איזה שהוא זמן הסתגלות לרכבת הקלה בעיר שלהם ולתת להם קצת לעלות לפני סוף כל עבודות ההכנה והכל.

מיכה פרלמן: אולי התקופה הזאת יכולה לשמש כתקופת בָּאפר כזאת שבה מחנכים את הציבור.

מיכה פרלמן: זה בעצם תשלום סמלי, אנשים יעלו, התשלום היה אמור לעמוד על משהו כמו שני שקלים, אז באמת אם מישהו עלה ולא שילם, אז כבר יש עניין הרבה יותר קטן לבוא ולהגיד לו 'אתה צריך לשלם' וזו תקופה שמחנכת את הציבור.

מיכה פרלמן: אם התקופה הזאת אכן תתקיים, אני חושב שזה נותן את הפתרון---

לאה ורון: והתקופה הזאת אכן תתקיים?

יהודה שושני: אנחנו מבחינתנו עושים הכל, אנחנו לא יודעים.

יהודה שושני: גם בביקור כשהיינו אמרנו שמבחינתנו עד אוגוסט, במידה ויאשרו לנו ביצוע שאטל, באותו פרק שבו אין תחבורה ציבורית, אז כל מי שיהיה לו תהליך פרסונליזציה בחינם, זאת אומרת הכרטיס הזה, שכל אחד יקבל אותו ללא תשלום, נטען לו ללא תשלום עד הפעלה מסחרית בחינם, ומי שיעלה רק עם כרטיס בודד יקבל אותו בשני שקלים.

יהודה שושני: במידה ואנחנו באמת נפעיל את השאטל, זה יכול להיות פתרון, אבל אין לי כלים להגיד אם זה יתקיים או לא, כי כרגע עוד לא קיבלנו את האישור.

מיכה פרלמן: במידה ולא, אז כמו שיהודה הסביר, הרי יש את כל תהליך הפרסונליזציה.

מיכה פרלמן: זה תהליך שגם ככה יושבים עם פקידים ומסבירים בדיוק את תנאי השימוש, כללי השימוש, באים ו עושים את זה , אגב, התהליך כולו בחינם, גם על זה החזרים לא משלמים, הכל מסובסד על ידי---

יהודה שושני: הכרטיס הזה הוא בחינם.

יהודה שושני: את עומדת, את מגיעה, את מצטלמת, מקבלת כרטיס ולמעשה אם יש שאטל את מקבלת אותו בחינם.

לאה ורון: ואפשר לנסוע על הרכבת לא רק עם הכרטיס הזה?

יהודה שושני: בתקופה של שאטל זה יהיה בחינם.

לאה ורון: אני לא מדברת רק על תקופת השאטל, אני מדברת על ירושלמית שעולה על הרכבת ואין לה כרטיס כזה.

יהודה שושני: אז היא תקנה כרטיס אחר שהוא מנייר בעמדות עצמן.

לאה ורון: חד פעמי.

יהודה שושני: כן.

יהודה שושני: יש אפשרות גם כזאת וגם כזאת.

מיכה פרלמן: גם חשוב להגיד שביום של ההפעלה של הרכבת ובגלל שיהיה ארגון מחדש של כל התחבורה הציבורית בכל העיר, כנראה יהיו גם דיילים ברוב התחנות ויסבירו ממש, אל"ף, איפה הקווים---

לאה ורון: אבל אתה מצד אחד אמרת לנו שייעדתם 20 מיליון שקלים להסברה, ומצד שני מה ששומעת הוועדה זה את המחלוקות בין משרד התחבורה לבין חברת סיטיפס, מי יעסוק בהסברה לצרכן, לנוסע שעולה על הרכבת.

מיכה פרלמן: אני לא יודע בדיוק מה המחלוקת, אבל אני יודע שהיום יש תכנית ויש תכנית שרק משרד התחבורה עובד עליה עם עיריית ירושלים, אגב.

מיכה פרלמן: יש אולי מחלוקות בדרך אבל אני לא חושב שזה הולך למנוע בשום פנים ואופן שום תכנית הסברה, הכסף נמצא, כבר תוקצב ויש כוונה לשני הצדדים לממש אותו.

מיכה פרלמן: אגב, גם מסיבות בטיחותיות.

מיכה פרלמן: יש עוד תקציב נוסף שנועד רק להסברה בטיחותית, אבל יש פה כמה תכניות הסברה על הפרק וכבר מכירים את ה---

יהודה שושני: אני מוכרח לציין שמה שנאמר פה זה נכון.

יהודה שושני: אין מחלוקת בתחום הזה, בין הזכיין למדינה, בכל הנושא של תכנית הכרטוס, כולל ההסברה שלה.

יהודה שושני: היא מוגדרת, היא מחולקת בין תכנית האב לבינינו, ידוע מה הולכים לעשות, כולל עמדות שכבר פתחנו או עשינו 45,000 כאלה בחינם ובשיתוף פעולה מלא עם המדינה ולפחות הציבור יידע איפה ואיך, איפה הוא יכול לבצע את התהליך של הכרטוס וכמה זה עולה לו.

יהודה שושני: הדבר היחיד שנצטרך לדבר עליו זה הנושא של הקנסות, כי על הקנסות לא דיברנו.

יהודה שושני: אני חושב שזה כן דבר שאפשר לסכם אותו במסגרת הפעילות שאנחנו עושים באוגוסט.

יהודה שושני: אבל אני חושב שאם בתחילה הציבור לא יידע שיש איזה שהוא קנס מסוים לעצם זה שהוא יעלה בלי שהוא יטען ובלי שהוא ישלם, אחר כך תהיה לנו בעיה קשה מאוד לתקן את זה.

יהודה שושני: לפחות מניסיון שיש למדינות בעולם.

כרמל שאמה-הכהן: אתם מוכנים להתחייב בפרוטוקול שבתקופה הראשונית חלק מאותם קנסות כפל תבטלו אותם, בהנחה שיגישו בקשות אליכם של אותם מקרים, נניח כמה אחוזים מאותן בקשות?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים איזה שהיא גמישות באותה תקופה.

כרמל שאמה-הכהן: הרי זה לא פוגע לך בהרתעה.

יהודה שושני: אם נוכל לומר---

כרמל שאמה-הכהן: זה לא פוגע לך בהרתעה.

אברהם בייגה שוחט: אם יהיו פניות מסוימות.

כרמל שאמה-הכהן: ברור, רק בעקבות פניות.

כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך, לדוגמה, למה אני מתכוון.

כרמל שאמה-הכהן: אם הנפקתם 1,000 הודעות קנס והגישו לכם 200 ערעורים, אז תתחייבו לפחות ש-100 בכל מקרה אתם תאשרו.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר יש לכם מכסה של הקלה באותה תקופה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זה כבר יגיע, התשובה שלכם על ההקלה, אחרי שכבר תקופת החינוך נגמרה.

קריאה: אבל אין ערעורים, זו התנגדות להליך הוצאה לפועל.

חוה ראובני: אני לא חושבת שזה שולל את הזכות של האזרח לכתוב מכתב ולבקש שיבטלו.

יהודה שושני: אני חושב שלפחות בהתחלה אם תעלה אותה סבתא לשוק מחנה יהודה והיא לא תשלם, אני חושב שלא יקנסו אותה.

יהודה שושני: אבל לבוא ולהגיד לכם ברמה העקרונית שבשבוע, שבועיים, שלושה הראשונים אנחנו נהיה מאוד גמישים בנושא הזה, אנחנו שאנחנו כן נהיה.

יהודה שושני: לבוא ולהתחייב ולומר כמה אחוזים ואיך, אני חושב שאנחנו לא יכולים לעשות את זה, אבל הרצון שלנו לתת לציבור, בעיקר הציבור שעליו דיברת, ולא מהיום הראשון לקנוס אותו ולהגיד לו 'בשום פנים ואופן לא', תהיה גמישות, תהיה התחייבות, זה אני מוכן לומר, אבל אני לא רוצה להתחייב על מכסות של אחוזים או כמויות וכולי.

כרמל שאמה-הכהן: יש הצעות נוספות?

איתי עצמון: אני יכול להעלות הצעה, שמכיוון שכל ההסדר הזה מותנה בעצם בהתקנת תקנות, אדוני יכול לכוון בשיקול דעת השר בהתקינו את התקנות, כך שהשר בעצם יחויב לקבוע שיקולים ונסיבות להפחתת החיוב המוגדל על ידי בעל ההיתר.

איתי עצמון: כלומר שבתקנות ייקבעו איזה שהן נסיבות ומקרים שבהם בעל היתר יהיה רשאי להפחית את הסכום.

קריאה: הוא יהיה רשאי בכל מקרה, אין צורך לומר ש---

גיתית שיינין: להיפך, הרשות כרגע פתוחה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נאשר את הסעיף ואנחנו מבקשים שעד הישיבה הבאה תציגו לוועדה את תכנית ההסברה לציבור, גם את התכנים שלה וגם את עוצמת הקמפיין בעניין הזה.

מרק פיליפס: אפשר רק לחזור על התיקון לתת סעיף (1), עד 500 או עד 250.

כרמל שאמה-הכהן: שינינו את המספר ל-250, מעל 250 צריך לחזור לוועדה.

גיתית שיינין: יש לי שאלה בנושא הזה.

גיתית שיינין: הרעיון של לתת סכום מסוים, מעבר ל-180, כי זה באמת מה שהיה כיום ורוב הסיכויים שיצטרכו איזה שהיא גמישות, שוב, מה שמטריד אותי זה כך; אנחנו בפתחה של הפעלה של מערכת תחבורה ציבורית פתוחה בפעם הראשונה בישראל.

גיתית שיינין: אני חושבת שככל שניתן להשאיר גמישות של דברים שלא נקבעים בחוק ראשי או מצריכים הליך יותר מסובך, חשוב לשמור על הגמישות הזו ככל האפשר בגלל שאנחנו נמצאים במצב כזה היום ואני לא יודעת עד כמה---

כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל אנחנו לא מוכנים לאשר 500 ₪.

כרמל שאמה-הכהן: אם היית מביאה לי עכשיו לאשר 500 קנס לאדם שעלה לרכבת הקלה ולא שילם, אני הייתי מצביע נגד, לא יודע מה שאר חברי הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: זה נראה לי לא סביר.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שתבואו ותציגו איזה קטסטרופה שקרתה שלא צפינו, אנחנו שוקלים, אנחנו פה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים שיהיה סוג של בקרה.

גיתית שיינין: אני עדיין תוהה אם 250 צריך להיות הגבול העליון.

כרמל שאמה-הכהן: אתם הצגתם 180.

גיתית שיינין: 180 זה הסכום הקיים.

כרמל שאמה-הכהן: לא, זו הצעה של המשרד להתחיל עם 180.

גיתית שיינין: נכון, זה הסכום הקיים.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא רק הסכום הקיים, זה גם---

לאה ורון: לכמה זמן חשבתם שהסכום של 180 יעמוד בתוקפו?

גיתית שיינין: גם אנחנו עצמנו לא... להגיד לך שאני יכולה להיות נביאה ולצפות איך זה יהיה?

כרמל שאמה-הכהן: אם תהיה שם התפרעות של...

כרמל שאמה-הכהן: אם תהיה קטסטרופה מצדכם, אנחנו נגיב.

כרמל שאמה-הכהן: אם תהיה קטסטרופה מצד המשתמשים, אנחנו נגיב.

כרמל שאמה-הכהן: בשביל זה אנחנו פה.

כרמל שאמה-הכהן: מה עוד נשאר לנו?

איתי עצמון: התיקונים.

כרמל שאמה-הכהן: את יכולה להקריא רצוף מ-10, זה הכל טכני, נכון?

חוה ראובני: כן, מ-10 עד 26.

חוה ראובני: הכל טכני.

חוה ראובני: יש רק את 12.

חוה ראובני: (מקריאה): "(10).

חוה ראובני: בסעיף 18 לפקודה ההגדרה "רכבת" תימחק.

חוה ראובני: "(11) בסעיף 20(ד) במקום "בזכות הרשות" יבוא "בזכותו של מפעיל מסילת ברזל".

חוה ראובני: יש כאן בקשה של משהו שלא מופיע כאן, זה הועבר לוועדה, שבסעיף 20 ייאמר, במקום "המנהל" יבוא "מפעיל מסילת ברזל ארצית".

איתי עצמון: למה רק ארצית?

איתי עצמון: זה לא רלוונטי לרכבת המקומית?

חוה ראובני: זה לא רלוונטי.

איתי עציון: תוכלו להסביר לוועדה על מה מדבר סעיף 20 לפקודה?

חוה ראובני: סעיף 20 מדבר על אדם שנדרש לשלם סכום בעד הובלת חבילות שלא שילם, רשאי המנהל לעכב אותם והוא רשאי גם למכור אותם בסופו של דבר, בשביל לכסות את ההוצאות שכרוכות בזה.

חוה ראובני: אדוני אישר את זה?

כרמל שאמה-הכהן: מאחר ולא נשמעו הערות, כן.

איתי עצמון: עם התיקון לסעיף 11.

איתי עצמון: הצבעה סעיפים 10 ו-11 אושרו.

חוה ראובני: (מקריאה): "(12) סעיפים 24 ו-25 לפקודה – בטלים".

חוה ראובני: זה הקלות בדיני נזיקין, אז רשות הנמלים והרכבות, על נזקים שהיא גרמה.

חוה ראובני: ב-24 זה פטור מאחריות בשל תיאור כוזב, נזק לחבילות שהיה תיאור כוזב של מה יש בהם, וב-25 זה הקלות בנטל ההוכחה.

חוה ראובני: ואנחנו מבקשים לבטל את שני הסעיפים האלה.

חוה ראובני: מבוקש גם, זה משהו שאני עכשיו רואה אותו פעם ראשונה, זה סיכום שהיה ביום חמישי, לבטל את סעיף 26.

חוה ראובני: סעיף 26 זה לא יהיה אדם זכאי להחזרת תשלום יתר ששילם בעד הובלת טובין במסילה, אלא אם הוגשה תביעתו למנהל בכתב תוך חודש ימים מיום שהתקבלו להובלה.

חוה ראובני: זה סעיף מיוחד מאוד, עם התיישנות של חודש.

חוה ראובני: הסעיף היחיד שאנחנו מכירים של התיישנות של חודש.

חוה ראובני: אנחנו מבקשים לבטל גם את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אין התנגדויות להצעות האלה של המשרד, אני מבין.

חוה ראובני: עכשיו זה לחלוטין טכני מפה.

חוה ראובני: (מקריאה): "13.

חוה ראובני: בסעיף 27 לפקודה – "(1) בסעיף קטן (א) במקום "קנס 150 לירות" יבוא "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין".

חוה ראובני: "(2) בסעיף קטן (ב) הסיפה החל במלים "או קנס" – תימחק".

חוה ראובני: "14.

חוה ראובני: בסעיף 28 לפקודה, הסיפה החל במלים "או קנס" – תימחק".

חוה ראובני: אחרי הרצף הזה יש לנו בקשות בעניין 22-23, אז אני רוצה לקרוא את הרצף לפי הסדר ואז אני אומר, אני שומרת את הזכות לחזור אליהם.

חוה ראובני: "15.

חוה ראובני: בסעיף 29 לפקודה – "(1) בסעיף קטן (א) המלים "או קנס 3,000 לירות" – יימחקו.

חוה ראובני: "(2) בסעיף קטן (ב), הסיפה החל במלים "או קנס" – תימחק.

חוה ראובני: "16.

חוה ראובני: בסעיף 30 לפקודה, הסיפה החל במלים "או קנס" – תימחק.

חוה ראובני: "17.

חוה ראובני: בסעיף 31 לפקודה, ברישה, המלים "או קנס 1,500 לירות" – יימחקו.

חוה ראובני: "18.

חוה ראובני: בסעיף 32 לפקודה – "(1) בסעיף קטן (א) ברישה, המלים "או קנס 3,000 לירות" – יימחקו; "(2) בסעיף קטן (ב) ברישה, במקום "קנס 75 לירות" יבוא "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין.

חוה ראובני: "(3) בסעיף קטן (ג) במקום "קנס 750 לירות" יבוא "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין".

חוה ראובני: "19.

חוה ראובני: בסעיף 33 לפקודה, ברישה, במקום "קנס 75 לירות" יבוא "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין".

חוה ראובני: "20.

חוה ראובני: בסעיף 34 לפקודה, בסיפה, במקום "קנס 300 לירות" יבוא "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין".

חוה ראובני: "21.

חוה ראובני: בסעיף 35 לפקודה, בכל מקום, במקום "קנס 75 לירות" יבוא "הקנס הקבוע בעיף 61(א)(1) לחוק העונשין".

חוה ראובני: "22.

חוה ראובני: בסעיף 37 לפקודה, ברישה, המלים "או קנס 75 לירות" – יימחקו".

חוה ראובני: "23.

חוה ראובני: בסעיף 38 לפקודה, במקום "קנס 750 לירות" יבוא "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין".

חוה ראובני: "24.

חוה ראובני: בסעיף 39 לפקודה, במקום "קנס 75 לירות", יבוא "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין".

חוה ראובני: "25.

חוה ראובני: בסעיף 40(א) לפקודה, במקום הסיפה החל במלים "קנס 7.5 לירות" יבוא "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין, בשל כל בעל חיים".

חוה ראובני: "26.

חוה ראובני: בסעיפים 41 ו-42 לפקודה, בכל מקום, במקום "קנס 75 לירות" יבוא "הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין".

חוה ראובני: עד כאן התיקונים הכלליים.

לאה ורון: למי שאיננו משפטן, המשמעות של מחיקת הקנסות והשארת עונשי המאסר?

חוה ראובני: אנחנו כאן מתיישרים עם שיטת הענישה בחלק הכללי של חוק העונשין.

חוה ראובני: סעיף 61 קובע שכאשר יש עונש מאסר, בהיקף מסוים, לצדו אוטומטית אנחנו קובעים סמכות לקנס במדרגה מתאימה.

חוה ראובני: לכן אין שום צורך לומר פה גם מאסר וגם קנס.

חוה ראובני: ברגע שאנחנו לא משנים את המאסר, אנחנו גם נותנים קנס לצדו.

יערה למברגר: זה בעצם ניסוח מודרני יותר.

חוה ראובני: ובכל מקום שיש רק אמירה רק של קנס, אנחנו מחליפים את הקנסות האנכרוניסטיים שיש פה במדרגת הקנס הנמוכה ביותר לפי חוק העונשין.

איתי עצמון: אני רק אגיד, גם לפרוטוקול, בסעיף 36 לחוק העונשין נקבע בחוק מאסר בלבד, או נקבע מאסר או קנס לחילופין, רשאי בית המשפט להטיל מאסר או קנס או שניהם כאחד, אולם מקום שנקבע בחוק מאסר חובה, לא יטיל בית המשפט קנס בלבד.

כרמל שאמה-הכהן: הערות לסעיפים האלה?

כרמל שאמה-הכהן: אין.

כרמל שאמה-הכהן: אושר, עם התיקונים.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה אושרו סעיפים 13 עד 26.

חוה ראובני: אני מבקשת מה שביקשתי קודם להשאיר לאחר כך.

חוה ראובני: בסעיפים 20, 22 ו-23 לפקודה, יש התייחסות למנהל ואנחנו רוצים בשלושת הסעיפים האלה לא רק המנהל, במקום "המנהל" יבוא "מפעיל מסילת ברזל ארצית".

חוה ראובני: זאת אומרת אלה סמכויות שבמקום שיהיו למנהל, יהיו סמכויות למפעיל מסילת ברזל ארצית, כיום רכבת ישראל.

איתי עצמון: תוכלי לפרט מה הן הסמכויות?

חוה ראובני: בסעיף 20 זו הסמכות למכור טובין שהובלו ברכבת בשל אי תשלום דמי הובלה.

חוה ראובני: 22 זה שמירת טובין שהובלו ברכבת, שלא נלקחו משמירת טובין על חשבון בעליהם, ו-23 זה הפיצויים של אובדן והיזק.

חוה ראובני: כאן כל הזמן הסמכות מסורה למנהל כי המנהל היתה רשות הנמלים והרכבות, ורשות הנמלים והרכבות היא היתה גם המפעיל, לא היה פיצול.

חוה ראובני: כיום אנחנו מדברים על מנהל שהוא רגולטור ומישהו אחר שמפעיל, שעושה את הפעולות הביצועיות ובצדן ההוצאות, שעל זה מדובר.

חוה ראובני: ולכן אנחנו מבקשים כאן, בהקשר הזה, להעביר את הסמכויות האלה, סמכויות ביצועיות טכניות של כיסוי הוצאות, בשלושה הסעיפים האלה, מהמנהל למפעיל בפועל.

כרמל שאמה-הכהן: אוקי.

כרמל שאמה-הכהן: מאושר.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 27.

חוה ראובני: (מקריאה): "תיקון סעיף 43.

חוה ראובני: 27.

חוה ראובני: סעיף 43 לפקודה, במקום "בזכות הרשות או בזכותו של מפעיל מסילה לפי הוראות סעיפים 46א או 48" יבוא "או בזכותו של מפעיל מסילת ברזל", ובמקום "שהמדינה, הרשות או מפעיל מסילה כאמור" יבוא "שהמדינה או מפעיל המסילה".

חוה ראובני: אלה תיקוני נוסח.

חוה ראובני: עוד פעם, אנחנו מדברים כאן, תשלום קנס אינו פוטר, שתשלום קנס פלילי, עד כאן קראנו סעיפי עונשין, לא פוגע בזכות לגבות את דמי הנסיעה ופיצויים במקום שזה מגיע.

חוה ראובני: אנחנו כאן עוד פעם מעבירים מהרשות במדינה למפעילים הרלוונטיים, מפעילי המסילות השונים.

חוה ראובני: עוד הסעיף הזה מאפשר שבית המשפט המרשיע, אם יש משפט שדן בעברות הפליליות, יכול להורות על התשלום הזה ולא צריך לנהל הליך נפרד.

חוה ראובני: למעשה ההליך הזה הוא עדיין תיקון טכני של ההתאמות.

יערה למברגר: עיקר התיקון זה שינוי נוסח, ברגע שמוחקים את הרשות שלא קיימת, למפעילים הרלוונטיים.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות לסעיף?

כרמל שאמה-הכהן: אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 27 אושר.

חוה ראובני: עכשיו לעיקר.

חוה ראובני: (מקריאה): "הוספת סימן א' וכותרת סימן ב' בפרק ד'1".

חוה ראובני: "28.

חוה ראובני: מתחת לכותרת "פרק ד'1: מסילת ברזל מקומית" לפני סעיף 46א יבוא: "סימן א': הגדרות".

חוה ראובני: וכאן אנחנו מתחילים להיכנס לפרק שכולו עניינו הרכבת הקלה.

חוה ראובני: "הגדרות.

חוה ראובני: 46.

חוה ראובני: בפרק זה – " "היתר הפעלה" – היתר להפעלת מסילת ברזל מקומית, שניתן לפי הוראות סימן ה'.; " "חברה ממשלתית" – כהגדרתה בחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975; " "מסילת ברזל מקומית" – מסילת ברזל שניתנים בה שירותי תחבורה ציבורית ושאינה מסילת ברזל ארצית; " "נושא משרה בכיר" – כהגדרתו בסעיף 424א(ו) לחוק העונשין; " "רישיון לנהיגת רכבת מקומית" – רישיון שניתן לפי הוראות סימן ח'; " "רכבת מקומית" – רכבת הנעה על מסילת ברזל מקומית; " "שליטה" – כהגדרתה בחוק הבנקאות (רישוי), התשמ"א-1981".

חוה ראובני: אלה ההגדרות הנדרשות לנו לצורך ההסדרה של הרכבת המקומית.

כרמל שאמה-הכהן: הערות?

גיתית שיינין: אני חוזרת על הנושא של היתר הפעלה, על המעבר ממשטר זיכיון למשטר רישיון.

גיתית שיינין: כאן אנחנו בעצם חוזרים ללב לבה של ההערה המרכזית שלנו והיא שהמדינה התחייבה מולנו, בהסכם זיכיון, להקנות לנו זיכיון וזה קיבל ביטוי בחוק.

גיתית שיינין: זו הקניה של זכות קניינית שהשלילה שלה אסורה על פי חוק יסוד, אלא בתנאים מתאימים.

כרמל שאמה-הכהן: מה שניתן לכם זה זיכיון ל-30---

גיתית שיינין: ל-30 שנה, לתכנון, הקמה והפעלה.

גיתית שיינין: ועכשיו בעצם אומרים, בואו תהיו במשטר של רישיון, כשהרישיון הזה, אפשר לשלול אותו כל ארבע שנים, גם אם נקבל---

כרמל שאמה-הכהן: את הזיכיון אי אפשר היה לשלול?

גיתית שיינין: לזיכיון יש תנאים שאפשר לבטל אותו, ודאי.

גיתית שיינין: יש קנסות שאפשר להטיל עליו.

גיתית שיינין: ברור שהוא לא מוחלט וברור שהוא נתון לבקרה ורגולציה ויש לנו כל הכוונה לעמוד בבקרה וברגולציה.

כרמל שאמה-הכהן: אז איפה ההבדל?

גיתית שיינין: הבעיה היא שברגע שאתה מוסיף אל"ף, תנאי שאתה יכול לשלול את הרישיון.

גיתית שיינין: ..

גיתית שיינין: בוא נתחיל מזה שזה בבחינת מינוח.

גיתית שיינין: אנחנו מדברים על מעבר מזיכיון שהאופי שלו זה זיכיון, להיתר שהאופי שלו הוא רישיון.

גיתית שיינין: יש לזה משמעות מהותית, לא רק מבחינת תקופה אלא מבחינת משמעות החשיבה על הנושא הזה.

גיתית שיינין: זאת אומרת שצריך לבוא ולקבל איזה שהוא היתר.

גיתית שיינין: גם אם נניח, לפי מה שמשרד התחבורה בא והציע היום בכתב, עדיין מדובר על רישיון שאפשר לשלול אותו כל 4 שנים במסגרת הכנות בדיקה.

גיתית שיינין: מה שקיים במסגרת הזיכיון הוא זיכיון שניתן לנו, פשוט ניתן ויש עילות ביטול---

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות לשנות הגדרות?

כרמל שאמה-הכהן: או שאת מתייחסת כבר לתוכן ולמהות של אחרי זה, של ההסדרים?

גיתית שיינין: עצם העובדה שההגדרה הזאת קיימת פה.

גיתית שיינין: .. יש תעודת הפעלה לפי הסכם הזיכיון, שניתנת לנו.

גיתית שיינין: בסוף תקופת ההקמה, אם אנחנו לא מגישים את כל הניירות, עוברים את כל הטסטים, עוברים את כל הבדיקות וכל האישורים הנדרשים, אנחנו לא מקבלים את מה שנקרא operating certificate לפי הסכם הזיכיון.

גיתית שיינין: בלי operating certificate אנחנו לא מתחילים לפעול.

גיתית שיינין: יש כבר מנגנון של בחינה מאוד מורכבת שאנחנו חייבים לעמוד בה ותעודה שאנחנו חייבים לקבל.

גיתית שיינין: זה לא שזה לא קיים.

גיתית שיינין: אנחנו מקבלים אותה כמובן מהמדינה.

גיתית שיינין: מעבר לזה, בהסכם הזיכיון אל"ף קיים מנגנון קנסות על תנאי שירות שאנחנו מספקים, בי"ת, אם אנחנו מפרים את תנאי השירות האלה באופן מתמשך ומהותי אפשר לבטל את הזיכיון.

גיתית שיינין: זאת אומרת שיש כל מיני סנקציות שניתן להפעיל ולשלול מאיתנו בסופו של דבר את הזיכיון על פיהם, אבל לבוא ולהוסיף עכשיו תנאים נוספים שהם יכולים להיות בלתי מוגבלים וגם אין שום חובת שיפוי עליהם.

גיתית שיינין: אנחנו בסופו של דבר מערכת סגורה, רשת הביטחון שאנחנו מקבלים היא סגורה, מנגנון התמחור שלנו סגור.

גיתית שיינין: אין לנו מאיפה, אם מטילים עלינו דברים נוספים, להוציא את זה.

גיתית שיינין: אם אתם רוצים להעביר ממשטר זיכיון למשטר רישיון, על פי חוק, בבקשה, בואו דברו איתנו.

גיתית שיינין: לצורך העניין ממה נפשך?

גיתית שיינין: בהסכם זיכיון יש אפשרות, בהסכם עצמו, גם לבטל איתנו את ההסכם.

גיתית שיינין: יש דבר כזה, יש סעיף שנקרא באיירט, המדינה לא רוצה יותר להיות קשורה בהסכם הזיכיון, בואי ותדברי איתנו על ביטול ההסכם.

גיתית שיינין: להבדיל, יש גם אפשרות לצאת מחוזה מנהלי, מהדין הכללי של הלכת ההשתחררות מחוזה מנהלי.

גיתית שיינין: המדינה התחייבה בחוזה, היא לא רוצה להיות יותר כבולה בתנאים שלו, יש גם אפשרות לצאת על פי הדין הזה.

גיתית שיינין: אבל לבוא ולקבוע עכשיו את המעבר ממשטר זיכיון למשטר רישיון רק כי המדינה לא רוצה להיות כבולה לכל אותם תנאים, זה לא יעלה על הדעת.

גיתית שיינין: לכן עצם העובדה שמוגדר כאן 'היתר הפעלה', מבחינתנו זה בעייתי, כי זה עצם העובדה---

יהודה שושני: אולי נסביר את זה בפשטות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עושים עכשיו הפסקה רבע שעה ואחרי זה תמשיך להסביר בפשטות.

כרמל שאמה-הכהן: הישיבה נפסקה בשעה 11:40 ונתחדשה בשעה 12:00

כרמל שאמה-הכהן: היינו באמצע דיון בסעיף ההגדרות של סעיף 28, סימן א'.

כרמל שאמה-הכהן: פרק ההגדרות, והמנהל הכללי רצה לומר דברים.

יהודה שושני: אם אפשר רק להסביר את המשמעות שבין חוזה הזיכיון לבין החוק החדש.

יהודה שושני: כיום בחוזה הזיכיון כל החובות והזכויות שלנו ידועות, מתומחרות וברורות לכולם, ולכן גם כשהבנקים באו וחתמנו על ההסכם הזה, היה ברור שאם המדינה תדרוש מאיתנו איזה שהיא הוראה נוספת לבצע, היא תוגדר כהוראת שינוי, נקבל על זה את התקציב שאנחנו צריכים ואנחנו נבצע אותו.

יהודה שושני: הם הגדירו סכום של 80 מיליון שקלים במהלך כל תקופת הזיכיון.

יהודה שושני: אבל בחוק החדש, מתוך הנחה שאנחנו לא יודעים מה יגדיר המנהל בעוד ארבע שנים, אם הוא יגדיר דרישות נוספות שהוא רוצה, שלא תומחרו, אנחנו נגיע למצב כזה שבו לא נוכל לשלם אותן, לא אוכל לאכוף את זה, לא נוכל ליישם אותן, ואז הבנקים, כיוון שאנחנו חייבים להם, על בסיס מה שהגדרנו במודל הפיננסי, יראו את זה בחומרה.

יהודה שושני: זה גם מה שכתוב במכתב שהם שלחו לכם.

יהודה שושני: אני חושב שזו המהות בין שתי הסוגיות, לכן אנחנו לא כל כך מסכימים, שהחוק החדש סותר את חוק הזיכיון.

אברהם בייגה שוחט: אני רוצה לחזור למה שאמרתי בתחילת דבריי.

אברהם בייגה שוחט: זה למעשה אחד הדברים, לעניות דעתי, החמורים ביותר שנמצאים בחוק הזה.

אברהם בייגה שוחט: זה משנה באופן בסיסי את התנאים, הוא מאפשר בחקיקה לקחת את הזיכיון, לשנות תנאים בזיכיון וממשלה לא יכולה בשתי זרועות, בנושא כל כך בסיסי ומהותי, לפעול אחרת.

אברהם בייגה שוחט: אני הייתי מבקש מהיושב ראש לא להצביע על הסעיף הזה, אלא אם כן אתה מקבל את דעתנו ונשמח מאוד אם תצביע עליו, אבל אני מניח שהדבר מחייב ליבון נוסף והארת עיניים, גם עם משרד התחבורה, גם עם משרד המשפטים, גם עם האוצר ועם כל גורם אחר, כי מה שאנחנו רואים שקורה פה בעניין הזה הוא חמור מאוד, לעניות דעתנו, ומאוד הייתי מבקש שהנושא יידחה לישיבות אחרות של הוועדה ולאפשר לנו מרווח וזמן.

אברהם בייגה שוחט: הייתי גם שמח, כפי שאמרתי, אם היית פונה לאנשי משרד התחבורה ולאנשי הממשלה שעוסקים בעניין, כדי שנוכל להבהיר עוד פעם את המשמעות החמורה של הדבר ובמגמה לא לעשות טעות יותר גדולה כלפינו, ולפי הערכתי, כלפי כלל המערכת שרוצה להשקיע במדינת ישראל, ללכת במכרזים של המדינה, לאור מה שקורה פה.

יערה למברגר: אנחנו מדברים כרגע על סעיף ההגדרות, כמו שהיועץ המשפטי של הוועדה ציין קודם.

יערה למברגר: האמת שזה קורה די הרבה בדיונים בוועדה, שהמאמצים מופנים כנגד סעיף ההגדרות.

יערה למברגר: אמנם המלה 'היתר' מופיעה פה, אבל זה לא סעיף מהותי.

יערה למברגר: אז נאמר פה, 'אנחנו מציעים לא להצביחע על הסעיף הזה', סעיף ההגדרות לא קובע---

כרמל שאמה-הכהן: סעיף ההגדרות משנה את המצב הקיים?

יערה למברגר: לא, סעיף ההגדרות אף פעם לא יכול לשנות מצב קיים, כי סעיף הגדרות מבחינה משפטית קובע רק הגדרות.

יערה למברגר: אם סעיף ההגדרות היה משנה מצב קיים, אז יש איזה שהיא בעיה בסעיף ההגדרות, אז היועץ המשפטי של הוועדה היה צריך להגיד 'זו לא הגדרה, זו הוראה מהותית, מקומה לא בסעיף ההגדרות'.

כרמל שאמה-הכהן: לדעתך זה לא משנה מצב?

איתי עצמון: לא, אין פה הוראה אופרטיבית.

גיתית שיינין: עצם העובדה שמכניסים מינוח שלדעתנו מקומו לא יכירנו---

יערה למברגר: אין משמעות למינוח הזה, עד שלא יהיה הסעיף האופרטיבי שמשתמש בו.

אברהם בייגה שוחט: בסעיף האופרטיבי תסכימי לדחייה?

יערה למברגר: אם יש מצב שבו יש הגדרה.

יערה למברגר: ..

יערה למברגר: לפעמים ראיתי את זה בתקנות, שמשתמשים בהגדרה ואחר כך אין לה סעיף אופרטיבי, אז יש לה משמעות?

יערה למברגר: הגדרה בלי סעיף אופרטיבי---

אברהם בייגה שוחט: אני שואל, בדברים האופרטיביים תסכימי לדחייה?

יערה למברגר: בסעיף האופרטיבי יש לנו תשובה מהותית, אני חושבת שכבר התחלנו להגיד אותה, אני אשמח להגיד אותה שוב ואני אשמח להרחיב אותה.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר ואין מחלוקת שההגדרות לא משנות כלום, אז מקסימום תהיה לנו הגדרה מיותרת שנוכל גם למחוק אותה אחרי זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על ההגדרות ואחרי זה ניגע במהות.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 28 אושר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 28 אושר

חוה ראובני: (מקריאה): "בסעיף 46א לפקודה – "(1) בסעיף קטן (א), במקום "ולניהולה" יבוא "או לניהולה", במקום הסיפה החל במלים "למי שאינו הרשות" יבוא "לחברה הרשומה בישראל אשר אינה חברה ממשלתית"; "(2) סעיפים קטנים (ג) ו-(ה) – בטלים; "(3) בסעיף קטן (ד) במקום הסיפה החל במלים "להטיל על הרשות" יבוא "להתקשר עם חברה ממשלתית לבנייה, להפעלה או לניהול של מסילת ברזל מקומית".

חוה ראובני: סעיף 46א עוסק בסמכות של הפעלה של מסילת ברזל מקומית.

חוה ראובני: התיקון הראשון בא לומר שאפשר יהיה להתקשר בנפרד לבנייה ובנפרד לניהולה, ולא רק לזיכיון שכולל את שניהם.

חוה ראובני: סעיף קטן (ה) מתבטל כי הוא בסעיף ההגדרות שהועברו ושאושרו קודם, העברנו אותו מקום.

חוה ראובני: סעיף (ג) מתבטל מכיוון שאנחנו כותבים הסדר בהמשך, הרבה יותר מפורט, על תחולת הוראות פקודת מסילות הברזל על רכבת מקומית, וסעיף קטן (ד) מדבר על האפשרות של גורם נוסף שיכול להקים מסילות ברזל וחברה ממשלתית.

חוה ראובני: במקום הנוסח היותר מעורפל שקיים.

יערה למברגר: אני רק אגיד שהסעיף הזה, והשינוי הזה, מבהיר שיש שתי דרכים שיהיו בעל היתר וזה גם יהיה מההמשך; אחד זה בעל זיכיון שיעמוד בתנאים נוספים והשני הוא חברה ממשלתית.

יערה למברגר: בשני המקרים, שגם נראה אחר כך בהמשך, יש הוראות מסוימות שהן יהיו הוראות שונות, לבעל זיכיון, לא רק לפי הסכם הזיכיון, וזה באיזה שהיא צורה תשובה שנגיע אליה בהמשך, לבין חברה ממשלתית שהיא סוג אחר של---

איתי עצמון: איך משתלבת ההתקשרות עם החברה הממשלתית עם הסכם הזיכיון?

יערה למברגר: זו חלופה.

יערה למברגר: לא יהיה הסכם זיכיון עם חברה ממשלתית.

מיכה פרלמן: לא הבנתי.

מיכה פרלמן: אלה חלופות להקמה או להפעלה?

יערה למברגר: לא, אלה חלופות לבעל היתר.

מיכה פרלמן: זה בעצם להפעלה של...

מיכה פרלמן: או בעל זיכיון או חברה ממשלתית?

יערה למברגר: כן.

מיכה פרלמן: בעל זיכיון זה רק מי ש...

מיכה פרלמן: כלומר סיטיפס במקרה הזה, בעצם כל החברות מעכשיו חייבות יהיו להיות מה?

יערה למברגר: לא, גם בעתיד יוכל להיות בעל זיכיון, גם בעתיד יוכלו להיות זיכיונות.

יערה למברגר: חברה ממשלתית, זה לא יהיה במסלול של בעל זיכיון.

איתי עצמון: אבל לא יכול להיות מצב שיינתן זיכיון למשל רק להפעלה והתקשרות בתחום אחר עם חברה ממשלתית.

איתי עצמון: כי אמרתם שיכולה להיות התקשרות או זיכיון לגבי כל אחד מתחומי הפעילות.

יערה למברגר: יכול להיות.

יערה למברגר: יכולה להיות חלוקה כזאת של---

איתי עצמון: זה לא רק חלופית, זה יכול להיות משתלב או חלופי בעצם.

יערה למברגר: חלופי בכל אחד מהרכיבים, אפשר להגיד.

כרמל שאמה-הכהן: הערות?

כרמל שאמה-הכהן: מאושר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 29 מאושר סעיף 30.

חוה ראובני: (מקריאה): "סימן ג': תחולת הוראות הפקודה לעניין מסילת ברזל מקומית".

חוה ראובני: "46ב.

חוה ראובני: הוראות לפי הפקודה יחולו לעניין מסילת ברזל מקומית בשינויים המתחייבים ממאפייני המסילה ומאופן מתן השירות בה ובשינויים המפורטים להלן: "(1) בסעיף 16 לפקודה – "(א) בסעיף קטן (א), בסופו יקראו "המציין את הפרטים כפי שאישר המנהל"; "(ב) במקום סעיף קטן (ב) יקראו, "הנוסע במסילת ברזל מקומית יעביר לפני תחילת הנסיעה, או בתכוף לאחר תחילתה את הכרטיס שקיבל לפי הוראות סעיף קטן (א) במתקן המיועד לתת תוקף לכרטיס; "(ג) בסעיף קטן (ג) אחרי "את כרטיסו" יקראו "לאחר שקיבל תוקף בהתאם להוראות סעיף קטן (ב).

חוה ראובני: "(2) בסעיף 17 לפקודה, בסעיף קטן (א) אחרי "ללא כרטיס" יקראו "שקיבל תוקף בהתאם להוראות סעיף 16(ב).

חוה ראובני: "(3) סעיף 27 לפקודה לא יחול לעניין פקיד הרכבת שהוא גם בעל רישיון נהיגה ברכבת מקומית אשר היה במצב של שכרות בעת ששימש.

חוה ראובני: .. "(4) (א) בסעיף 36, בסעיף קטן (א) בפסקה (2) בסופה יקראו "כפי שהוחלו בפסקה (2); "(ב) בסעיף קטן (ב) בפסקה (1) אחרי "לפי הוראות סעיף 17" יקראו "כפי שהוחלו בפסקה (2); "(5)", יש לי כאן שינוי במכתב שהעברנו לוועדה: "בעיף 45 לפקודה, בכל מקום בו נאמר "לפי פקודה זו" יבוא "לפי סעיף 36(א)(1) לפקודה זו".

חוה ראובני: "(6) הוראות סעיפים 47, 48א ו-52 לפקודה לא יחולו לעניין מסילת ברזל מקומית".

חוה ראובני: אני אסביר.

חוה ראובני: העיקרון הרחב הוא שהוראות פקודת מסילות הברזל, על תיקוניה כפי שאושרו עד כה, יחולו לעניין רכבת מקומית בשינויים המחויבים ובמספר שינויים ספציפיים שאנחנו מתקינים בהם חוק.

חוה ראובני: השינוי הראשון הוא לעניין סעיף 16, שמדבר על כרטוס ומה יהיה בכרטיס.

חוה ראובני: כרטיס תקף צריך לקבל כרטיס שאישר המנהל.

איתי עצמון: מה הסיבה לשינוי לעומת מה שקבוע לגבי רכבת---

חוה ראובני: מתכונת הכרטוסים היא שונה.

איתי עצמון: כלומר אילו פרטים יהיו בכרטיס?

הילה הדר: הקו, המחיר, מועד התוקף.

איתי עצמון: אבל אני מניח שגם יהיה מקום המוצא או מקום היעד, לא?

איתי עצמון: או שלא בהכרח?

הילה הדר: כנראה שכן, למרות שזה קו אחד שיכול בכל מקום להעלות איפה שהוא רוצה ול---

יערה למברגר: זה לא כמו הרכבת הארצית, תחנה תחנה.

לאה ורון: אבל כל השינוי שלכם זה שהכרטיס יציין עכשיו את הפרטים שאישר המנהל, והשאלה היא איזה פרטים אמור המנהל לאשר.

יערה למברגר: זאת היתה התשובה, שיש הבדל במאפיינים בפרטים של הכרטיס, בין נסיעה באופן מקומי לבין מה שיש היום.

יערה למברגר: ניתנה פה דוגמה אחת.

יערה למברגר: אבל אני אגיד גם משהו כללי.

יערה למברגר: אנחנו כל פעם שואלים מה יהיה עכשיו בירושלים, לא אמרנו את זה בהתחלה, זה לא חוק לרכבת הקלה בירושלים, זה חוק להסדרת רכבות קלות בכלל בישראל, כולן, מעכשיו ועד סוף ימיי ואחרי, אני מקווה, זה ודאי מעניין ורלוונטי אולי לשמוע, אבל אני לא חושבת שההסדר החוקי צריך להיות מעוצב בהכרח לפי מה שיש ברכבת בירושלים.

יערה למברגר: בעוד חמש שנים, לא שבע, תופעל הרכבת בתל אביב, מדברים על 2016 ויכול להיות ששם כבר היום יהיו פרטים אחרים, לכן צריכים לתת פה גם איזה שהיא גמישות ולא בהכרח מה הקו עכשיו של ירושלים.

יערה למברגר: גם בירושלים צפויים להיות עוד קווים, התכנית היא לא רק לקו אחד.

לאה ורון: אני לא מבינה.

לאה ורון: סעיף 16 אומר מפורשות, 'אלא אם כן שילם מראש את דמי נסיעתו וקיבל כרטיס', ועכשיו אתם מבקשים להוסיף, 'בכרטיס המציין את הפרטים כפי שאישר המנהל'.

לאה ורון: אז אנחנו שואלים באיזה פרטים מדובר.

גיתית שיינין: אני רוצה להסביר משהו בטכנולוגיה שיש בהפעלה.

גיתית שיינין: חלק גדול מאוד ממערך הכרטוס של הרכבת הקלה, מדובר על כרטיס חכם.

גיתית שיינין: בסופו של דבר מדובר בכרטיס פלסטיק שלא מצוין עליו---

הילה הדר: כן, אבל יש אופציה של לא כרטיס חכם.

גיתית שיינין: יש אופציה שהיא שולית מבחינת השימושים הצפויים שלה.

הילה הדר: אבל צריך להבין שזה צריך ל---

יערה למברגר: אבל אם יש בתוכו פרטים, אתם טוענים שזה לא מציין פרטים?

גיתית שיינין: זהו, זה מה שרציתי להגיד, הכרטיס---

יערה למברגר: גם אם זה לא נמצא על---

גיתית שיינין: יערה, זה בדיוק העניין.

גיתית שיינין: אם מדובר על הפרטים שנשמרים במה שקראתם פה במקום אחר, הסדר נסיעה שנשמר בתוך הכרטיס החכם, אז זה יותר מאשר שם וקו וכולי.

גיתית שיינין: אם על זה מדובר.

גיתית שיינין: אבל כל הפרטים שנמצאים בכרטיס---

יערה למברגר: בגלל זה ההסמכה היא רחבה.

גיתית שיינין: אבל זה עונה לשאלה של איזה פרטים, כי מדובר על---

יערה למברגר: בגלל זה אני לא מבינה את השאלה.

יערה למברגר: השאלה לא צריכה להיות מה יהיה עכשיו בהסדר בירושלים, ההסדר לדעתי צריך להיות הסדר שנותן פתח לקווים שונים.

לאה ורון: השאלה היתה שלי ואני לא שאלתי מה לגבי ההסדר בירושלים, אני שאלתי אם במצב היום, בכרטיסים לנסיעה ברכבת, לא יכולה חברת רכבת ישראל לציין על הכרטיסים את מה שרכבת ישראל חושבת שצריך להיות מצוין על הכרטיס.

לאה ורון: לשם מה נחוצה התוספת?

לאה ורון: זה מה שניסיתי להבין, אבל אני חושבת שחבל על זמנה של הוועדה ואם אתם צריכים את השלוש מלים האלה, יופי.

לאה ורון: אני לא מצליחה להבין למה, אבל בסדר.

גיתית שיינין: יש לנו כמובן לא מעט הערות לסעיף הזה.

כרמל שאמה-הכהן: כשיסיימו להקריא.

חוה ראובני: כאן זה החובה לתקף את הכרטיס.

חוה ראובני: עוד פעם, אנחנו מדברים במכשיר למתן תוקף של הכרטיס, הוא צריך... לא מספיק שיש לו כרטיס, אלא בכניסה אין נהג, זה קצת מזכיר אבל טכנולוגיה אחרת, מתקופת האבן למאה ה-21, אבל היום אם יש למישהו כרטיסייה, אז הנהג מנקב, ועם הכרטיסים החכמים צריך להעביר את זה למכשיר שייתן תוקף.

איתי עצמון: אבל הכרטיס בתוקף, בעצם רק מסמנים שהוא נוסע.

גיתית שיינין: אם אפשר, זאת גם אחת ההערות המהותיות שלנו לסעיף הזה.

גיתית שיינין: המכשיר שיש ברכבת נקרא ולידטור.

גיתית שיינין: ולידטור, כי בעצם מה שהוא עושה זה ולידציה לאותו הסדר נסיעה שאומר שאתה השתמשת בהסדר הנסיעה שהיה מוטען על הכרטיס.

גיתית שיינין: לכן גם ההערה שלנו לסעיף (ב) לסיפה שלו, שכתוב 'במתקן המיועד לתת תוקף לכרטיס', כאשר בא נוסע עם כרטיס תקופתי, למשל חופשי-חודשי, הכרטיס שלו בתוקף החל מתחילת אותו חודש שבו הוא אמור להיות בתוקף.

גיתית שיינין: אממה, אנחנו צריכים להגיע למצב שהנוסע יודע שהוא חייב להטעין את הכרטיס בכל פעם שהוא משתמש כדי להבהיר שהוא באמת ביצע שימוש בכרטיס הזה, ולכן אנחנו לא רוצים שיהיה כאן 'לתת תוקף', אלא ביקשנו שיהיה ברור שזה יהיה העברה או תיאור שימוש, כי המלים 'לתת תוקף' לא מדויקות כאן.

יערה למברגר: כאן אפשר לתרגם ולידטור, כיוון שזו לא מלה בעברית.

מרק פיליפס: שלחנו לכם וביקשנו להוסיף בסוף, אחרי המלים 'לתת תוקף לכרטיס', או 'לתעד את השימוש בכרטיס'.

מרק פיליפס: זה כל מה שאנחנו ביקשנו.

יערה למברגר: צריך להיות ברור לאדם בשביל מה הוא מעביר.

יריב שלף: ברמה הטכנולוגית, נגיד אתה תקנה כרטיסייה, הסדר ל-20 נסיעות, אז ברור שכשקנית את אותה כרטיסייה שהיא טעונה לך על הכרטיס החכם, עד שלא תעביר אותה בוולידטור לא תיתן תוקף לכרטיס.

יריב שלף: בעצם אתה משתמש בו ברגע שעלית והעברת אותו במכונה.

יריב שלף: רק אז התשלום נעשה.

יריב שלף: לעומת זאת יש לנו סוג אחר של הסכמים, שהם הסכמים תקופתיים, יכול להיות חופשי ליום, חופשי לשבוע, לחודש, לשנה, לא משנה, שבו בעצם הכרטיס שלך הוא ברמה החוקית, הוא בתוקף, קנית נסיעה חופשית לאיזה שהיא תקופה, אבל אם אתה לא מעביר את הכרטיס שלך איך שאתה עולה לרכבת בעצם כל הסדרי הנסיעה או חלוקת הפדיון שמשרד התחבורה קבע לא יכולים להיכנס לתוקף, כי בעצם אין שום תיעוד שאנשים ביצעו את הפעולות האלה ועלו לרכבת.

יריב שלף: ולכן קריטי ביותר שגם הפעולות האלה, של תיעוד העלייה לקרון, גם הן יהיו מחויבות ולאנשים יהיה ברור שהם מחויבים לעשות את זה.

יערה למברגר: פירוש המלה קצת מטעה, בעיניי, את האזרח.

יערה למברגר: אם למשל יש לך לא חופשי חודשי, אלא קנית סכום, 100 שקל יש לך על הכרטיס החכם, תהיה אפשרות להטעין עליו איזה שהוא סכום, נכון?

יריב שלף: נכון.

יערה למברגר: ואז אני נוסעת ויורדים 5 שקלים עבור הנסיעה הזאת.

יריב שלף: זה נכנס ל'תוקף'.

יערה למברגר: זה לתת תוקף?

יערה למברגר: ה-100 שקלים שלי בתוקף.

גיתית שיינין: ה-100 שקל זה ארנק.

קריאה: זה נותן תוקף אולי לתשלום בעד הנסיעה, לא לכרטיס.

גיתית שניין: תביני שבחופשי חודשי, את רכשת הסדר נסיעה, התשלום כבר נכנס לתוקף, הכרטיס---

קריאה: לא, לתקף את התשלום בעד הנסיעה.

גיתית שיינין: התשלום בעד הנסיעה נמצא כבר בזה שרכשת חופשי חודשי.

גיתית שיינין: הוא תקף, כי קנית כרטיס לחודש.

מיכה פרלמן: אולי נעשה רגע סדר לוועדה.

מיכה פרלמן: אנחנו צריכים להפריד בין התשלום מראש, מה שכתוב בסעיף 16(א), יש מה שנקרא שהנוסע שילם על זה מראש.

מיכה פרלמן: זה יוצר בלבול בכל העולם של כרטוס חכם.

מיכה פרלמן: כל העולם של כרטוס חכם הוא עולם של תשלום מראש.

מיכה פרלמן: אבל אין משמעות לתשלום מראש, זאת אומרת לטעינת הכסף על הכרטיס החכם בלי השלב השני, שהוא מתן התוקף לאותו תשלום.

גיתית שיינין: אבל זה לא תוקף לתשלום.

מיכה פרלמן: זה לתקף את הנסיעה.

מיכה פרלמן: בואו רגע נסכם על זה ולדעתי אתם תסכימו שגם 16(א), גם עם התיקון שהעברנו זה עתה, הוא לא מספק.

מיכה פרלמן: וכי למה?

מיכה פרלמן: כי כותבים ב-16(א), אנחנו רק אמרנו שהוא שילם מראש על דמי נסיעתו וקיבל כרטיס.

מיכה פרלמן: אף אחד מהדברים האלה, וגם אם לא קיבל כרטיס עם הפרטים שאישר המפקח, לא מוודא לאף אחד שהוא עשה ולידציה.

מיכה פרלמן: צריך למצוא את המלה הנכונה לוולידציה, להגיד ששילם מראש, עשה ולידציה, או מה שעשה, וביצע מתן תוקף לתשלום וצריך להוסיף את זה ל-16(א).

מיכה פרלמן: צריך לחשוב שנייה על התיקון, אולי לבוא עם זה לוועדה בשנית, כי בלי זה אנחנו מפספסים משהו בשלב התשלומים ברכבת הקלה.

גיתית שיינין: זה עניין ניסוחי.

גיתית שיינין: אני חושבת שכולנו מסכימים שזה צריך להיות התהליך.

קריאה: היום כרטיס מכיל בתוכו גם את התוקף.

לאה ורון: עורכת דין ראובני, יש לך הצעה איך לתקן את זה?

חוה ראובני: אני חשבתי לתת תוקף לתשלום בעד אותה נסיעה, אבל אחרים כאן ששמעו אותי לוחשת את זה, אמרו שזה עדיין לא נראה להם.

חוה ראובני: יותר מאשר לתת תוקף לכרטיס, הכרטיס תקף, אלא זה השימוש, זה שהוא שילם בעד אותה נסיעה.

גיתית שיינין: לכן חשבנו ש'לתעד את השימוש', תהיה מלה נכונה.

יערה למברגר: כי כרטיסייה זה לא תיעוד.

קריאה: למה סעיף קטן (ב) לא עוזר?

קריאה: זה שמתקנים אותו עכשיו.

מיכה פרלמן: אלמנט אחד זה לתת תוקף לכרטיס שכבר נרכש, אלמנט שני זה בעצם לרכוש כרטיס, אם בן אדם לוקח עסקאות וואליו, הוא שם 100 שקל, רק בפעולה של הוולידציה הוא בעצם קונה לעצמו את הכרטיס.

יערה למברגר: זה בדיוק מה שכתוב ב-(ב).

מיכה פרלמן: אז אני אומר עוד פעם, זו פעולה שלישית, זו פעולה של עצם התיעוד.

מיכה פרלמן: בן אדם קנה חופשי חודשי, כל הפעולה זה רק לתעד את העלייה.

חוה ראובני: אבל זה יותר מאשר תיעוד.

יערה למברגר: חופשי חודשי בתוקף, המלה 'תוקף' לכן נכונה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נאשר את הסעיף ונאפשר תיקוני נוסח, היועצים המשפטיים.

לאה ורון: כשהרעיון הוא ברור, אדוני.

גיתית שיינין: אפשר לעשות גם וגם, גם לתת תוקף וגם לתעד.

גיתית שיינין: או זה או זה, ואז לדעתי זה עונה על שני ה---

חוה ראובני: כולנו מבינים למה הכוונה.

חוה ראובני: מה שכתוב כאן 'לתת תוקף לכרטיס', לא עונה באופן מלא על הכוונה הזאת וצריך למצוא את הנוסח שיגיד מה אנחנו צריכים.

הילה הדר: במסגרת אותם דיונים אנחנו כמובן.

הילה הדר: ..

יריב שלף: בסופו של יום החשבונות האופרטיביים של השינוי הזה הוא שגם בן אדם שקנה חופשי חודשי ויעלה לרכבת---

כרמל שאמה-הכהן: יושב ראש הוועדה השאיר ל עצמון את הסמכות לנסח כמו שהבינו כולם למה הכוונה.

כרמל שאמה-הכהן: תאפשר להתקדם בסעיפים.

חוה ראובני: (ג) עוסק בתיאום הצגת הכרטיס בפני כרטיס רכבת, החובה היא להציג את זה כמובן אחרי תהליך הוולידציה, והמונח הזה הוסכם בינתיים.

חוה ראובני: סעיף קטן (ג), ברור שהוא יצטרך להיות מנוסח בהתאם ל-(ב).

חוה ראובני: פסקה (2) עוסקת בסעיף 17 שעניינו אכיפה לגבי נוסע ללא כרטיס.

חוה ראובני: ב-(א) מבהירים שנסיעה עם כרטיס היא נסיעה אחרי ולידציה.

חוה ראובני: סעיף 27 הוא סעיף עונשי שעניינו פקיד רכבת שמשתכר ומתרשל.

חוה ראובני: אנחנו רוצים לומר שהסעיף הזה לא יחול על פקיד רכבת שהוא נהג רכבת מקומית, כיוון שהגדרת פקיד רכבת כוללת גם נהגים, שהיו במצב שכרות בעת שימוש במילוי תפקידו, על נהג כזה, נראה בהמשך, יחולו הוראות פקודת התעבורה לעניין נהיגה בשכרות.

חוה ראובני: ובסעיף 36 זה הנושא של עברה פלילית של אי תשלום דמי נסיעה או חיוב מוגדל, בהתאמה לזה מותאם התיקונים שנעשו בסעיף 17 עצמו.

חוה ראובני: הוא נותן גם משקל פלילי לאי תשלום.

חוה ראובני: אנחנו עד עכשיו דיברנו על אכיפה אזרחית של נסיעה בלי תשלום, סעיף 36 אומר שאי תשלום דמי נסיעה ותשלום החיוב המוגדל הן גם עברות פליליות.

איתי עצמון: אתם מתכוונים פה לפסקה (2) שעכשיו קראנו?

איתי עצמון: זה קצת היה לא ברור.

חוה ראובני: כן, זה שייך לפסקה (2).

חוה ראובני: הכוונה ל-(2) שלמעלה.

גיתית שיינין: זו הערה גם לסעיף 46(ב)(2), זו הכוונה?

חוה ראובני: לא, בסעיף 17, פקודה, אחרי "נסיעה ללא כרטיס" יבוא "שקיבל תוקף...".

יערה למברגר: הסעיף הזה, אחרי שאנחנו קוראים אותו, הוא מחיל את 17 על רכבת מקומית.

גיתית שיינין: זה בדיוק היה העניין, אנחנו לא הבנו את פסקה (2).

חוה ראובני: פסה (2) שתי פסקאות אחורה.

יערה למברגר: כי 17 מוחל בהתאם לסעיף הזה, (2) קטן, שתי שורות למעלה.

יערה למברגר: הוא מחיל את ה-17.

גיתית שיינין: יהיה טוב להוסיף כאן 46ב, ב-(2).

איתי עצמון: בשלב הנוסח אנחנו נבדוק אם לכתוב את זה בצורה יותר ברורה.

גיתית שיינין: כי אנחנו פשוט לא הבנו, זו היתה הבהרה שגם אנחנו ביקשנו אותה.

חוה ראובני: הכוונה היא שסעיף 36 יחול על סעיף 17 כמו סעיף 17 שתיקנו פה, זו הכוונה.

חוה ראובני: בפסקה (5) המתוקנת שהקראתי, לא מה שמופיע לפניכם בהצעת החוק, הכוונה היא שסמכות עיכוב תהיה סמכות לעכב נוסע בלי כרטיס שמסרב להזדהות על אי תשלום דמי הנסיעה, תהיה לפקיד הרכבת סמכות לעכב אותו.

איתי עצמון: אתם מקנים כאן סמכות עיכוב לגורם שהוא לא גורם שלטוני.

חוה ראובני: נכון.

חוה ראובני: החוק, כפי שהוא היום, מקנה סמכויות עיכוב על שלל הפרות.

חוה ראובני: אנחנו כאן מצמצמים את זה אך ורק לעניין של נוסע בלי כרטיס, אחרת יהיה לנו מצב שבו הנוסע לא שילם, פקיד הרכבת מבקש ממנו להזדהות, אומר 'לא רוצה' והולך לדרכו, ואין לפקיד הרכבת מה לעשות בקשר אליו.

יערה למברגר: אני אולי אוסיף עוד חידוד אחד.

יערה למברגר: זו היתה אחת ההערות, אולי ליושב ראש חשוב להבהיר, שזו אחת ההערות שבתחילת הדברים סיטיפס העירה כאחד הנושאים שהטרידו אותה בהצעת החוק, ולכן זו אחת הדוגמאות שכן נדרשנו להערות וניסינו להציע תיקונים ולתת מענה לדברים.

יערה למברגר: גם בנוסף לזה זה נועד לעשות איזה שהיא התאמה מסוימת, כי כיום יש סמכות עיכוב בעברות של גנבה, מכוח הדין הכללי.

יערה למברגר: כיוון שהעברה הזאת באופן פורמלי לא נכנסת בגדר עברת גנבה, אלא נסיעה בלי כרטיס היא לא גנבה, אלא היא כנראה קבלת דבר במרמה, אבל מבחינת המהות אנחנו רואים את זה כמו סוג של גנבה, אז גם מבחינה מהותית חשבנו שזה ראוי לתת את סמכות העיכוב הזאת.

איתי עצמון: אבל סמכות העיכוב תהיה מותנית בתנאים שקבועים בסעיף 45א.

יערה למברגר: כן.

איתי עצמון: סעיף 45א קובע שפקיד רכבת לא יפעיל סמכויות סילוק ועיכוב לפי סעיף 44 ו-45, אלא אם כן עבר הכשרה מתאימה כפי שקבע השר, בהתייעצות עם השר לביטחון פנים ומשטרת ישראל הודיעה לגביו כי אין מניעה, מטעמים של ביטחון הציבור, כי יפעיל סמכות כאמור.

גיתית שיינין: כמה הערות.

גיתית שיינין: אחת, זה היה נושא שהצלחנו להגיע לגביו לאיזה שהיא הבהרה והתדיינות ואני מאוד שמחה על כך.

גיתית שיינין: העניין הוא כזה, הנוסח של טיוטת החוק, התיקון לפקודה שהתפרסמה בעצם להוריד לחלוטין את כל סמכויות העיכוב ובתיקון שמוצע כעת שהגיעה הבהרה לפנינו הבוקר, מדובר על להחזיר רק חלק מהסמכות הזאת שזה אותו חלק שמדבר לעניין אכיפת תשלום.

גיתית שיינין: יש בעיה מסוימת נוספת שצריך לתת עליה את הדעת, בכך שכאשר מבטלים את היכולת לעכב נוסע שעשה.

גיתית שיינין: ..

גיתית שיינין: חלק מהסעיף הזה מדבר על כל מיני עברות של התפרעות או ונדליזם, ברור שאם לא תהיה אפשרות לעכב נוסעים שמפרים את הסדר ומפריעים לנוסעים, אז...

כרמל שאמה-הכהן: אז אולי המשטרה תענה על הטענה.

מרק פיליפס: ברשותך אני אוסיף עוד משהו על זה.

מרק פיליפס: כשהמכרז יצא לפועל היתה פה טיוטה של תיקון לפקודה שכללה את הסמכויות האלה לפקחים.

מרק פיליפס: חלוקת הסיכונים בהסכם הזיכיון הפילה את האחריות על הוונדליזם על הזכיין.

מרק פיליפס: כלומר אם יש מחר מישהו שמתפרע ועושה כל מיני פעולות על הרכבת, הזכיין צריך לתקן אותם.

מרק פיליפס: ברגע שלוקחים לו את הסמכות, אין לו כלים לאכוף את הזכויות האלה ובעצם הוא חשוף לסיכון שהוא לא יכול לטפל בו.

מרק פיליפס: זה בעצם משהו שהוא שינוי לעומת המצב הקיים היום.

יערה למברגר: הדין הכללי שהזכרת קודם זה בסעיף 75 לחוק המעצרים, שזה חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה מעצרים) שאומר שכל אדם רשאי לעכב אדם אחר עד בואו של שוטר אם מתקיים אחד מאלה: אדם חשוד כי ביצע בפניו עברת אלימות, פשע, גנבה או עברה שגרמה נזק של ממש לרכוש.

יערה למברגר: התיקון שיצא מקודם זה בגלל שאנחנו סבורים שהנסיעה ללא כרטיס לא נכנסת לגדר עברת גנבה, אבל ההתנהגויות שאתם מתארים עכשיו נשמעות לי כמו עברת אלימות, יכולים ליפול לתוך עברת אלימות, לתוך פשע אחר, לתוך עברה שגרמה נזק של ממש לרכוש.

יערה למברגר: אני בהחלט רואה שהדין הכללי פה כן נותן מענה.

גיתית שיינין: אבל תסתכלי בסעיף 37 לפקודת מסילות הברזל, למשל אחד הדברים שנמצאים כאן, שבעצם היתה אמורה להיות לנו סמכות להפעיל סמכות עיכוב, נכנס בלי הצדק כדין לקרון או לחלק מקרון, או לחדר או לתא ש... זה לא קיים.

יערה למברגר: ולזה אתם חושבים שצריך סמכות עיכוב?

יערה למברגר: אנחנו סבורים שלא.

יערה למברגר: יש גם 'יורק על המסילה'.

מרק פיליפס: כל המכרז הזה תומחר על בסיס הנחות מסוימות.

מרק פיליפס: אחת מההנחות, שיש לנו סמכויות אכיפה נגד מתפרעים ומי שעושה נזק ל---

יערה למברגר: אז אני עונה שיש לך מהדין הכללי.

מרק פיליפס: יערה, ברשותך, קודם כל, אני מודה, אנחנו לא בדקנו אם כל העברות פה נופלות בגדר של הסעיף שהקראת קודם.

מרק פיליפס: אני מודה.

מרק פיליפס: מצד שני, זה ברור לנו שהיום יש לנו את הסמכויות הספציפיות של עיכוב וסילוק בגין העברות האלה ואתם לוקחים לנו אותם ואנחנו לא מבינים את זה.

מרק פיליפס: אם את טוענת, דרך אגב, שזה קיים ממילא, אז בואו תסבירו.

יערה למברגר: אני אסביר.

יערה למברגר: יש עברות שמנויות פה בסעיף 37 שאני אגיד בפירוש, משרד המשפטים, ואני חושבת שגם משטרת ישראל, חושבים שלא ראוי לתת סמכות עיכוב בגינן.

יערה למברגר: אדם שיורק על המסילה, שזו אחת העברות שמנויות פה---

מרק פיליפס: הסכמנו.

יערה למברגר: אז יש פה מספר עברות שאני לא חושבת שראוי לתת סמכות עיכוב.

יערה למברגר: יש עברה אחת שדיברנו עליה, שאנחנו סבורים שהיא לא נכנסת לדין הכללי ולכן מנינו אותה במפורש, זה 36(א)(1), ויש פה רשימה של עברות שאני חושבת שעל פני הדברים בנסיבות מסוימות יכולות להיכנס לדין הכללי.

יערה למברגר: אתה שואל אותי מה ראוי, אני חושבת שככל שמדובר בעניין של אלימות, אם מדובר בפשע, אם מדובר בגרימת נזק לרכוש, כן, אני חושבת שזה ראוי ואני חושבת שזה גם נכנס ב-75 ולכן אני לא צריכה לתת את זה במפורש.

יערה למברגר: לכן כן, אני חושבת שתהיה דלתא מסוימת בין מה שנכנס בסעיף 75 למה שנמצא בסעיף 37, אבל הדלתא הזאת אלה הן עברות שהן עברות שאינן חמורות ואני לא חושבת שראוי לתת סמכות עיכוב לגורם פרטי על אדם אם הוא יורק על המסילה.

גיתית שיינין: מה קורה עם מישהו שנכנס או מנסה להיכנס לקרון או יוצא או מנסה לצאת מקרון, כאשר הרכבת בתנועה.

גיתית שיינין: את לא רוצה שתהיה לי את האפשרות למישהו שנמצא שם כדי ל---

מרק פיליפס: כל אלה הם נושאים שנוכל לדון בהם---

יערה למברגר: המשטרה תוכל להגיד יותר, אבל אם הוא מסוכן את הבטיחות, אז זה יכול להיכנס לעברות מסוימות של פשע בחוק העונשין.

מרק פיליפס: יערה, זו התפלפלות משפטית עכשיו.

מרק פיליפס: אנחנו ראינו מה שיש לנו בחוק נכון לשלב המכרז, נכון לשלב הסגירה הפיננסית והיום אנחנו רואים שאתם לוקחים את הסמכויות האלה ולא ברור לנו למה.

מרק פיליפס: אם את רוצה לדון בזה שלא תהיה לנו סמכות עיכוב וסילוק על מי שיורק, נו, זה ברור, אנחנו לא דורשים על דברים של מה בכך.

חוה ראובני: בואו נמפה, בואו נהיה פרקטים, איזה סעיפים בסעיף 37 הדין הכללי לא נותן לכם מענה ואתם חושבים שאתם נפגעים מזה?

חוה ראובני: על מישהו שיורק במסילה, הסכמנו שזה לא רלוונטי.

חוה ראובני: נכנס עם כלב או בעל חיים---

מרק פיליפס: כן, להיכנס עם בעל חיים זו בעיה.

יערה למברגר: יש איסור בתקנות התעבורה.

גיתית שיינין: ומה אני יכולה לעשות עם זה?

מרק פיליפס: איך אני יכול לאכוף את זה?

חוה ראובני: לאכוף את מה?

מרק פיליפס: את האיסור על כניסה עם בעלי חיים לרכבת.

יערה למברגר: אתם אמרתם שלא ברור לכם למה, אז אני אגיד עכשיו.

יערה למברגר: ניסיתי להגיד את זה, אני אגיד את זה שוב, אם לא ברור לכם למה אז אני אגיד.

יערה למברגר: לתת סמכות עיכוב לגורם פרטי שהוא לא גורם שהוא חלק מהמדינה, שהוא לא עובד מדינה, הוא דבר חריג, וגם בחקיקה לא תמצאו את זה בהרבה מקומות.

יערה למברגר: כדי לתת סמכות כזו חריגה, צריך הצדקה מיוחדת, הצדקה מיוחדת גם קשורה לחומרת העברה ולכן אם העברות אינן חמורות, לא ראוי לתת את הסמכות הזאת, שזה לא רק עיכוב, אגב, צריך לזכור מה זה אומר 'עיכוב', זה גם אומר להשתמש בכוח סביר.

יערה למברגר: נותנים פה סמכות לאדם להשתמש בכוח, אדם פרטי, עובד של חברה, משתמש בכוח כנגד אדם אחר.

יערה למברגר: לא, בעברות שאינן חמורות, אני לא חושבת שזה ראוי.

יערה למברגר: זה דבר אחד.

יערה למברגר: עכשיו אתם אומרים כניסה עם בעל חיים, אני מצטערת, זה לא נשמעת לי כמו עברה חמורה.

מרק פיליפס: אבל בשבילנו ובשביל הרכבת זה---

יערה למברגר: כמובן זה לא רק העניין הסובייקטיבי שלי.

יערה למברגר: חומרה, גם החוק קובע אותה.

יערה למברגר: פשע למשל, בדין הפלילי יש הבחנות בין חומרות של עברות, זה לא רק מה שאני, כיערה, חושבת שזה חמור.

יערה למברגר: הדין הפלילי---

כרמל שאמה-הכהן: ואם הוא עולה עם כלב אמסטף או עם נחש?

כרמל שאמה-הכהן: כלב שמשתולל.

יערה למברגר: סעיף 37 מדבר על מאסר חודש.

יערה למברגר: המחוקק הראה את דברו שהוא חושב שאלה עברות שאינן חמורות.

קריאה: להוריד אדם כזה מהרכבת.

יערה למברגר: עברה חמורה, גם העונש שנותנים עליה הוא עונש גבוה.

יערה למברגר: אם המחוקק אמר שמי שנכנס עם כלב, מאסר חודש, אז המחוקק הראה את דעתו שזו עברה שאינה חמורה.

יערה למברגר: אם הוא מסכן את בטיחות הרכבת, יש לזה עברות בחוק העונשין---

מרק פיליפס: מישהו שצובע, שעושה ריסוס.

מרק פיליפס: זה פשע?

קריאה: זו תקיפה, ריסוס על אנשים זו תקיפה.

מרק פיליפס: לא, על הרכבת.

קריאה: על הרכבת?

קריאה: לא על אנשים?

קריאה: אבל זה עדיין, נדמה לי, גרמת נזק בזדון.

קריאה: אם זה גורם נזק, זה היזק בזדון ואז יש לאדם סמכות לעכב.

יערה למברגר: מתן סמכויות לגורמים פרטיים.

יערה למברגר: יש תהליך כזה במדינה שמצמצם, כיום בחקיקה המודרנית תמצאו פחות ופחות דוגמאות של מתן סמכויות כאלה לגורמים פרטיים.

אברהם בייגה שוחט: אוקי, אבל המדינה התחייבה ועשתה את הדברים והכניסו את זה לתוך הזיכיון.

יערה למברגר: אם תנסו לתת לי דוגמאות, אתם תמצאו מעט מאוד דוגמאות לתת לי.

מרק פיליפס: זה כמעט כולם, זה בתחום ה-BOT שזה אחד מהם.

מרק פיליפס: כלומר אם תסתכלו על...

מרק פיליפס: יש גם סמכויות מרחיקות לכת לא פחות, אבל הן קיימות.

מרק פיליפס: ונכון שחוה דיברה קודם שמנסים לצמצם אותן, אבל הן עדיין קיימות כי הם מבינים שזה חיוני להצלחת הפרויקטים האלה, כי אחרת לא תהיה הצלחה.

מרק פיליפס: ואני אומר פה, עוד פעם, אנחנו לא יכולים להיות---

אברהם בייגה שוחט: יש לזה משמעות כלכלית.

מרק פיליפס: אם אנחנו לוקחים על עצמנו סיכונים נוספים ועם כל הכבוד, זה מטיל עלינו את הסיכון של כל הנזק שייגרם מהדבר הזה בלי אף כלי להתמודד עם זה.

חוה ראובני: אני חוזרת ומציעה, בואו תגידו לי איזה סעיפים מתוך 37 לא מקבלים מענה.

חוה ראובני: בעל חיים באוטובוס, למשל, זה עברת קנס של 250 שקל.

חוה ראובני: על זה אני אתן סמכות עיכוב?

יערה למברגר: עכשיו אתם אומרים שאתם מעכבים בכוח בן אדם, מחזיקים אותו בכוח שלוש שעות, כי הוא הכניס בעל חיים ל...

יערה למברגר: זה מה שחברת סיטיפס רוצה להגיד?

איתי עצמון: אבל השאלה מה הכלים בעצם שכן יהיו להם להתמודד עם תופעות כאלה.

לאה ורון: ומה לגבי כאלה שמעשנים?

לאה ורון: שלאחרונה יש מגמה מאוד חזקה להחמיר בענישה עם אנשים שמעשנים.

חוה ראובני: אלה הפקחים שמפקחים על עישון, גם בבתי קפה ובכל מקום אחר.

חוה ראובני: יש פקחים שייעודיים לדבר הזה של עישון.

חוה ראובני: לאגד אין סמכות לעכב נוסע מעשן באוטובוס.

מרק פיליפס: כמה פקחים יש?

אברהם בייגה שוחט: באוטובוס יש שליטה, כאן אין שום שליטה.

מרק פיליפס: זאת בדיוק הבעיה.

מרק פיליפס: אנחנו רוצים את הזכות לעכב את הבן אדם אם הוא לא מזדהה.

מרק פיליפס: הוא גרם לנזק, מה הסעד שלי?

מרק פיליפס: אני יכול לקרוא לשוטר ואני יכול גם לסלק אותו, אני יכול לקחת פרטים או לתבוע אותו גם, אבל אם אני לא יכול לגרום לו להזדהות ולעכב אותו עד שהוא מזדהה, אין לי כלום.

מרק פיליפס: הוא יברח.

הילה הדר: מה קורה למישהו שנכנס אליך לחצר?

גיתית שיינין: יש לך סמכויות הרבה יותר...

גיתית שיינין: אבל את לא מדברת על קניין פרטי.

מרק פיליפס: קודם כל זה לא קרקע פרטית שלי.

הילה הדר: זה קניין פרטי שלך.

גיתית שיינין: ממש לא.

תמר ליברטי: אני רוצה לציין ראשית שגם בנושא הסמכויות שניתנות היום לפקחים שהם לא גורמים פרטיים, גם בעניין הזה עמדת המשטרה ועמדת משרד המשפטים היא שלא נותנים סמכויות עיכוב בגין כל עברה, וכאמור זו העמדה כשמדובר בגורמים שהם לא גורמים פרטיים.

תמר ליברטי: כאן שונתה ההגדרה של פקיד רכבת, מדובר על גורם פרטי.

תמר ליברטי: במצב כזה ברור שהנטייה לתת הסמכות היא יותר מצומצמת ואני רוצה לציין עוד שההסדר שנקבע בו הוא משקף איזה שהיא נקודת איזון שבין מצד אחד הרצון שלא להיגרר לאיזה שהוא תהליך של מסירת סמכויות שלטוניות, פוגעניות, שפוגעות בחרות הפרט, של גורמים פרטיים, לבין מצד שני הרצון לתת כלים להתמודד עם סיטואציה.

תמר ליברטי: אז נכון, זה אולי לא מכסה את כל הסיטואציות ויכול להיות שיש סיטואציות שזה לא נותן להן מענה מלא, ואני, שוב, לא מתייחסת באופן ספציפי, אם יש רעיונות ספציפיים, אפשר להתייחס לזה בהמשך, אני מניחה, אבל זה משקף איזה שהיא נקודת איזון עקרונית.

תמר ליברטי: גם אם זה לא מכסה את הכל, יש לצד איזה שהוא רציונל שעובר כחוט השני בכל העמדה של המשטרה ושל משרד המשפטים בכל דברי החקיקה.

תמר ליברטי: אתם אולי לא מודעים לכל התהליך הזה, אבל אנחנו נפגשים בהצעות החוק האלה יום ביומו.

מרק פיליפס: אני רק רוצה להגיד על זה עוד פעם, הסמכות שאתם מעניקים היום כסמכויות המצומצמות זה לא נכון.

מרק פיליפס: יש היום סמכויות כאלה בחוק, בפקודה, הן קיימות.

מרק פיליפס: זה תוקן לפני שבע-שמונה שנים, עם כניסת---

תמר ליברטי: אני רוצה לציין שהעמדה שלנו היתה שצריך לבטל את כל סמכויות העיכוב.

תמר ליברטי: רק מתוך הבנה לגבי הצורך הייחודי, מאחר שמדובר בכלי תחבורה שהעלייה אליו היא לא מבוקרת, רק מהסיבה הזו וכחריג אנחנו הסכמנו לתת.

מרק פיליפס: אני מבין את זה, אבל ההסתכלות שהיום מעניקים משהו זה לא נכון.

מרק פיליפס: היום מצמצמים משהו שקיים.

מרק פיליפס: כי עוד פעם, ההתחייבויות החוזיות שלנו, אני מבין שזה פחות התחום שלך, והמחיר שנתנו היו מבוססים על הדברים האלה.

מרק פיליפס: אם אתם משנים פרמטר אחד ולא את השני, זה לא הגיוני.

תמר ליברטי: אגב, אני לא משוכנעת שסמכות העיכוב היא זאת שתיתן לך את המענה כולו ותאפשר לך לעשות.

תמר ליברטי: ..

מרק פיליפס: זה נותן כלים.

חוה ראובני: הטענה היא שכל אחת מהסמכויות האלה רלוונטית לאיזון הכלכלי, אני חושבת שהיא קצת מרחיקה את התחום של מה זה האיזון הכלכלי פה בהסכם הזיכיון.

חוה ראובני: כאשר אנחנו מדברים על גרימת נזק לרכוש, כאשר דיברנו על אכיפת נסיעה בלי כרטיס, נתנו את הסמכות הזאת.

חוה ראובני: אבל מעבר לכך, יש, אני חושבת, הגזמה וניסיון להלך אימים באמירה שכל דבר שיש פה ברשימה הזאת, שאם מכניסים כלב בלי רשות, זה לא עניין שאסור או מותר להכניס כלב, אלא העברה היא רשות להעלות את הכלב, שזה מה שממוטט את הסכם הזיכיון ומשבש את האיזונים בין הכנסות והוצאות, אני חושבת שאם תתמקדו בדברים האמיתיים, אז אולי יהיה קל יותר לכבד את זה מאשר---

יערה למברגר: אני מודה שזה נראה לי כמו ניסיון לבזבז את זמנו של הדיון.

מרק פיליפס: כמה פעמים הערנו את ההערה הזאת ולא קיבלנו שום התייחסות ספציפית לזה.

יערה למברגר: לא, אנחנו כבר דיברנו על זה ואני מוכרחה להגיד שהובעו עמדות אחרות לגבי ההצעה שאנחנו הצענו.

גיתית שיינין: לא יצא לנו להביע שום עמדה על ההצעה שהצעתם מהסיבה הפשוטה שהיא הועלתה היום.

יערה למברגר: אתם לא שמעתם את זה ביום רביעי, מהמנהל הכללי?

יערה למברגר: זה כל פעם נאמר כאילו אתם ראיתם רק היום.

יערה למברגר: בואו נשים את הדברים על השולחן, אמרתם שזו אמירה לא פורמלית, זה לא היה לא פורמלי.

גיתית שיינין: מיום רביעי, לפני ארבעה ימים.

גיתית שיינין: ארבעה ימים ולא הגבנו על זה לגופו של עניין בוועדה, כי זה נאמר בסוף הישיבה.

יערה למברגר: זה היה סיכום הדיון.

יערה למברגר: אני חושבת שזה חוסר תום לב להגיד שאתם לא---

גיתית שיינין: זה לא היה הסיכום, זה היה הצגה שלכם.

גיתית שיינין: יערה, זה ממש לא נכון.

גיתית שיינין: לגופו של עניין, יש לנו בעיה מסוימת.

גיתית שיינין: הסכם הזיכיון מטיל עלינו, כפי שגם אתם אמרתם, את האחריות גם לנושא של גבייה וגם לנושא של ונדליזם.

גיתית שיינין: אז זה נכון שההצעה שלכם פותרת את הנושא של גבייה, וגם זה---

יערה למברגר: הדיון הכללי פותר חלק גדול מהבעיה של ונדליזם.

גיתית שיינין: אבל לא את הכל.

גיתית שיינין: אתם רוצים, בואו נעשה דיון, נעבור אחד אחד ונתייחס ונחזור לוועדה עם תשובות.

יערה למברגר: סעיף 37 הוא סעיף של עברות פעוטות וקלות.

גיתית שיינין: לא, אנחנו לא מסכימים.

יהודה שושני: נעשה על זה דיון מסודר ותחליטו אחר כך, אתם הרגולטור, תקשיבו לנו.

יהודה שושני: אני מסכים איתך שזה בזבוז זמן של הוועדה, נשב ביחד ונענה על זה.

יהודה שושני: זו פעם ראשונה שזה עולה בינינו, אז בואו נעשה על זה עוד כמה דקות.

הילה הדר: למה זה פעם ראשונה שזה עולה בינינו?

גיתית שיינין: למה?

גיתית שיינין: כי הדיון הספציפי הזה לא עלה.

גיתית שיינין: אתם אמרתם לי שירד הסעיף.

גיתית שיינין: לא היה שום הסדר מפורט שהעברתם אליי.

גיתית שיינין: אני לא ידעתי שאתם---

יערה למברגר: זה לא היה בכתב, זה נכון, אבל---

גיתית שיינין: עד יום רביעי לא היה שום הסדר מפורט שהצעתם.

כרמל שאמה-הכהן: היועץ המשפטי יציג את מה שעולה להצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

איתי עצמון: אתה רוצה להעלות להצבעה את כל הפסקאות, למעט פסקה (5) כיוון שיש לגביה כרגע מחלוקת?

כרמל שאמה-הכהן: נשאיר את זה לישיבה הבאה, כן.

איתי עצמון: כלומר כל הפסקאות מאושרות, למעט פסקה (5).

כרמל שאמה-הכהן: אני מצביע.

כרמל שאמה-הכהן: אושר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 46ב אושר, למעט פסקה (5)

לאה ורון: הכוונה היא שתשבו עם הנציגים ותגיעו לנוסח מוסכם שאותו תביאו לישיבה הבאה.

חוה ראובני: אני אעבור לסעיף 46ג.

חוה ראובני: (מקריאה): "46ג.

חוה ראובני: (א) הוראות פקודת התעבורה החלות לעניין רכב, למעט ההגדרות "התליה" של רישיון נהיגה ו"טכוגרף" שבסעיף 1, ולמעט הוראות פרק שני, פרק שלישי, סעיפים 27ג, 41, 41א, 44א, 51 עד 61א, פרק שישי 1, וסעיפים 65, 65א, 65ג, 67, 68, 69א, 69ג".

חוה ראובני: אני מבינה ש עצמון ביקש---

איתי עצמון: אני מציע שאולי לפני זה תתנו הסבר כללי בדיוק איזה סעיפים.

איתי עצמון: החלתם את זה, לא החלתם, מה הרציונל שעומד בבסיס ההסדר שאתם מציגים.

חוה ראובני: אני רק אגמור את הפסקה: (מקריאה): "פרק שמיני, 79, 80, 82, 84, יחולו לעניין רכבת מקומית כאילו היתה רכב, בשינויים המחויבים ובשינויים האלה", תיכף נפרט רשימה של שינויים.

חוה ראובני: הסעיף הזה הוא דומה לחוק התעבורה, חוק הוראת השעה, שהסדירה את תקופת הניסוי בתפיסה שלו, שבו הוא אומר שלמרות שרכבת היא לא רכב, כי יש בה מאפיינים רבים שכן דומים לרכב מנועי שמוסדר בפקודת התעבורה, ולכן חלק משמעותי מהוראות פקודת התעבורה צריכים לחול עליה כאילו היא היתה רכב, בשינויים המחויבים וברשימת שינויים ספציפיים, הן לעניין נוסח והן לעניין מהות.

חוה ראובני: ישנם סעיפים שבעליל לא חלים, ובראש ובראשונה זה כל הסעיפים שנוגעים לרישוי, מתן רישיונות לרכב, נהיגה, שלילת רישיונות, עברות תעבורה ספציפיות שהן אינן רלוונטיות לרכבת, אלה לא יחולו.

חוה ראובני: סעיפים אחרים יצטרכו לחול בשינויים.

חוה ראובני: ברישה מנינו את אותם סעיפים שהם לחלוטין לא רלוונטיים בעינינו לרכבת המקומית ולא צריכים לחול.

חוה ראובני: הדגמתי, למשל כל סעיפי רישוי רכב ונהגים, סעיפי הפסילה, סעיף הטכוגרף כיוון שיש לנו הוראות ייחודיות לגבי טכוגרף.

חוה ראובני: כל הנושא של השבתות רכב לא יחול פה.

חוה ראובני: הפקרה לאחרי פגיעה, לא חל פה.

חוה ראובני: נהיגה בפסילה.

חוה ראובני: רוב הדברים האלה שהם לא חלים, כיוון שאנחנו קובעים לגביהם הסדר ייחודי, או שהם לא רלוונטיים לחלוטין וברובם יש הסדרים.

חוה ראובני: יש לנו כאן הסדרי רישוי, יש לנו כאן הסדרי פסילה, יש לנו כאן הסדרי טכוגרף.

חוה ראובני: הדברים האלה כולם יוסדרו פה והסדרים בפקודת התעבורה לא יחולו.

חוה ראובני: רשימת הסעיפים נמצאת, ועוד פעם, זה מאוד מזכיר את חוק הוראת השעה שמסדיר את תקופת הניסוי מבחינת רשימת הסעיפים.

איתי עצמון: בעניין רשימת הסעיפים, יש לי שניים-שלושה תיקונים.

איתי עצמון: לפני שקוראים את כל השינויים, אני מציע לדון בהם.

איתי עצמון: לפי ההוראות שאתם מציעים כאן, סעיף 65ב, שעניינו תקופת החזקה ושימוש, אמור לחול.

איתי עצמון: אני חושב שהוא לא כל כך רלוונטי להפעלת רכבת קלה.

איתי עצמון: בעצם צריך להחריג גם אותו.

הילה הדר: בעיקרון סעיף 65ב עוסק בעצם בחובת האפוד הזוהר בדרך בין עירונית, והיות והרכבת המקומית צפויה לנסוע בדרך שהיא עירונית, אזי בעצם הסעיף חל על קבוצה ריקה.

יערה למברגר: זה אותו להחיל ולא להחיל.

יערה למברגר: לכן לא צריך לעשות החרגה מפורשת.

הילה הדר: בעצם החובה רק בדרך בין עירונית.

איתי עצמון: למען הסר ספק, לא עדיף בכל זאת לכתוב שזה לא חל?

הילה הדר: יש בעיה.

הילה הדר: יש כמה וכמה סעיפים כאלה.

יערה למברגר: יש לוגיקה כללית שהלכנו לפיה באופן עקבי והסעיף הוא לא רלוונטי והוא לא חל מעצם---

הילה הדר: אולי לצורך של הנסיעות בתל אביב, שזה אולי כן דרך בין עירונית, חלקן.

יערה למברגר: בסדר.

יערה למברגר: אפשר להוסיף.

איתי עצמון: מניתם כאן גם את סעיף 67 לסעיף התעבורה, שעניינו נהיגה בניגוד לתנאים, שכאילו הסעיף אמור לא לחול אבל למעשה אתם כן מחילים אותו בשינוי, בפסקה 14.

איתי עצמון: אז צריך למחוק מכאן את האזכור של סעיף 67.

חוה ראובני: את הסיפה רק אמרנו.

איתי עצמון: מניתם כאן בין הסעיפים שלא אמורים לחול גם את סעיף 67, אבל בפסקה 14 יש כאן איזה שהוא תיקון לסעיף.

איתי עצמון: אז צריך למחוק.

חוה ראובני: אוקי.

איתי עצמון: ותיקון או שאלה נוספת, לגבי סעיף 68א לפקודת התעבורה, חובת פיקוח של בעל רכב, השאלה אם הוא אמור לחול או לא אמור לחול.

איתי עצמון: אני חושב שהעברות שמנויות בתוספת השמינית לפקודת התעבורה לא רלוונטיות להפעלת רכבת מקומית.

יערה למברגר: אבל אם ישנו את העברות?

יערה למברגר: הסעיף יכול לחול על העברות הרלוונטיות, אבל ככל שמשנים את התוספת משנים את העברות.

איתי עצמון: את יכולה לכתוב 'ככל ש...'.

יערה למברגר: השאלה אם תידרש לחשוב על זה כשתשנה את התוספת השמינית.

חוה ראובני: התוספת השמינית משתנה בתקנות, לא בחקיקה.

יערה למברגר: ואין לך שום נזק מהעובדה שזה יחול, אם זה לא---

חוה ראובני: אם זה ריק.

חוה ראובני: נמשיך לקרוא.

חוה ראובני: (מקריאה): "(1) על אף הוראות סעיף 1 לפקודת התעבורה – "(א) יקראו את ההגדרה "בעל" לעניין רכבת מקומית כ: " "בעל" – בעליה של רכבת מקומית וכן כל אחד מאלה: "(1) האדם המחזיק ברכבת המקומית מכוח הסכם שכירות או הסכם של מקח אגב שכירות או הסכם מכר; "(2) לעניין רכבת מקומית שהיא בבעלות תאגיד – מנהל פעיל, שותף, למעט שותף מוגבל, או עובד מנהלי בכיר בתאגיד האחראי לרכבת המקומית".

איתי עצמון: למה הכוונה הסכם של מקח אגב שכירות.

חוה ראובני: זה המינוח של פקודת התעבורה לענייני ליסינג.

איתי עצמון: זה רלוונטי לרכבת מקומית?

חוה ראובני: לרכבת המקומית של ירושלים לא.

יערה למברגר: אבל יכולים להיות.

יערה למברגר: ..

לאה ורון: אולי עוד תהיה רכבת שתהיה בליסינג.

יערה למברגר: זה רלוונטי, כמו שאנחנו יודעים, לטיס ברמה מסוימת.

יערה למברגר: אם זה רלוונטי למטוסים, אז יכול להיות שגם רכבות בעתיד יהיו בצורה של חכירה, רטובה, יבשה, או אחרת.

חוה ראובני: (מקריאה): "(ב) יקראו את ההגדרה "עברת תעבורה" לעניין רכבת מקומית כך: " "עברת תעבורה" – כל אחת מאלה: "(1) עברה על ההוראות לפי פקודת התעבורה, כפי שהוחלו לעניין רכבת מקומית לפי סעיף זה; "(2) עברה על הוראות פקודה זו, החלה על רכבת מקומית; "(3) עברה כאמור בסעיף 343 לחוק העונשין תוך כדי שימוש ברכבת מקומית".

חוה ראובני: שזה איסור הסעה בכלי תחבורה מסוכן.

איתי עצמון: למה נדרש בעצם התיקון?

איתי עצמון: כי החוק חל על כל כלי תחבורה.

חוה ראובני: לא, אם זו עברת תעבורה, אז זה בסמכות בית משפט לתעבורה ואפשר לקבוע על זה גם עברות קנס.

גיתית שיינין: לא קשור לעברות קנס---

חוה ראובני: גם קשור.

גיתית שיינין: סעיף 343?

חוה ראובני: לא סעיף 343, הגדרת עברת תעבורה.

גיתית שיינין: יש לנו הערה למה שהיה בסעיף (א).

גיתית שיינין: מתי אנחנו עוצרים להערות?

גיתית שיינין: כי הסעיף הזה הוא די ארוך.

כרמל שאמה-הכהן: איפה שהמשרד חושב, או מתי שרוצים לעצור, איפה שנוח לכם להציג את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אתם רוצים הפסקות באמצע?

חוה ראובני: נגמור את זה.

חוה ראובני: (מקריאה): "(2) בכל מקום במקום "רישיון נהיגה" יקראו "רישיון לנהיגת רכבת מקומית שניתן לפי סימן ח' לפקודת מסילות הברזל".

חוה ראובני: הערת היועץ המשפטי היתה שצריך להגיד במקום 'רישיון נהיגה', גם בכל מקום שכתוב 'רישיונות', צריך להיות 'רישיונות וגם רישיון לנהיגת רכבת מקומית'.

איתי עצמון: למשל בסעיף 28 לפקודת התעבורה נאמר 'רישיונו', כאשר הכוונה היא לרישיון נהיגה.

חוה ראובני: (מקריאה): "(3) בסעיף 27(א)(2) לפקודת התעבורה, אחרי "עברה מן העברות המפורטות בתוספת הרביעית" יקראו "שהיא עברת תעבורה".

חוה ראובני: יש לנו כמה כאלה דומים, עם כל ההפניות לתוספות.

חוה ראובני: אני אסביר כאן, יופיע לנו כמה פעמים תיקון בנוסח דומה.

חוה ראובני: יש סעיפים בפקודת התעבורה שמחייבים את בתי המשפט לקבוע פסילות מינימום, בקשר לעברות שמנויות בתוספות.

חוה ראובני: אנחנו רוצים לומר שההוראות האלה והסמכויות הנובעות מהן יהיו קשורות לאותן רשימות שנמצאות בתוספות בתנאי שהעברות המנויות בהן הן עברות תעבורה.

חוה ראובני: אנחנו מקצצים בבת אחת בדרך זו את התוספות, כך שהן יהיו רק אותן עברות שהן עברות תעבורה גם לפי התיקון הזה.

דנית גלעד: אני עדיין מבקשת להבין את התיקון בפסקה (2), במקום 'רישיון נהיגה', 'רישיונו'?

יערה למברגר: גם רישיון נהיגה וגם רישיונו.

חוה ראובני: (מקריאה): "(4) בסעיף 36(ג) לפקודת התעבורה, אחרי "או אחת העברות המפורטות בתוספת הראשונה או בתוספת השנייה" יבוא "שהיא עברת תעבורה".

חוה ראובני: "(5) בסעיף 37 לפקודת התעבורה, אחרי "עברה מן העברות המפורטות בתוספת השנייה" ואחרי " העברות המפורטות בתוספת הראשונה" יקראו "שהיא עברת תעבורה".

חוה ראובני: "(6) בסעיף 38 לפקודת התעבורה – "(א) בפסקה (1), אחרי "מן המפורטות בתוספת הראשונה" יקראו "שהיא עברת תעבורה"; "(ב) בפסקה (2) אחרי "מן המפורטות בתוספת השנייה" יקראו "שהיא עברת תעבורה".

חוה ראובני: "(7) בסעיף 39 לפקודת התעבורה, אחרי "מן העברות המפורטות בתוספת הראשונה או השנייה" יקראו "שהיא עברת תעבורה".

חוה ראובני: "(8) בסעיף 40א(ב) לפקודת התעבורה, בכל מקום, אחרי "בתוספת העשירית" יקראו "שהיא עברת תעבורה".

חוה ראובני: "(9) בסעיף 46 לפקודת התעבורה, במקום "שסעיפים 35 עד 42, או 43, 44 ו-44א חלים עליה" יקראו "שסעיפים 35, 36 עד 36ב, 39א עד 40א ו-42 עד 44 חלים עליה".

חוה ראובני: "(10) בסעיף 47 לפקודת התעבורה – "(1) בסעיף קטן (ב) אחרי "עברה מן העברות המפורטות בתוספת הרביעית" יקראו "שהיא עברת תעבורה"; "(2) בסעיף קטן (ה)(3), אחרי "עברה מן העברות המפורטות בתוספת הרביעית" יקראו "שהיא עברת תעבורה"; (3) סעיף קטן (י) – לא ייקרא.

חוה ראובני: "(11) בסעיף 62 לפקודת התעבורה, פסקה (10)" ולבקשת היועץ המשפטי גם (11), - לא תיקרא.

חוה ראובני: "(12) בסעיף 63 לפקודת התעבורה, הקטע החל במלים "או לפי סעיף 10" עד המלה "פקע" – לא ייקרא, ואחרי "בתוספת הראשונה או השנייה" יקראו "שהיא עברת תעבורה".

חוה ראובני: "(13) בסעיף 66 לפקודת התעבורה, אחרי "לפי פקודה זו" יקראו "או לפי פקודת מסילות הברזל", ובמקום "לרשות הרישוי" יקראו "למנהל, כהגדרתו בפקודת מסילות הברזל".

חוה ראובני: "(14) בסעיף 67 לפקודת התעבורה, המלים "שנהיגתו אסורה בלי רישיון לפי פקודה זו" – לא ייקראו".

איתי עצמון: אני מציע שכאן נעצור ותסבירי ותהיה גם אפשרות להעיר.

חוה ראובני: ההסבר שנתתי בפסקה (3) נכון לגבי רוב הסעיפים שקראנו, גם לגבי (4), (5), (6), (7), (8), (10), אותו הסבר.

חוה ראובני: סעיפי הסמכות לפסול או להחיל סמכויות בהתייחס לעברות שמנויות בתוספות, יחולו רק ככל שאותן עברות הן עברות תעבורה לפי החוק הזה.

חוה ראובני: לגבי פסקה (9) זה התאמת נוסח לשינויים ולסעיפים שנמחקו, שאנחנו לא מחילים פה בכלל.

חוה ראובני: סעיף (11) מדבר על סעיפים שהן עברות לפי פקודת התעבורה, שלא יהיו עברות לפי פקודת מסילות הברזל.

חוה ראובני: סעיף 62 לפקודת התעבורה מונה רשימת עברות.

חוה ראובני: זה טכוגרף, שאמרנו שיש לגביו הסדר מיוחד.

חוה ראובני: דבר נוסף, פסקה (11) ש עצמון ביקש שנוסיף כאן, ובצדק, זה עברה, משמש פעילותו התקינה של מתקן ברכב לפי הוראות סעיף 65, אבל כאן זה לא רלוונטי.

איתי עצמון: כלומר פסקאות (10) ו-(11) לא ייקראו.

איתי עצמון: השאלה, פסקה (1) בסעיף 62, קובעת 'מפר הוראה מפקודות הוראה זו', האם אין צורך לומר 'כפי שהוחלו על רכבת מקומית'?

כרמל שאמה-הכהן: למה אתם לא עושים ישיבות לפני הדיונים פה, מסכמים את כל זה?

כרמל שאמה-הכהן: הכל זה ניסוחים.

יערה למברגר: לא, אבל ההוראות יחולו בשינויים האלה.

יערה למברגר: תמיד פקודת התעבורה, ההוראות שלה יחולו ברשימה הארוכה הזאת של השינויים.

יערה למברגר: צריך לקרוא אותם בפקודת התעבורה, כשקוראים אותם לעניין רכבת מקומית צריך לקרוא אותם עם כל השינויים האלה.

קריאה: בסדר, אפשר להוסיף.

איתי עצמון: שאלה נוספת, בעניין סעיף 64ב לפקודת התעבורה, שעניינו בדיקת שכרות.

איתי עצמון: בסעיף קטן (א) יש הגדרה של ממונה על הרכב, בפסקה (1) לאותה הגדרה, שקובעת שמי שעוסק בהוראת נהיגה, בעת שלומד נהיגה נוהג ברכב, פסקה (2) מי שיושב לצדו של נוהג חדש ברכב וכולי.

איתי עצמון: אני חושב שפסקה (2) לא רלוונטית.

איתי עצמון: צריך לומר שהיא לא תיקרא.

חוה ראובני: ברגע שזה מטבעו לא רלוונטי, אנחנו לא רוצים לומר את זה.

חוה ראובני: אנחנו רוצים להחיל שינויים רק בדברים שהיו יכולים לחול.

יערה למברגר: דברים שהיה לנו ספק אם זה יכול להיות רלוונטי, למען הסר ספק כן מיעטנו, אבל פה אני לא רואה.

יערה למברגר: ..

איתי עצמון: בסעיף 67, יכול להיות שצריך לקבוע עוד תיקון לגבי הסיפה, כי בסעיף 67 נאמר 'או מי שנהג או הרשה לאחר לנהוג ברכב בניגוד להודעת איסור שימוש או צו איסור שימוש'.

איתי עצמון: השאלה אם גם את זה צריך למחוק.

חוה ראובני: מאחר ומחקנו את הסמכויות לקבוע צווי איסור שימוש, לא החלנו אותם, עוד פעם, זה אותו עניין של תפיסה של מה צריך לומר ומה לא צריך לומר.

איתי עצמון: זאת אומרת התפיסה היא שבכל מקום שזה לא חל, שזה לא רלוונטי, אז לא צריך לקבוע במפורש---

חוה ראובני: לא צריך לומר כלום.

גיתית שיינין: אני רוצה להבין, יכול להיות שהדברים כאן קצת התחדדו, אבל הנושא של עברות שמוחלות על נושא משרה בתאגיד.

גיתית שיינין: אנחנו גם הערנו את זה בהערות ששלחנו אליכם.

גיתית שיינין: אני רוצה לוודא, כל העברות שמדברים עליהן כאן, זה לא מסוג העברות שמוחלות על נושא משרה בתאגיד לפי פקודה מסילות הברזל, לפי הפקודה עצמה, אני לא מדברת על פקודת התעבורה.

גיתית שיינין: אני מתייחסת לסעיפים 46 נח, נט וכולי.

גיתית שיינין: זו היתה ההערה שלנו ואני רוצה לוודא---

יערה למברגר: אני חושבת שהנושא המהותי של עברות נדון בנושא המהותי ולא בהגדרות.

גיתית שיינין: לא, זה לא קשור להגדרה.

גיתית שיינין: הסעיף הזה הוא לא הגדרה, הסעיף הזה הוא סעיף מהותי שמדבר על החלת חוק התעבורה---

יערה למברגר: לא, כי אמרת שאת רוצה להעיר ל-(א).

יערה למברגר: (א) הוא תיקון לסעיף 1 לפקודת התעבורה, שהוא הגדרות.

גיתית שיינין: לא, על סעיף (1)(א)(2) מדבר על החלה בבעלות תאגיד.

יערה למברגר: (1)(א)(2) הוא הגדרת בעל, זה הגדרות בפקודת התעבורה.

יערה למברגר: שוב, זה הערה להחלה של הגדרות.

גיתית שיינין: ואני שואלת, ההגדרה הזו לעומת מה שכתוב בסעיפים 46 נח ו-46 נט שעוד לא הגענו אליהם, אני רוצה לוודא, האם כשמדובר על עברות בסעיפים 46נח ו-נט שחלים על נושאי משרה בתאגיד, מדובר גם על החלת עברות לפי פקודת התעבורה, לפי החלק הזה, התיקון הזה.

יערה למברגר: כתוב ב-46נח ו-נט, בסעיף זה "נושא משרה", זאת אומרת יש שם הגדרה של נושא משרה, בגלל זה אני רוצה לדון בזה בסעיפים המהותיים.

יערה למברגר: לכן אני בכל זאת מתעקשת ולא מבינה, בסעיפים 46נח ו-נט שלא הגענו מגדירים 'נושא משרה' לעניין הסעיפים האלה, לעניין סימן י"ג של העונשין ולכן---

איתי עצמון: עוד לא הגענו לזה.

איתי עצמון: אולי שם כדאי להעיר האם באמת מדובר גם על העברות האלה.

גיתית שיינין: בסדר גמור, נדון על זה שם.

דנית גלעד: אני אבקש הבהרה כאן של משרד המשפטים לצורך הדיון, באיזה אופן כן יחולו תקנות התעבורה, כי עכשיו גרענו אותן בכך שהוספנו את סעיף 68 לרשימת הסעיפים שלא יחולו על רכבת מקומית.

יערה למברגר: אני אגיד את התפיסה הכללית.

יערה למברגר: כל התיקון הזה והתיקון נעשה בפקודת מסילות הברזל ולא בפקודת התעבורה, הוא מתוך תפיסה עקרונית שרכבת מקומית היא סוג של רכבת והיא לא רכב ולכן פקודת התעבורה לא חלה עליה, ופקודת מסילות הברזל זה הדרך המשפטית הנכונה להסדיר אותה ולכן אנחנו בכלל עוסקים בתיקון פקודת מסילות הברזל.

יערה למברגר: אולי היינו צריכים להגיד את זה בתחילה.

יערה למברגר: כפי שאתם רואים, ישנם סעיפים רבים לפקודת התעבורה שהם רלוונטיים, ולכן אנחנו מחילים חלקים גדולים מפקודת התעבורה בשינויים שאנחנו פירטנו עכשיו באריכות.

יערה למברגר: חוץ מפקודת התעבורה, חלק רלוונטי מאוד מדיני התעבורה זה תקנות התעבורה.

יערה למברגר: תקנות התעבורה יוחלו בתקנות, אנחנו נחיל את זה בדרך אחרת בתקנות ולא במסגרת הסעיף.

יערה למברגר: זה ברמה העקרונית.

דנית גלעד: תקנות ההפעלה יחילו את תקנות התעבורה?

דנית גלעד: יפנו אליהן?

דנית גלעד: באיזה אופן?

יערה למברגר: זה סעיף שעוד לא קראנו, זה הסעיף הבא.

חוה ראובני: הנה התשובה לדנית.

חוה ראובני: "(ב) השר רשאי לקבוע כי תקנות לפי פקודת התעבורה החלות לעניין רכב יחולו לעניין רכבת מקומית בשינויים המחויבים ובשינויים כפי שיקבע".

חוה ראובני: ברמה החקיקתית בפקודת התעבורה לא יכולה להחיל תקנות אלא בתקנות.

גיתית שיינין: לעניין סעיף קטן (ב), זה פשוט חודד כרגע שמדובר כאן על תקנות 'בשינויים המחויבים ובשינויים כפי שיקבע', לפי מה הוא יקבע?

גיתית שיינין: זאת אומרת שאנחנו מדברים כאן על החלת תקנות התעבורה שהן לאו דווקא משהו שמתאים להיות תחולה על רכבת ו---

יערה למברגר: ובגלל זה צריך שינויים.

חוה ראובני: בדיוק ההתאמות כמו שעשינו פה לעניין הפקודה, בשינויים המחויבים ובשינויים המפורטים להלן, בתקנות, יבוא אותו דבר, בשינויים המחויבים ובשינויים המפורטים להלן.

חוה ראובני: רק זה יהיה בקומה נמוכה יותר היררכית.

קריאה: זה לא כתוב פה, השר יקבע.

חוה ראובני: חוק הפרשנות יקבע זה בתקנות.

גיתית שיינין: מה מגביל את שיקול הדעת לצורך החלת תקנות לעניין הרכבת המקומית?

יערה למברגר: השר, כשהוא מתקין תקנות, זה חלק מה...

יערה למברגר: כמו שתקנות התעבורה---

גיתית שיינין: את מדברת על כללי המינהל הציבורי הכלליים.

יערה למברגר: כמו שתקנות התעבורה מותקנות על ידי שר התחבורה וגם שם הוא יכול לקבוע, כך הוא יכול לקבוע תקנות נפרדות לגמרי לעניין מסילות הברזל.

יערה למברגר: יכולנו להגיד 'אנחנו לא...', פשוט קוראים מאפס את כל דיני התעבורה, פה אנחנו נעזרים בתקנות התעבורה וחושבים שישנם שינויים מסוימים שצריך.

יערה למברגר: אני בטוחה שגם אתם תסכימו שיש שינויים והבדלים מסוימים בין אופי ומאפייני---

גיתית שיינין: שאלה אחרת, למה לא להוסיף כאן משהו שמבהיר שמדובר על שינויים מחויבים ושינויים כפי שיקבע, לאור המדיניות להחלת פקודת התעבורה, כפי שהיתה לעיל.

גיתית שיינין: משהו שיבהיר את הכוונה בהתקנת התקנות.

הילה הדר: לפי פקודת התעבורה לעניין רכב---

גיתית שיינין: לא, זה 'יחולו בשינויים המחויבים', אבל אין שום הכוונה של מה השינויים המחויבים.

הילה הדר: אבל גם מה שאת אמרת לא מייצר שום דבר שהוא מעבר לזה שמה שיכול להיות בתקנות התעבורה הוא זה ש---

חוה ראובני: לא, אני מבינה את החשש, אז אולי אפשר להגיד 'בשינויים כפי שנדרשים בהתייחס למאפיינים', או משהו כזה.

יערה למברגר: ברישה של 46ב היה בשינויים המתחייבים ממאפייני המסילה ומאופן מתן השירות, זה היה הכוונת שיקול הדעת הכללי שלפיו יחול הוראות פקודת מסילת הברזל.

יערה למברגר: אז אפשר להגיד משהו שמכווין את זה, 'באופן הנדרש---

גיתית שיינין: גם לאור העובדה שלא כל הסעיפים מפקודת התעבורה הרי הוחלו, זאת אומרת שלא הגיוני לקחת תקנות שמחילות משהו שהוא לא קשור לסעיפים שהוחלו.

חוה ראובני: יש פרקים שלמים שבעליל לא יחולו, ואחרים ש---

גיתית שיינין: נכון, לכן השאלה על...

לאה ורון: מה את מבקשת שייאמר?

גיתית שיינין: איזו שהיא הבהרה, אני חושבת שעורכת דין ראובני הבינה.

חוה ראובני: עורכת דין שיינין מבקשת הגבלה על שיקול דעתו של השר בשינויים ואנחנו מוכנים להשתמש בנוסח שיש בפתיח של 46ב, 'בשינויים המתחייבים ממאפייני המסילה, או השירות בה', או משהו כזה.

חוה ראובני: אני לא מנסחת כרגע, צריך לחשוב, כשאנחנו מדברים בדיני תעבורה, החלק התעבורתי אולי---

איתי עצמון: אבל אני צריך להבין מה הנוסח שאתם רוצים.

יערה למברגר: אפשר להיעזר ב-46ב רבתי.

כרמל שאמה-הכהן: כן, להשתמש במונחים שם.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

חוה ראובני: 'בשינויים כפי שנקבע, הנדרשים לפי מאפייני המסילה והתנועה בה'.

חוה ראובני: אני יודעת מה.

גיתית שיינין: ומאופן מתן השירות בה.

חוה ראובני: 'ומתנועתה בדרך', או משהו כזה.

חוה ראובני: 'מתחייבים ממאפייני המסילה ומתנועת הרכבת המקומית בדרך'.

מרק פיליפס: אני לא הייתי משתמש במונח 'דרך'.

גיתית שיינין: זה לאו דווקא דרך.

הילה הדר: המשמעות של תקנות תעבורה זה התנהלות בדרך, יש רכבת מקומית, יש אוטובוס, יש מוניות, הכל ביחד מגדיר.

הילה הדר: הוא לא יכול לשכוח את ההתנהלות בדרך ולזכור רק רכבת מקומית.

מרק פיליפס: לא רק בגלל זה, עורכת דין הדר, בגלל סיבות אחרות שמתייחסים לדרך שלא בטוח שזה רלוונטי לנו.

מרק פיליפס: אני לא רוצה לתת פה אזכור של דרך שאין את זה במקומות אחרים.

חוה ראובני: הגדרת דרך בפקודת התעבורה אומצה לפה והיא הגדרה מאוד מאוד רחבה וכוללת במפורש גם מסילה.

יערה למברגר: אין בעיה עם דרך, בשונה מרכב.

חוה ראובני: אין מצבים שנכנסים לשטחים פרטיים.

חוה ראובני: לפעמים היו לנו שאלות האם חניון של מקום פרטי זה דרך שאפשר לשים בה תמרורים, שאלות מהסוג הזה עלו, אבל כאן הנסיבות---

מרק פיליפס: לא לזה התכוונתי.

חוה ראובני: (מקריאה): "(ג) מועצה של עירייה או של מועצה מקומית רשאית, בהסכמת שר הפנים ושר התחבורה, לקבוע כי חוקי עזר שהותקנו לפי סעיף 77(א)(2) לפקודת התעבורה החלות לעניין רכב יחולו לעניין רכבת מקומית, בשינויים המחויבים ובשינויים כפי שתקבע".

איתי עצמון: מה קובע היום סעיף 77(א)(2) לפקודת התעבורה?

חוה ראובני: זה סעיף המסמיך את הרשות המקומית לחוקק חוקי עזר בעניין תעריפי שכר נסיעה של כלי רכב ציבוריים בתחומי המועצה המקומית והסדר כלי הרכב ה---

איתי עצמון: לא, רק פסקה (2).

חוה ראובני: זה פסקה (2), הסדר כלי הרכב העומדים בתוך תחומי עירייה ומועצה מקומית, בדרך איסור ובדרך אחרת.

חוה ראובני: מכוח זה העירייה עושה הסדרי חנייה וגובה דמי חנייה וכולי.

לאה ורון: וגם אז היא נדרשת להסכמה שר הפנים ושר התחבורה.

חוה ראובני: נכון.

איתי עצמון: השאלה האם אין צורך להתאים את זה להוראה שקבועה היום בסעיף 77 ובפקודת התעבורה שקובעת שכל חוקי עזר שהותקנו לפי סעיף קטן (א) יהיו בכפוף לכל תקנה שהתקין שר התחבורה.

איתי עצמון: בעצם אני מניח שלא התכוונתם שמועצה מקומית תוכל לשנות לעצמה את התקנות שבכוונת

איתי עצמון: כם להחיל לפי סעיף קטן (ב).

חוה ראובני: לא.

איתי עצמון: אז אולי צריך להגיד 'בשינויים המחויבים ובשינויים כפי שתקבע ובכפוף לתקנות לפי סעיף קטן (ב)'.

חוה ראובני: אבל 77(ב) ממילא חל.

חוה ראובני: הוא לא חל על הסעיפים שהחרגנו.

איתי עצמון: פרק שמיני לא חל, לכן צריך להגיד.

חוה ראובני: בכפוף להוראות סעיף 77(ב)?

איתי עצמון: לא, בכפוף לתקנות לפי סעיף קטן (ב).

איתי עצמון: כלומר הסעיף שבו אתם מסמיכים את שר התחבורה להחיל, בשינויים, את התקנות לפי פקודת התעבורה.

חוה ראובני: בסדר.

גיתית שיינין: שוב, אם אפשר, את הנוסח שאתם רוצים להסמיך.

איתי עצמון: בסופו של סעיף קטן (ג) יבוא 'ובכפוף לתקנות לפי סעיף קטן (ב)', סעיף קטן (ב) שמסמיך את שר התחבורה להחיל בשינויים את תקנות התעבורה.

גיתית שיינין: אם אפשר לעניין הזה, סעיף 77 מיועד באמת, כמו שאמרת, לאפשר פקודות עזר, כאשר אנחנו נמצאים במקביל גם בדיונים בוועדה על הנושא של כל תכלית---

איתי עצמון: זה לא אמור לחול.

איתי עצמון: זה לא חל.

גיתית שיינין: בסדר, זאת בדיוק ההבהרה.

גיתית שיינין: ככל שיחול משהו, אז אנחנו---

איתי עצמון: כל הפרק השמיני לא אמור לחול על הרכבת המקומית, אז אין בעיה.

גיתית שיינין: בחוק האחר שאנחנו מדברים עליו כרגע יש החלה ספציפית.

יערה למברגר: זה הכל עניין של הקומון סנס וההתאמות, אבל אפשר ב-64ב לדבר על בדיקת שכרות, שהוא מדבר שהוא רשאי לדרוש מתן דגימה, נעברה עברה לפי פקודה זו, אז אפשר להוסיף שם 'ככל שמדובר בעברה תעבורה'.

יערה למברגר: את אותה התאמה שעשינו אפשר להוסיף גם ל-64ב, ככל שהיא עברת תעבורה.

יערה למברגר: בעצם בכל 64ב רבתי, בכל מקום, לאחר "עברה לפי פקודה זו", יתווסף "שהיא עברת תעבורה".

איתי עצמון: כן, בדיוק.

חוה ראובני: אני חושבת שזה מיותר, למען האמת, כיוון שההגדרה זו עברה של נהיגה בשכרות, ונהיגה בשכרות ממילא הוחל, זו עברת תעבורה.

חוה ראובני: אתה ניסית להגיד משהו שהוא ממילא אמור, אבל לטובת אחידות הנוסח, אם אתה רוצה.

דנית גלעד: אני לא מבינה את המשמעות של התיקון.

דנית גלעד: איזו משמעות יש לו?

דנית גלעד: מה הוא מוסיף?

איתי עצמון: אם מחליטים על קונספט מסוים, צריך לדבוק בו.

איתי עצמון: ולגבי פסקה (2) סעיף קטן (א), אתם לא רוצים לשנות?

חוה ראובני: לא, כי זה לא רלוונטי.

חוה ראובני: זה מטבעו לא רלוונטי.

כרמל שאמה-הכהן: סגור.

כרמל שאמה-הכהן: אושר פה אחד עם השינויים.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 46ג אושר, עם השינויים הישיבה נפסקה בשעה 13:15 ונתחדשה בשעה 14:00

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו ממשיכים בישיבה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מתחילים בסעיף 46ד בסימן ה'.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו זו החגיגה בעצם.

חוה ראובני: (מקריאה): "חובת קבלת היתר.

חוה ראובני: 46ד.

חוה ראובני: לא יפעיל אדם בעצמו או באמצעות אחר, מסילת ברזל מקומית, אלא אם כן ניתן לו מאת המנהל היתר הפעלה לגבי אותה מסילת ברזל מקומית, או שהוא מפעיל את מסילת הברזל המקומית מטעם מי שניתן לו היתר הפעלה כאמור ובהתאם לתנאים ולמגבלות שנקבעו בהיתר ההפעלה".

חוה ראובני: הסעיף הזה משקף את התפיסה העקרונית שלנו, שלצד הזיכיון צריך לבוא גם היתר והכובע המנהלי של העניין והכיסוי המנהלי במסגרת הרגולטיבית של היתר, שיידרש להפעלת מסילת ברזל מקומית.

יהודה שושני: אנחנו חושבים שזה באמת סעיף מאוד מאוד מהותי, אנחנו מתנגדים לו בתוקף ואנחנו מבקשים להביע מחאה אמיתית אם הסעיף הזה יתקבל, מהסיבה הפשוטה והברורה, שבהסכם הזיכיון שחתמנו עם הבנקים ועם המדינה אנחנו יודעים בדיוק מה אנחנו מחויבים, מה הזכויות שלנו, וכל שינוי בדרישות המדינה, אנחנו יודעים איך לכמת אותו והמדינה גם יודעת לפצות אותנו.

יהודה שושני: במצב כזה, שבו יגדירו לנו כל ארבע שנים היתר הפעלה שאנחנו לא יודעים מהו, מה מהותו, ולא נוכל לעמוד בו מבחינה כספית, להפעיל אותו, זה אומר שלא תהיה רכבת, שלא נוכל להפעיל רכבת.

יהודה שושני: אני רוצה להפנות אתכם למכתב שאני קיבלתי מהבנקים, והעברנו עותק אליכם הבוקר, וקראתם אותו, רק בשני סעיפים מתוך כל הסעיפים הבנקים מתייחסים בחומרה רבה לשינוי הזה ומתייחסים בעיקר לאותו סעיף שבו אנחנו מדברים, שבו הם אומרים, 'ברור, כפי שהודגש גם בפגישות, כי מצב בו המדינה כצד להסכם זיכיון מנסה לאכוף את הוראות הסכם הזיכיון באמצעות חקיקה, יקשה מאוד על היכולת לממן פרויקטים עתידיים בשוק הפרטי', וסעיף 7, 'המצב בו לב לבו של הסכם הזיכיון ומערך הסיכונים משנה לחלוטין לאחר שמרביתו ככולו של המימון הועמד לזכיין, אינו מקובל, ואנחנו דורשים כי תעמדו', הם פונים אליי, 'כי תעמדו על מלוא זכויותיכם ותנקטו בכל הצעדים הנדרשים על מנת להגן על זכויותיכם בהתאם להסכם הזיכיון'.

יהודה שושני: זאת אומרת שאני לא אוכל לעמוד בתנאי המימון שהבנקים דרשו במידה והמנהל יטיל עליי הגבלות שאנחנו היום לא יודעים אותן.

לאה ורון: מי החתומים על המכתב?

לאה ורון: מה התפקידים שלהם?

יהודה שושני: בנק הפועלים ובנק לאומי, שני סמנכ"לים בכירים, שהם היו אלה שעובדים איתנו בקשר בהסכם הזיכיון.

כרמל שאמה-הכהן: ממה הם חוששים?

יהודה שושני: הם חוששים שאם המנהל יטיל עלינו מגבלות נוספות, שאנחנו אפילו לא יודעים אותן, כל ארבע שנים, יקרו שני דברים; למשל יחליט שר התחבורה שהוא רואה לנכון שצריך לשפר את התדירות, כדי לשפר את התדירות צריך להביא עוד עשר רכבות, ואני צריך לקנות את עשר הרכבות כדי לעמוד בזה.

יהודה שושני: עשר רכבות עולות לי היום כ-300 מיליון יורו ואני אצטרך לשלם ואם אני לא אשלם את זה לא תופעל רכבת ו---

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה רגע לחדד, השר יכול להורות לו, במסגרת הרישיונות התקופתיים, להכפיל את צי הרכבות?

חוה ראובני: ברמה התיאורטית, כל אמירה פה, צריך להבין, ואולי כרקע---

כרמל שאמה-הכהן: למה זה נועד?

כרמל שאמה-הכהן: נתחיל מהבסיס, למה אתם צריכים את זה?

חוה ראובני: אנחנו צריכים את זה בגלל שהמדינה פועלת באמצעות סמכויותיה וכאשר מנהל עובד וכאשר רשות מנהלית מקנה סמכויות, היא מקנה אותן באמצעות חוק ובאמצעות היתרים ולא על בסיס חוזים.

חוה ראובני: זה כלי משלים וזה קיים---

כרמל שאמה-הכהן: אבל למה לא להתאים את החוק להוראות של ה---

חוה ראובני: אנחנו עשינו מספר שינויים והודענו להם עליהם, על כמה שינויים, עוד לא הגענו לסעיפים הקונקרטיים שבהם זה בא לידי ביטוי ולכן עוד לא הצגתי אותם, אבל אני יכולה כבר כעת להציג אותם, שבניגוד למה שמפורט פה, שהיתר יהיה לארבע שנים, כאשר היתר ניתן לבעל זיכיון, ההיתר יינתן לתקופת הזיכיון.

חוה ראובני: אנחנו אמרנו שכל ארבע שנים זו תהיה נקודת מבחן לוודא שהוא ממשיך לעמוד בתנאי מתן ההיתר ולא כל ארבע שנים חידוש.

חוה ראובני: בררת המחדל היא שההיתר ממשיך להתקיים לכל אורך תקופת הזיכיון.

חוה ראובני: גם הודענו---

לאה ורון: זאת אומרת שסעיף 46ה יימחק?

חוה ראובני: ישתנה נוסחו.

יערה למברגר: ישתנה באופן מהותי.

חוה ראובני: ואנחנו גם הודענו שלצורך מתן היתר ההפעלה הראשוני, לתחילת הפעילות של הרכבת הקלה באוגוסט הקרוב, בעזרת ה', לכל הפועלים בעניין, לא יהיה צורך ואין דרישות נוספות על אלה שכבר מוכרות מחוזה הזיכיון.

חוה ראובני: אבל מצד שני, אנחנו לא יכולים להגיד שהמצב יוקפא למשך 27 השנים הנותרות להסכם הזיכיון.

חוה ראובני: אנחנו חייבים לשמור למדינה את הסמכות לתת הוראות לזכיין, לעשות התאמות נדרשות, לאור לקחים מהפעילות, לאור הצרכים הציבוריים המתעוררים, ואנחנו מדברים כאן על מתן שירות לציבור לאורך תקופה מאוד מאוד ארוכה והמדינה לא יכולה על ידי חוזה שנחתם בנקודת זמן אחת, לקשור את ידיה ולמעשה להגיד 'יותר לא ישתנה כלום'.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: נציג האוצר.

מיכה פרלמן: רק לחדד את מה שמר שושני העלה.

מיכה פרלמן: אנחנו היום כבר נמצאים במצב שקשה לנו להתאים את מסגרת רמת השירות לצרכים של התחבורה הציבורית.

מיכה פרלמן: תאר לעצמך שהמערכת הכי מרכזית בירושלים בעוד עשר שנים, הביקושים שיהיו למערכת הזאת יעלו ואנחנו נבוא לזכיין ונגיד 'זכיין יקר, אנחנו צריכים לשפר את רמת התדירות', אבל הבנקים לא ירשו לו, כי לפי חוזה הזיכיון נגמרו ה-80 מיליון שקלים שהוקצו לנו בהוראות השינוי ואנחנו נעמוד מול ציבור המשתמשים ונגיד 'ציבור יקר, אנחנו לא יכולים, אין לנו סמכות'.

מיכה פרלמן: זה מצב שהמדינה, אני מניח, יודעת שהיא לא יכולה לעמוד בו.

מיכה פרלמן: מפה אנחנו מגיעים, זו העמדה שלנו, ולכן אנחנו דורשים שתהיה את הסמכות המינימלית הזאת לשר התחבורה---

כרמל שאמה-הכהן: פעם בארבע שנים לבחון את---

מיכה פרלמן: לא, זה בעצם לבוא ושתהיה לו הסמכות להציב את רמת השירות המינימלית.

מיכה פרלמן: הוא צריך בעצם, כגורם המוסמך האחראי על התחום הזה, לבוא ולקבוע את רמת השירות הנדרשת מכל המפעילים, זה גם מפעיל הרכבת הקלה בירושלים, כדי שתהיה רמת שירות נאותה.

מרק פיליפס: ברשות

מרק פיליפס: כם, אני רוצה לענות לשני הדוברים הקודמים.

מרק פיליפס: קודם כל, הסכם הזיכיון צפה וקבע מנגנון בדיוק לנקודה שעורכת דין ראובני דיברה קודם, בעצם של הזכות של המדינה להורות על שינויים בעתיד.

יערה למברגר: אולי תספר לוועדה כמה נותר מה-80 מיליון?

מרק פיליפס: זה נושא בוויכוח, אבל בכל אופן זה נושא שהוא בבוררות כרגע ואני לא חושב שזה נכון להעיר על זה כרגע.

מרק פיליפס: אבל מה שאני בא ואומר, הסכם הזיכיון, גם אם הוא הוצא ל-80 המיליון, הסכם הזיכיון קבע הסדר הסכמי שסוכם בין המדינה לבין הזכיין לבין הבנקים בדיוק לנקודה הזאת, ועכשיו מה שהמדינה רוצה לעשות, והודעתם את זה, שאמרתם, 'ההסדר בהסכם לא מספיק טוב לנו, אנחנו רוצים לשפר אותו ולשנות אותו'.

מרק פיליפס: וזה מה שאנחנו טוענים, שזה לא לגיטימי.

מרק פיליפס: אם הייתם באים ואומרים, 'בואו נדבר עוד פעם על ה-80 מיליון, כי אנחנו רואים שיש בעיה', יכול להיות שהיינו מדברים על זה, אבל לעשות את זה באמצעות חקיקה, זה נראה לי בעייתי מאוד.

לאה ורון: אולי תסביר לנו מה המשמעות של ה-80 מיליון.

לאה ורון: אנחנו לא מכירים את הזיכיון שלכם.

מרק פיליפס: אני אסביר.

מרק פיליפס: לפי הסכם הזיכיון, הזכיין מחויב לבצע את הוראות השינוי שהמדינה מורה.

מרק פיליפס: במקרים מסוימים, למשל הארכות, יש שתי הארכות של הקו שבנויות בתוך ההסכם, שאנחנו מחויבים אליהם, ויש עוד סל של 80 מיליון שקל שאנחנו מחויבים, אחרי ה-80 מיליון שקל זה לא חובה, אלא הם צריכים להורות לנו לעשות את זה ואנחנו צריכים להיות במשא ומתן איתם על איך עושים את זה ואם עושים את זה.

לאה ורון: ולמה מיועדים אותם 80 מיליון?

מרק פיליפס: מה שהמדינה תחליט.

מרק פיליפס: אני אוסיף ואומר עוד דבר אחד, שבהסכם הזיכיון, הדוגמה שניתנה קודם לגבי הביקוש.

מרק פיליפס: אם הביקוש עולה, כתוב כבר בהסכם הזיכיון שהמדינה צריכה להשתתף בעלות הנוספת של הקרונות הנוספות שנדרשים.

מרק פיליפס: לא ברור לנו אם עכשיו כשהשר יבוא ויורה על להוסיף עוד קרונות, אם המדינה תשתתף, למשל.

מרק פיליפס: יש עוד הרבה סוגיות ואני יכול להעיד, אני לא זוכר מי היה אז במשא ומתן, זה משא ומתן שארך המון המון חודשים, אם לא יותר, הבנקים היו מאוד מוטרדים כי הם לא מתחייבים להעמיד מקורות מימון לזה, סיטיפס צריכה להביא את המימון הזה מהבית, ובגלל זה הבנקים לא היו מוכנים לקבל מנגנון יותר רחב, ופתאום באה המדינה ואומרת 'אנחנו מתעלמים מכל מה שכתוב בהסכם הזיכיון ואנחנו אומרים שגם למנהל תהיה סמכות.

מרק פיליפס: ואני רק רוצה להפנות את תשומת לבכם לסעיף שעוד לא הגענו אליו, אבל אני אגיד, 'מנהל רשאי לקבוע תנאים כמפורט להלן: סוג הרכבת המקומית', כלומר הוא יכול לעשות שינויים ברכבת, 'וקווי הנסיעה של רכבת מקומית'.

מרק פיליפס: עכשיו לא ברור לנו מה המשמעות שהוא יקבע קווי רכבת, כשיש לנו רק קו אחד.

מרק פיליפס: אבל זה פשוט פותח פתח שהוא לגמרי לגמרי לא בהתאם להסכם הזיכיון, והוא חושף אותנו לסיכונים שאנחנו לא יודעים לאכול אותם ולטפל בהם.

גיתית שיינין: אם אני יכולה להרחיב עוד דבר אחד.

גיתית שיינין: בעצם באה הממשלה עכשיו ואומרת 'תשמעו, אנחנו כרגע במצב שבו אנחנו צריכים לבוא ולדבר איתכם, אנחנו צריכים לנהל משא ומתן בתום לב', אנחנו מצדנו לא אומרים שאנחנו לא ננהל את המשא ומתן או שלא נבצע שינויים לבקשת המדינה, רק ברור לנו שהתנאים לביצוע השינויים האלה צריכים להיות מנוהלים בהתאם למשא ומתן, כאשר אנחנו עכשיו במצב שבו ברור לנו שככל שתהיה כאן כדאיות מסחרית סבירה, זה יתבצע.

גיתית שיינין: אין לנו לצורך העניין שום אינטרס הפוך.

גיתית שיינין: באה המדינה ואומרת 'לא, אני רוצה להפוך את נקודת המוצא, אני לא חייבת לדבר איתכם, אתם תלכו ודלתכם לבית המשפט פתוחה, את ההוראה שלי אני אתן ולכו תחפשו עכשיו את מקורות המימון, אבל זו לא החובה שלי'.

גיתית שיינין: המדינה מנסה כאן, בחקיקה, להפוך את נקודת המוצא, שהיא נקודת המוצא הבסיסית ביותר שעליה מבוסס הסכם הזיכיון.

גיתית שיינין: הסכם הזיכיון נתן תנאים מסוימים ואמר 'כל השינויים האחרים, או שברור שאתם משלמים עליהם, או שברור שאתם משתתפים בהם', כל דבר בנוסח.

גיתית שיינין: לבוא עכשיו ולהפוך את כל המנגנון הזה, זו פגיעה כל כך קשה בזכויות הקניין שלנו, לחייב אותנו להוצאות כשלא נותנים עליהם שיפוי בחוק.

גיתית שיינין: זאת אומרת אם המדינה אולי היתה באה ואומרת 'אוקי, אנחנו רוצים שתהיה לנו את הסמכות לאפשר לעצמנו להטיל עליכם', כמו שהוצגה כאן הדוגמה מקודם, 'לרכוש עוד עשר רכבות כדי לענות על הביקושים שעשויים להתפתח בעתיד, ואנחנו אומרים כאן, על פי חוק שאנחנו גם ניתן את השיפוי על זה'.

גיתית שיינין: אבל לא באו ואמרו את זה, זה לא איזה שהיא הכרה שנתנו בכל המנגנון המסחרי והרציונלים הבסיסיים ביותר של הסכם הזיכיון.

גיתית שיינין: זה רק מגביר את התרעומת.

מרק פיליפס: ואם אני יכול רק עוד מלה אחת להוסיף לגבי הסעיף הספציפי הזה, 46ד.

מרק פיליפס: הסעיף הזה בעצם מטיל את החובה לקבל היתר הפעלה נוסף.

מרק פיליפס: אני רק אצטט מהסכם הזיכיון, שהגדרה של operating certificate, שזה תרגום מילולי של היתר ההפעלה, כתוב ככה, זה לפי הסכם הזיכיון, "..

מרק פיליפס: The official approval grunted to the …by the JPTA, at the end of the construction period and acceptances period, allowing for the ….

מרק פיליפס: of commercial operation of the LRT System…" מזה זה ברור, שמבחינת הממשלה זה ההיתר שהממשלה צריכה לתת על מנת שסיטיפס תוכל להפעיל את הרכבת הקלה.

מרק פיליפס: זה לא מייתר היתרים נוספים שצריך לפי הדין הקיים באותו מועד, אני לא אומר, אבל מבחינת המדינה כמדינה זה ההיתר שצריך.

מרק פיליפס: ופתאום בחוק יש דרישה חדשה.

יערה למברגר: יש כמה נקודות.

יערה למברגר: דבר ראשון, אני אבהיר למה הפרעתי ושאלתי על ה-80 מיליון.

יערה למברגר: כי אני חושבת שכשחברת סיטיפס נותנת תשובות, אז צריך לשים את כל העובדות על השולחן.

יערה למברגר: אם אומרים שיש אפשרות למדינה לתת הוראות, צריך לשים על השולחן גם שהאפשרות הזאת, הסכום שהוקצה לה כבר לא קיים.

יערה למברגר: זאת אומרת אין כיום---

גיתית שיינין: לא, הוא לא לא-קיים, זה לא נכון.

יערה למברגר: אני שאלתי ועניתם שלא נשאר מה-80 מיליון.

יערה למברגר: שאלתי עובדתית, זו שאלה שאני שואלת אתכם, האם נשאר מה-80 מיליון?

יערה למברגר: או שלא נשאר מה-80 מיליון?

גיתית שיינין: זה בוויכוח.

מרק פיליפס: בואי נגיד ככה, אני חושב שהתשובה, יערה, היא שזה נושא בוויכוח, אתם טוענים שהוא עדיין קיים, לנו יש אולי דעות אולי אחרות.

יערה למברגר: אוקי, בוא נגיד ככה, אם אפשר להגיד, לא נותר סכום רב מתוך ה-80 מיליון ובכל מקרה 80 מיליון מתוך פרויקט של כ-4 מיליארד, אמרת לי, מיכה, זה סדר גודל שבסטנדרט של הפרויקט זה לא סכום כל כך גדול, גם אם לאנשים כמוני 80 מיליון---

מרק פיליפס: אבל זה מה שהסכמתם.

יערה למברגר: הפרעתי לך פעם אחת, התנצלתי, עכשיו אני מבקשת שתיתן לי לדבר.

יערה למברגר: ולכן אם נותנים את זה כאופציה של המדינה, צריך להבהיר שזה לא באמת אופציה ישימה ולא לטווח הרחוק של 27 שנים עם השינויים המשתנים וירושלים, שהיא עיר עם הרבה הפתעות ואני לפחות לא יודעת מה יהיה בירושלים ב-25 השנים הקרובות.

יערה למברגר: זה דבר אחד.

יערה למברגר: דבר שני, ההנחה פה, וכל ההסברים פה הם מאוד מעניינים ומלומדים, אבל הם לא לוקחים בחשבון, לדעתי, את העובדה שמדובר במישור חוזי.

יערה למברגר: כאילו מדברים פה על משא ומתן, נכון, זה שיח של חוזים, אנחנו לא מדברים פה על חוזים, אנחנו מדברים פה על מישור מנהלי, ואנחנו חושבים שהאינטרס הציבורי, כמו שאמרנו קודם, צריך להיות מוסדר במישור המנהלי, ולכן מישור מנהלי הוא לא מישור של משא ומתן.

כרמל שאמה-הכהן: אבל יכול להיות מצב שבו מדינה חותמת חוזה ואחרי זה מקבלת חוק שמפר את החוזה?

כרמל שאמה-הכהן: לאו דווקא על המקרה הזה?

יערה למברגר: אל"ף, כן, ובי"ת, אני אומרת, אנחנו לא פוגעים פה בזכויות, תרופות וסעדים לפי דיני חוזים.

יערה למברגר: זאת אומרת, אני אומרת פה 'אם', והכל בהנחה, אם כתוצאה מהוראות שתיתן המדינה במישור המנהלי תהיה הפרה של התחייבויות המדינה במישור החוזי, כמובן שפתוחות בפני הצד לחוזה האפשרויות שלו לתרופות וסעדים חוזיים, שזה במסגרת הבוררות, בית משפט וכדומה.

יערה למברגר: אם זה יביא לפיצויים כאלה ואחרים, אני לא יודעת, אבל כמובן שאלה כל התרופות שיש לצד שמתקשר בחוזה.

גיתית שיינין: אבל יש דברים שאתם שוללים מאיתנו.

יערה למברגר: מדברים פה על שיפוי שיהיה בחוק.

יערה למברגר: אני לא מדברת על שיפוי, כי אם יש הפרה של החוזה---

כרמל שאמה-הכהן: אבל למה לא שמו את זה בחוזה במקור?

כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי.

יערה למברגר: את החוק?

כרמל שאמה-הכהן: לא את החוק, את ההוראה שכל ארבע שנים, כל---

מרק פיליפס: הם שמו, הם שמו את ההוראה לגבי קבלת היתר הפעלה וגם על הוראות שינוי, הם שמו את זה בהסכם, והמדינה משנה עכשיו את הסיכום.

יערה למברגר: דווקא לארבע השנים אנחנו כן ניסינו לחשוב על זה שוב, לחשוב בראש פתוח, ועל הארבע שנים באנו עם שינוי שמבחינתי הוא אחד השינויים המשמעותיים ביותר שאנחנו באים עכשיו לוועדה.

יערה למברגר: אני מוכרחה להגיד שזה שינוי מאוד לא קל, להגיד שתוקף ההיתר יהיה לתקופת הזיכיון, שזה כ-27 שנים.

יערה למברגר: זה שינוי מאוד משמעותי.

יערה למברגר: אנחנו לא אומרים ארבע שנים, אני אומרת עכשיו שכמעט 30 שנה יהיה תוקף ההיתר.

יערה למברגר: אני אומרת שתוקף ההיתר---

מרק פיליפס: וניתן לשלול אותו כל ארבע שנים.

מרק פיליפס: אבל אתם תבואו ותבחנו את זה לפי הקריטריונים החדשים שהוספתם פה כל ארבע שנים, זה אותו דבר.

יערה למברגר: זה השינוי שעורכת דין ראובני אמרה, שאנחנו מתכוונים לשנות בצורה דרסטית את 46ה, אנחנו עוד לא מגיעים לסעיפים, תמיד מכריחים אותנו לדבר על הסעיפים לפני שהגענו אליהם, אבל אם הטענות כבר עולות אני מרגישה צורך לענות עליהן, אבל זו אחת הטענות---

לאה ורון: אולי תקריאי רגע את הנוסח המוצע ל-46ה?

חוה ראובני: הנוסח המוצע ל-46ה הוא: "תוקפו של היתר הפעלה יהיה לתקופה של ארבע שנים ואם ניתן היתר הפעלה לבעל זיכיון לפי סעיף 46א(א), יהא תוקפו של היתר ההפעלה כתוקפו של הזיכיון; המנהל יפרסם ברשומות ובאתר האינטרנט של משרד התחבורה והבטיחות בדרכים את מועדי התחילה והסיום של היתר ההפעלה".

יערה למברגר: אני ציינתי מוקדם יותר כשדיברנו, שלפעמים אנחנו מבחינים בין בעל היתר שיש לו זיכיון ובעל היתר שיש לו חברה ממשלתית, וזו דוגמה להבחנה.

יערה למברגר: רק בעל היתר שהוא בעל זיכיון, תוקף ההיתר שלו יהיה לתקופת הזיכיון.

יערה למברגר: מן הסתם, אם יש בעל היתר שהוא לא בעל זיכיון, זה לא רלוונטי עבורו, אז רק עבורו התוקף יישאר ארבע שנים.

יערה למברגר: זאת אומרת הסעיף הזה, לגבי סיטיפס ולגבי כל בעל זיכיון אחר, מקבל תוכן אחר לגמרי, ולכן את זה כן צריך לשים על השולחן.

יערה למברגר: לכן לקחנו בחשבון את תקופת הזיכיון ואנחנו מנסים לשנות את זה שם ולהתאים את הסעיף כאן.

יערה למברגר: עוד סעיף מהותי.

יערה למברגר: שוב, מכריחים אותי לקפוץ לסעיפים בהמשך, אבל 46ס, אני חושבת שזה סעיף חשוב, זה סעיף שמדבר על הפעלת הסמכויות על ידי המנהל; הפעלת סמכויות המנהל, לפי פרק זה, וזה כל הפרק, לעניין בעל זיכיון, שוב, הוראה ספציפית לבעל זיכיון, לפי סעיף 46א(א) תיעשה בין השאר בשים לב להוראות הסכם הזיכיון.

יערה למברגר: מה אנחנו אומרים כאן?

יערה למברגר: אנחנו אומרים שהמנהל מפעיל את סמכויותיו, כגורם מנהלי הוא חייב לקחת בחשבון את כל השיקולים הרלוונטיים ולתת להם משקל מתאים ופה אנחנו לא מסתמכים על הדין המנהלי, אנחנו אומרים 'אנחנו רוצים להדגיש שההוראות שבהסכם הזיכיון', זה נקרא הכוונת שיקול הדעת, 'ההוראות שבהסכם הזיכיון, אתה חייב לקחת אותן בחשבון'.

יערה למברגר: ולכן, אם הסכם הזיכיון אמר, לא יודעת, כך וכך קרונות וכך וכך קווים, אתה רוצה לסטות מזה?

יערה למברגר: אתה צריך סיבה טובה, אתה צריך להצדיק, יש לך איזה שהוא נטל מסוים, כי אתה חייב לקחת בחשבון מה שנקבע בהסכם הזיכיון.

יערה למברגר: עכשיו נכון, אני כבר צופה את התשובה שתהיה מנגד, לא כתוב פה 'ההיתר כפוף להוראות של הסכם הזיכיון', לא כתוב פה 'פרויקט הרכבת הקלה בירושלים הוחרג', או כל מיני הוראות בכיוון הזה, כי אנחנו, כממשלה, סברנו שזה לא נכון להחריג את הפרויקט הזה, שהוא אחד הפרויקטים המשמעותיים של רכבות קלות, שזה לא נכון שעכשיו אנחנו נכפיף את העולם המנהלי שהוא עליון על העולם החוזי, צריך להיות ברור, אדם מתקשר בחוזה הוא תמיד יודע, וזה לא סביר, אנחנו חושבים שזו ציפייה לא סבירה בפרויקט תשתיתי כל כך גדול לחשוב שלא תהיה רגולציה שמסדירה את זה.

יערה למברגר: [עכשיו פה אני חוזרת למשהו שעורכת דין שיינין אמרה בתחילת הדיון.

יערה למברגר: היא אמרה שבשנת 2002 נעשתה רגולציה להסדיר את העניין, ואני, האמת, משתוממת על האמירה הזאת.

יערה למברגר: בשנת 2002 נעשה תיקון בחוק ההסדרים של מספר סעיפים ספציפיים לפקודת מסילת הברזל.

יערה למברגר: האם אפשר לקרוא לזה רגולציה?

יערה למברגר: הוספו 2.5 סעיפים, האם במדינת ישראל זו רגולציה אמיתית, מה שנעשה בשנת 2002?

יערה למברגר: אני לא חושבת שזה תואם את התפיסה כמו שאנחנו רואים רגולציה בעניין המודרני, ולכן רק עכשיו נעשית הרגולציה האמיתית של הרכבת הקלה, הרכבת המקומית.

מיכה פרלמן: אני לא יודע מאיפה נוצר הרושם, אבל אין בכוונת הממשלה, לפחות לפי מה שידוע לי, להטיל עלויות בסדר גודל שאתה הזכרת, מבלי לתת כאן שיפוי בנושא.

מיכה פרלמן: זאת אומרת, אנחנו לא עיוורים לכך שאנחנו לא יכולים לבוא ולהטיל עלויות של 300 מיליון שקלים, כמו בדוגמה שאתה הזכרת, ולצפות שתמציאו את זה מהאוויר.

מיכה פרלמן: אני לא יודע אם מבחינה משפטית הנכון הוא להגיד את זה בחוק שמגיע לכם שיפוי, איזה סוג שיפוי.

מיכה פרלמן: זה נושא מאוד מאוד רגיש, בעקבות ההסדרים שקיימים בחוזה זיכיון.

מיכה פרלמן: אין לי התנגדות שנבוא וננסה כן לפתור את העניין הזה.

מיכה פרלמן: כמובן שאני לא מוכן בשום פנים ואופן לבוא ולהגיד שאנחנו רק נגדיל את הסכום הקיים מ-80 ל-100 מיליון שקלים.

מיכה פרלמן: אנחנו לא במגרש הזה.

מיכה פרלמן: הרעיון הוא שאין סכום שאנחנו מוגבלים אליו, אלא יש לנו סמכות להטיל עליכם אבל לא---

מרק פיליפס: בוא נגיד ככה, זה ברור שאתה רוצה לשנות את התנאים של ההסכם, ממה שאתה אמרת עכשיו.

מרק פיליפס: עוד פעם, אתה אומר, אתה לא במגרש של ה-80 מיליון, אתם רוצים סמכות כללית.

גיתית שיינין: אבל זה עדיין מגרש חוזי.

יערה למברגר: זה בדיוק העניין, אתם רוצים לשנות את המגרש החוזי.

גיתית שיינין: זה מגרש חוזי, אבל יש לנו את המגרש הרגולטורי.

מרק פיליפס: זו המשמעות האפקטיבית, כרגע---

מיכה פרלמן: זו לא המשמעות, תגיד שזו עמדתך.

מרק פיליפס: לא, אני הולך להגיד ותקנו אותי אם אתם חושבים אחרת.

מרק פיליפס: כרגע, לפי הסכם הזיכיון והפקודה, נכון להיום, אתם לא יכולים להורות לנו לעשות שינויים מעבר ל-80 מיליון.

מרק פיליפס: מחר, אם תיקון הפקודה ייכנס לתוקף, אתם כן יכולים.

מרק פיליפס: זה שינוי, אי אפשר להתווכח על זה.

גיתית שיינין: אני רוצה לענות לכמה דברים.

גיתית שיינין: אני אתחיל דווקא מהנקודה האחרונה שהעלתה עורכת דין למברגר, לעניין הרגולציה.

גיתית שיינין: אל"ף, ואני חוזרת על זה ואני אחזור על זה שוב ושוב ושוב, אם צריך, אין לנו התנגדות לרגולצליה, להיפך, אנחנו צריכים רגולציה.

גיתית שיינין: זה שיהיה ברור.

גיתית שיינין: אין לנו שום התנגדות לעצם זה שתהיה רגולציה על הרכבת, להיפך.

גיתית שיינין: אבל יש הסכם זיכיון, שכמו שאמרתי קודם, הוא לא במעמד חוזי סטנדרטי, אלא הוא הסכם מול רשות, ולצורך העניין כשרשות מתחייבת, ועל אחת כמה וכמה שזו הממשלה מתחייבת, אז לבוא ולהגיד שדינו כשאר דיני החוזים, אפילו מבחינה משפטית תיאורטית טהורה, זה לא נכון.

גיתית שיינין: אנחנו לא במגרש של דיני חוזים נטו.

גיתית שיינין: אנחנו במגרש של התחייבויות ממשלתיות, התחייבויות מנהליות, חוזים מנהליים.

גיתית שיינין: יש להם זכויות קניין, זכויות חוקתיות, יש לכך תוקף שהוא מעבר למגרש של דיני חוזים.

גיתית שיינין: אז בואו נבהיר את זה שגם מבחינה משפטית טהורה אנחנו לא באותו מגרש.

גיתית שיינין: לגופו של עניין, מבחינת הנפקויות שחלות עלינו; היה חוזה ב-2002, לצורך העניין ב-98', כשהמדינה החלה לתכנן את חוזה הזיכיון, היא יכלה גם להתקדם בזה מאז, בסופו של דבר היה חוזה ראשון שנחתם ב-2002, עוד תיקון ב-2004 והסגירה הפיננסית היתה ב-2006.

גיתית שיינין: ב-2006, על סמך מצב מסוים, יצאנו לדרך עם מימון שהצלחנו לקבל אחרי, ולצורך העניין גם בגלל זה היו התיקונים להסכם כי לא ניתן היה להשיג מימון, עם מצב מסוים שבו אנחנו יודעים מה המחויבויות שלנו.

גיתית שיינין: באה המדינה כעת ואומרת בפה מלה 'אנחנו בעצם מודים בזה שעם 80 מיליון שקל לא מתאים לנו'.

גיתית שיינין: נהדר.

גיתית שיינין: אבל זה עכשיו שאתם באים ואומרים לי 'החוזה לא מתאים לי', אז אני באה מסביב באמצעות רגולציה ולהגיד שזה אך ורק בגלל הסמכויות הרגולטוריות?

גיתית שיינין: בואו, יש כאן הרבה מאוד דברים שמטעים ונכון לקבוע אותם ברגולציה, לקבוע שהופכים על פיו ופותחים לחלוטין ומשנים את כל סדרי עולם של הסכם הזיכיון?

גיתית שיינין: זה לא משהו שהוא הכרח המציאות, שהוא יהיה ברגולציה.

גיתית שיינין: הוא בהחלט יכול היה וצריך גם היה להיות באמצעות משא ומתן עם הזכיין.

גיתית שיינין: אתם אומרים שלא נוח לכם עכשיו להיות במצב שאתם יכולים לתת הוראה?

גיתית שיינין: אז אני צריכה לשמוע את זה שאתם אומרים לי 'תסמכו עליי, אנחנו לא ניתן לכם משהו כזה, ואנחנו לא נגרום לכם להוצאות כאלה בלי שיפוי', אבל אתם לא מוכנים לשמוע את זה ממני?

גיתית שיינין: שאני אומרת שאני אהיה מוכנה לדבר?

גיתית שיינין: אני גם חייבת לדבר איתכם, לפי ההסכם.

גיתית שיינין: זה לא רק 'תסמכו עליי', אני באמת חייבת לדבר איתכם, אני חייבת לנהל איתכם משא ומתן בתום לב.

גיתית שיינין: יש לזה משמעות משפטית, זה מעבר לרק תסמוך עליי.

גיתית שיינין: אז אתם רוצים לתת לי הוראות שינוי?

גיתית שיינין: בבקשה.

גיתית שיינין: בואו תדברו.

גיתית שיינין: אבל לקבוע את זה בהוראה, זה לא לעניין.

גיתית שיינין: אני רוצה רגע להגיב ליתרת הדברים.

גיתית שיינין: הסעיף המוצע לשינוי, 46ה, בסופו של דבר אם להשתמש בפרפראזה זו השאלה אם אנחנו רואים קודם יותר חורים או יותר גבינה.

גיתית שיינין: כרגע מה שעשו זה נתנו לנו היתר לכאורה ל-27 שנים, אבל אפשר לשלול אותו כל ארבע שנים אם אנחנו לא עומדים באותם תנאים שממילא אנחנו אומרים שזו תוספת תנאים שאנחנו לא אמורים לעמוד בה.

גיתית שיינין: היינו, זה שלילת זכויות שהיא בין היתר זכויות קנייניות שהיא לא ניתנת לריפוי על ידי כסף.

גיתית שיינין: זה לא רק הכסף, זה עצם העובדה שאתם שוללים ממני את הזכות לבוא עם...

גיתית שיינין: אני לא יודעת, אולי הבנקים יגידו לי שהם לא מוכנים לתת לי מימון?

גיתית שיינין: ולכן גם במשא ומתן בתום לב, אם אני אערוך משא ומתן עם כל הבנקים המממנים האפשריים, אני לא אצליח לעשות את זה.

גיתית שיינין: אם אפשר רק עוד הערה אחת לעניין 46ס?

כרמל שאמה-הכהן: רגע, עזבי את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא נצביע, לא על 46ד ולא על 46ה, נשאיר את זה לישיבה הבאה.

כרמל שאמה-הכהן: עד אז מי מהצדדים שירצה להיפגש איתי, אני אשמח, בסוגיה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: אני אשמח גם אם תדברו ביניכם.

כרמל שאמה-הכהן: עד איפה זה רלוונטי?

כרמל שאמה-הכהן: תגיד לי.

כרמל שאמה-הכהן: סימן ו' ישתנה בהכרח אם נשנה?

כרמל שאמה-הכהן: הלאה.

כרמל שאמה-הכהן: אם לא יישאר לנו מה לדון, אז כן נכריע ב...

כרמל שאמה-הכהן: נתחיל סימן ז'.

חוה ראובני: (מקריאה): "סימן ז': רישיון מנהל תפעול".

חוה ראובני: "46יב.

חוה ראובני: לא ישמש אדם מנהל תפעול אלא אם כן ניתן לו רישיון מנהל תפעול לפי סימן ובהתאם לתנאים ולמגבלות שנקבעו ברישיון ולהוראות לפי סעיף 57(א)(3ח)".

היערה למברגר: אנחנו ב-46יב.

היערה למברגר: כל מה שלפני זה אנחנו לא דנים עכשיו, אז אין טעם להעיר.

איתי עצמון: אני רק אעיר שבעצם הגדרת התפקיד של מנהל תפעול מצויה ב-46י, אם אינני טועה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה בסך הכל שלא ישמש אדם מנהל תפעול אם לא ניתן לו...

כרמל שאמה-הכהן: אתה מגדיר שיש לו חובה ברישיון.

חוה ראובני: מנהל התפעול זה בעצם הגורם המקצועי תפעולי של כל הפרויקט, וכתוב באחד הסעיפים שדילגנו עליהם שתנאי למתן היתר הפעלה זה העסקה של מנהל תפעול וכאן בסימן הזה, חוץ מהאמירה העקרונית שלהיות מנהל תפעול זה עיסוק טעון רישוי, בהמשך אנחנו נראה למעשה את התנאים למתן הרישוי.

איתי עצמון: אם תוכלי רק להציג בפני הוועדה מה אותו אדם בעצם אמור לעשות במסגרת עבודתו בחברה שהיא בעלת היתר?

לאה ורון: זה אותו מנהל שאמרנו בסעיף 3 שהוא צריך גם ניסיון בניהול?

חוה ראובני: לא, המנהל זה הרגולטור.

חוה ראובני: כאן אנחנו מדברים על בעל תפקיד במסגרת בעל ההיתר, במסגרת בעל הזיכיון שניתן לו היתר.

חוה ראובני: הוא צריך להחזיק מנהל תפעול, כאשר מנהל התפעול הוא הגורם המקצועי שאמור לדאוג לתפעול התקין והבטיחותי והשוטף של הרכבת הקלה.

איתי עצמון: הוא כפוף למנהל הכללי של החברה?

איתי עצמון: כלומר הוא נושא תפקיד בכיר בחברה?

גיתית שיינין: זו השאלה של יחסים של זכיין ומפעיל.

לאה ורון: והתשובה היא?

גיתית שיינין: שזה אצל המפעיל.

מרק פיליפס: בעל התפקיד, לפי החוק ומה שכתוב פה, אני חושב שכדי שתהיה אפשרות להפעיל רכבת, חייב שיהיה מנהל תפעול.

מרק פיליפס: אני לא חושב שהחוק מתייחס לעצם מי הוא ואם כן, אנחנו נבקש להבהיר שזה יכול להיות אצל מי מטעמנו, כי בפועל בעל הניסיון שהוא בא מחוץ לארץ להיות הבן אדם הזה, זה עובד של המפעיל, לא של בעל הזיכיון.

מרק פיליפס: אני חושב שזה פחות מעניין אתכם.

חוה ראובני: כתוב ב-46י(ב) שלא קראנו, 'יעסיק בעל היתר הפעלה או מי מטעמו אדם שקיבל רישיון להיות מנהל תפעול לפי סימן ז'.

חוה ראובני: הרעיון הוא שהוא יכול להיות מועסק גם בידי חברת ההפעלה.

גיתית שיינין: יתרה מכך, גם היום, חלק ממצבת כוח האדם שאנחנו צריכים להציג ולאשר והמדינה מאשרת אותה, זה גם מנהל התפעול.

כרמל שאמה-הכהן: אוקי.

כרמל שאמה-הכהן: אושר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 46יב אושר.

חוה ראובני: (מקריאה): "46יג.

חוה ראובני: תוקפו של רישיון מנהל תפעול יהיה לתקופה של ארבע שנים".

מרק פיליפס: תיכף נסתכל על הדרישות של מנהל תפעול.

כרמל שאמה-הכהן: זה קצר מדי, ארוך מדי?

מרק פיליפס: אנחנו חושבים שזה צריך להיות כמו רישיון , למשל.

מרק פיליפס: לא שהוא צריך לקבל הסמכה כל שנה, צריך אולי לחדש את זה בתהליך אוטומטי, אבל זה לא שכל ארבע שנים הוא צריך לעבור בחינות הסמכה עוד פעם.

יערה למברגר: זה לא בהכרח שהוא צריך לעבור בחינות, הוא צריך לעמוד בתנאים של מתן רישיון.

יערה למברגר: , אגב, הוא החריג.

יערה למברגר: כמקצוע מוסדר שלמעשה הרישיון ניתן חד פעמי כי כל שנה רק משלמים את האגרה.

מרק פיליפס: יש עוד כמה.

מרק פיליפס: אבל בכל אופן---

יערה למברגר: אתם מדברים על פרופסיות, לעומת מקצועות מוסדרים אחרים.

יערה למברגר: מקצועות מוסדרים ככלל כיום יש תוקף לרישיון.

מרק פיליפס: אבל עוד פעם, אם אנחנו נסתכל על התנאים ותיכף נדבר עליהם, אלה דברים שהיה לו בהתחלה ארבע שנות ניסיון, או כמה שנות ניסיון, בעוד ארבע שנים ברור שיהיה לו עוד ניסיון, אז לא ברור לנו מה תבחנו כל פעם.

הילה הדר: יכול להיות שהוא קיבל את הרישיון ואולי.

הילה הדר: ..

מרק פיליפס: לא, הוא מקבל את זה בהתחלה, אז הוא יקבל את זה גם בעוד איקס שנים.

יערה למברגר: אולי הוא הואשם בעברה פלילית ועכשיו הוא לא עומד בתנאים לקבלה?

יערה למברגר: זו עילה לבטל.

יערה למברגר: אבל נגיד הרגולטור לא ביטל את הרישיון.

יערה למברגר: נכון, אתה צודק, הוא הורשע בעברה פלילית שמפאת חומרתה---

לאה ורון: הוא לא עובד של החברה הפרטית?

יערה למברגר: כן.

לאה ורון: אז הקביעות של עובדי המדינה לא חלה עליו.

לאה ורון: החברה יכולה להחליט שהיא מפטרת אותו.

יערה למברגר: זה לא עניין של קביעות, זה רישיון.

יערה למברגר: הוא מקבל רישיון של עיסוק.

יערה למברגר: לי יש רישיון כעורכת דין, לא משנה איפה---

לאה ורון: הוא מקבל רישיון מהמדינה אפילו אם הוא עובד בחברה.

יערה למברגר: כעיסוק, רישיון של מקצועות מורשים, לא משנה איפה אתה עובד.

יערה למברגר: לפעמים יש לך רישיון להחזיק רישיון, עורכי דין לפעמים מחזיקים רישיון ולא עובדים בשום מקום.

איתי עצמון: אבל מה הסיבה בעצם להגבלת התוקף של הרישיון?

מרק פיליפס: זה מה שלא הצלחתי להבין.

חוה ראובני: אין שום תנאי לחידוש.

חוה ראובני: אין תנאים בחידוש הרישיון הזה.

איתי עצמון: אז למה צריך לחדש?

חוה ראובני: זה רק לבדוק אחת לארבע שנים, זו נקודת ביקורת שכל התנאים ש---

יערה למברגר: זה מקובל במקצועות מוסדרים.

יערה למברגר: מקצועות מוסדרים, לפחות בכל החקיקה החדשה, ואני לא מדברת על פרופסיות ישנות כמו חוק לשכת עורכי הדין מ-1961 וזה---

איתי עצמון: אבל מה התכלית?

יערה למברגר: התכלית היא שזה כמו תחנות הבדיקה שאמרנו.

יערה למברגר: מקובל בדרך כלל, מה שדיברנו קודם על תחנות בדיקה, זה מודלים מתקדמים, אבל ככלל מקובל שרישיונות ניתנים לתקופה קצובה, בסוף תקופת הרישיון אתה יכול---

כרמל שאמה-הכהן: למה ארבע שנים?

יערה למברגר: זה יכול להיות 3 וזה יכול להיות 5, ה-4 הוא שרירותי, אבל צריך תקופה קצובה, לא ארוכה מדי, שלאחריה, בתום תקופת הרישיון, אתה מגיש בקשה לחידוש ואז אתה צריך לעמוד שוב בתנאים למתן הרישיון.

יערה למברגר: אמרו, 'למה הוא צריך לעשות שוב את הבחינות?

יערה למברגר: ' אם הוא עשה את הבחינות, הוא בטח יכול להגיש את זה, אני לא חושבת שהוא צריך שוב לעשות את הבחינות, צריך להראות שהוא עומד בתנאי של בעל ההכשרה, או עומד בניסיון, או חובת בריאות, שזה דבר שיכול להשתנות, הרשעה פלילית זה דבר שיכול להשתנות.

גיתית שיינין: יערה, אין שום בעיה, אבל אפילו על רישיון נהיגה, את לא נמצאת במצב שבו את צריכה לעבור מחדש תיאוריה.

יערה למברגר: רישיון נהיגה הוא לא רישיון עיסוק.

גיתית שיינין: אז אנחנו הולכים איפה שהוא בין---

יערה למברגר: רישיון נהיגה הוא לפעמים רישיון עיסוק, אבל הוא גם וגם---

מרק פיליפס: יערה, אם הבנתי אותך נכון, המקרה היחיד שהוא לא יקבל את חידוש הרישיון זה שאם משהו השתנה, אמרת המצב הרפואי או שהוא הורשע בעברה וכן הלאה וכן הלאה.

מרק פיליפס: כל זה כלול כבר בסעיפים שמאפשרים למנהל לבטל את הרישיון.

יערה למברגר: אתה צודק שהדברים האלה הם עילות לביטול הרישיון, אבל גם אם הוא הורשע בעברה והמנהל לא ביטל לו את הרישיון במהלך ארבע השנים, אחר כך הוא פונה לחידוש---

מרק פיליפס: אז זה סביר שעוד 3 שנים אחר כך יבטלו לו?

יערה למברגר: לא יבטלו לו, לא ייתנו לו...

יערה למברגר: אתם גם מכירים טוב כמוני, או אפילו יותר טוב ממני, שיש פסיקה על ההבדל בנטל שצריך, בחידוש רישיון, בביטול רישיון.

יערה למברגר: אני קצת מכירה פסיקה, אתם בטח מכירים עוד יותר טוב ממני ולכן גם מה שאמרתם קודם, על החורים והגבינה, גם אתם מכירים פסיקה שיש הבדל בנטל, יש הבדל עם הנטל שיש תוקף של הרישיון, ואז אתה צריך לבטל או שיש לך תקנון בדיקה, או שיש לך תוקף ואתה צריך לחדש.

יערה למברגר: יש הבדלים בפסיקה בעניין הזה, יש כבר המון רישיונות שיש עליהם המון דין והלכה, ולכן להגיד שאין הבדלים, זה או שאתם צריכים להתרענן בפסיקה, אבל אני מניחה שאתם בכל זאת יודעים אותה כמוני או יותר טוב ממני.

יערה למברגר: יש הבדלי נטלים, אז בואו לא ניתמם פה עכשיו שזה אותו דבר.

גיתית שיינין: יערה, את בעצמך אמרת שאין לך שום דרישה, זה לא משהו שאת רוצה לעשות שהוא יעבור כל ארבע שנים בחינות, נכון?

גיתית שיינין: למשל.

גיתית שיינין: אז אם אנחנו מדברים על נטלים כאלה, שיש איזה שהוא משהו הגיוני לדרוש, וגם אנחנו, אין לנו, להיפך, ברור שאנחנו רוצים שהוא יעבור בדיקות רפואיות כל איקס זמן---

מרק פיליפס: אני רק אגיד למה זה חשוב לנו בעצם, כי בלי מנהל התפעול הזה הרכבת עוצרת.

מרק פיליפס: כלומר זה לא ש---

איתי עצמון: זה תנאי להמשך הפעלה.

מרק פיליפס: בדיוק.

מרק פיליפס: מבחינתנו, עוד פעם, אם יש בעיה והמנהל רוצה לבטל, אז יש...

מרק פיליפס: אבל פה אני בא וכל ארבע שנים ואני לא יודע מה יקרה.

איתי עצמון: מה נהוג בעולם?

איתי עצמון: אני מבין ששאבתם את ההוראות האלה מתקן, תקן זר, או מתקן ישראלי?

גיתית שיינין: לא, יש את התקן הגרמני שהוכנס לארץ, שזה תקן 5350.

גיתית שיינין: יש לי את זה פה.

איתי עצמון: יש שם הגבלה של תוקף ההיתר או הרישיון?

גיתית שיינין: לא.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, אנחנו נחתוך את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 46יג, תוקפו של רשייון מנהל התפעול יהיה לתקופה של 8 שנים.

כרמל שאמה-הכהן: הלאה.

חוה ראובני: (מקריאה): 46יד.

חוה ראובני: רישיון מנהל תפעול הוא אישי ואינו ניתן להעברה".

חוה ראובני: רישיון ניתן לבן אדם מתוקף הוכחת כשירותו האישית וידיעותיו ויכולותיו, וזה לא קניין שאפשר לסחור בו ולמכור אותו, להשכיר אותו, להעביר אותו, ואני לא חושבת שיש על זה מחלוקת.

כרמל שאמה-הכהן: אין הערות?

כרמל שאמה-הכהן: אושר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 46יד אושר

חוה ראובני: (מקריאה): "46טו.

חוה ראובני: המנהל ייתן למבקש רישיון מנהל תפעול או יחדשו, בהתקיים כל אלה: "(1) התקיים לגבי המבקש אחד מאלה: "(א) הוא מהנדס הרשום בפנקס המהנדסים והאדריכלים כמשמעותו בחוק המהנדסים והאדריכלים, התשי"ח-1958, באחד מהמדורים המפורטים להלן, בעל ניסיון של עשר שנים לפחות כמהנדס בתחום מתחומי המדורים האמורים, מתוכן ארבע שנים לפחות בתפקיד ניהולי בתחום תפעול ותחזוקה של רכבת מקומית, ועמד בהצלחה בבחינות להסמכת מנהל תפעול שנערכו מטעם המנהל או שאושרו בידו; "(1) הנדסת מסילות ברזל; "(2) הנדסה אזרחית; "(3) הנדסת מכונות; "(4) הנדסת חשמל; "(5) הנדסת אווירונאוטיקה; "(6) הנדסת תעשייה וניהול.

חוה ראובני: "(ב)", שזה החלופה ל-(א), "הוא שימש מנהל תפעול מטעם מפעיל של רכבת מקומית במשך שש שנים לפחות מתוך עשר השנים שקדמו למועד הגשת הבקשה לרישיון.

חוה ראובני: "(2) המבקש לא הורשע בעברה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה, הוא אינו ראוי לדעת המנהל לקבל רישיון מנהל תפעול ולא תלוי ועומד נגדו כתב אישום בשל חשד לביצוע עברה כאמור.

חוה ראובני: "(3) המבקש המציא למנהל חוות דעת רפואית מאת רופא תעסוקתי ולפיה הוא כשיר מבחינה רפואית לשמש מנהל תפעול".

לאה ורון: למה אין הנדסת מחשבים?

חוה ראובני: אני חושבת שזה לא רלוונטי.

לאה ורון: ואווירונאוטיקה כן רלוונטית?

כרמל שאמה-הכהן: רכבות מעופפות.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אולי באווירונאוטיקה לומדים מכניקה---

לאה ורון: אולי אפשר להוסיף גם הנדסת מחשבים.

כרמל שאמה-הכהן: גם ברכבים יש אווירונאוטיקה.

משה יצחקי: מדובר פה בתחומי הנדסה שיש להם איזה שהיא זיקה לתובנות בנושא של תקני בטיחות כאלה ואחרים.

משה יצחקי: מהנדס מחשבים לא בדיוק נמצא ב---

לאה ורון: למה, מערכות מודרניות לא מופעלות באמצעות מחשבים, מחשוב?

משה יצחקי: זה נכון, ישנן מערכות מחשב שתומכות בנושאים של הפעלה, אבל אנחנו מדברים על הבנה גם בתחומים של המסילה ונושא של בטיחות של מסילה, ואנחנו מניחים שאיש שבא מתחום המחשבים, הזיקה שלו לתחום הזה היא שולית.

לאה ורון: ובאווירונאוטיקה יש יותר זיקה ממחשבים?

משה יצחקי: בוודאי, אנשים באים מתחום של אווירונאוטיקה, יש להם ידע מאוד רחב גם בתחומים של בטיחות בתעופה.

משה יצחקי: אנחנו מדברים על כלי תחבורה בכלל.

משה יצחקי: גם מהנדס תעשייה וניהול בא עם ידע מתחום של הנדסת תעשייה ומתחום של הבנה בתקנים של תעשייה, שיש להם תחומים טכניים יותר מאשר איש מחשבים.

משה יצחקי: זו דעתנו בעניין.

גיתית שיינין: יש לנו הערה כללית לעניין הדרישות, ואנחנו עוד לא קראנו את כל הסעיפים, שמוטלות על מנהל תפעול והעובדה היא שמדובר כאן על רגולציה מאוד מאוד נוקשה.

גיתית שיינין: אני רוצה גם להבהיר שאין תפקיד כזה של מנהל תפעול באף אמצעי תחבורה, ודאי לא ברכבת ישראל.

גיתית שיינין: מדובר על הסדרה ראשונה מסוגה בכלל במדינת ישראל, ולכן כל פעם שאנחנו מדברים כאן על זה שיהיה קשה למצוא בן אדם כזה ונצטרך אולי לפטר אותו, או נצטרך.

גיתית שיינין: .. צריך להבין שמכיוון שלא היה עד היום, כל בעל תפקיד כזה בישראל, ככל שנשים יותר ויותר מגבלות על ההעסקה שלו ונדרוש כל מיני דרישות שלא בטוח שאנחנו יכולים למצוא היום מישהו שבכלל יענה על דרישות התפקיד, אז גם מרגע שנמצא מישהו כזה, ויש כאן סעיף שנותן הקלה לשנים הראשונות, אבל מעבר לשנים הראשונות, אנחנו צריכים מינימום של תקופת ניסיון.

גיתית שיינין: יש לי נניח שניים עכשיו שיהיו ברכבת ויעבדו, יצברו את הניסיון הדרוש, אני אסיים את תקופת השנים הראשונות ואני מגלה פתאום שחס וחלילה אותו עובד באמת עבר איזה שהיא עברה פלילית, אני חייבת לפטר אותו, מה אני עושה עכשיו?

גיתית שיינין: אין לי מאיפה להביא בן אדם כזה.

גיתית שיינין: לכן ככל שאנחנו הולכים ושמים יותר ויותר מגבלות על מי יכול להיות מנהל תפעול, אל"ף, מבחינת האחריות שמוטלת על כתפיו של אדם כזה, זה לא פשוט.

גיתית שיינין: יש הרבה אנשים שיסתכלו על מה דורש התפקיד והם יירתעו מבכלל להגיע לתפקיד.

גיתית שיינין: מעבר לזה, ברגע שיש לי אנשים מוגבלים שיכולים לצבור ניסיון על הדבר הזה, אני לא אוכל אחר כך למצוא מישהו אחר שיחליף אותו, בטח ובטח שלא בתקופת זמן סבירה, כי אין כאן גם הסדרים לתקופת זמן סבירה.

גיתית שיינין: מעבר לכך, התקן שהזכרתי קודם, תקן 5350, לא בדיוק התעלם מהנושא הזה, ואנחנו גם כל הזמן בהערות חזרנו והפנינו לתקן הזה.

גיתית שיינין: התקן הזה, אם יותר לי להקריא קלות, מדובר בסעיף 3(3) לתקן, על אישור מינוי של מנהלים תפעולים, '3(3)(1) הרשות המוסמכת תאשר את מינויו של המנהל התפעולי על פי בקשת המפעיל בתנאים אלה: (א) המועמד עומד בדרישות המקצועיות לתפקיד המנהל התפעולי והוא בעל ניסיון בניהול תפעולי של מערכות רכבת קלה; (ב) אין נסיבות המונעות את המועמד לקבלת התפקיד', וכמו שאתם רואים, זה משהו שמשאיר שיקול דעת מאוד מאוד רחב.

גיתית שיינין: '3(3)(2) על אף האמור בסעיף 3(3)(1)(א) ניתן לאשר ולמנות אדם לתפקיד מנבל תפעולי גם אם אינו עומד בכל דרישות הסעיף אם הוסמך לתואר הנדסה גבוה, הכולל התמחות הקשורה בעיקרה לתכנון, לבנייה ולתפעול של רכבות או של מערכות אלקטרו מכניות, ואם הוא בעל ניסיון כמהנדס בתפקיד הקשור לבנייה ותפעול של רכבת קלה, ניתן להתייחס לניסיון של שלב הקמת המערכת כאל ניסיון רלוונטי'.

גיתית שיינין: ב בקיצורו של דבר יש כאן התייחסות גם לאותם תנאים, חלק גדול מהתנאים שיש כאן מסתמכים גם על התקן הזה, אבל התנאים שיש כאן, ואנחנו לא הגענו לכולם, מרחיבים בהרבה גם את הדרישות שיש ממנהל כזה, גם את הסנקציות שמופעלות עליו, זאת אומרת בסופו של דבר זה בן אדם שצריך לאייש את התפקיד.

גיתית שיינין: יש גבול לכמה בן אדם מוכן לקחת על עצמו.

גיתית שיינין: וצריך לקחת בחשבון באמת שצריך לאפשר למעסיק איזה שהיא גמישות מסוימת, בין היתר כי לפעמים עובד יכול להיות לא מתאים מסיבות אחרות שהן לגיטימיות, שגם רגולטור לא ירצה שאני אעסיק מישהו כזה, ולצורך העניין הוא בעצם שולל בזה את הגמישות שלי לנסות ולגייס עוד אנשים לתפקיד.

שמחה אורנשטיין: אני מהנדס המערכת מטעם ה-JPTA.

שמחה אורנשטיין: מנהל התפעול הוא בעצם הפונקציה המרכזית ברכבת הקלה, יותר מכל המנהלים, הוא נושא באחריות לתפעול המקצועי שלה ועוד יותר חשוב, לתפעול הבטיחותי שלה ולרמת התחזוקה שלה.

שמחה אורנשטיין: זה בן אדם שצריך להבין במערכות מסילה, במערכות חשמל, במערכות מחשוב, במערכות תקשורת, בבטיחות, ולמעשה בכל העולם, בייחוד כפי שמוגדר בתקן שלנו, בהתאם לביו שטרפ הגרמני, זה בן אדם שיש תהליכים מאוד ארוכים של הכשרתו, תהליך של יותר משנה להכשרתו, הוא עובר בחינות בכל התחומים שדיברנו עליהם, תחומי חשמל, מכניקה, חקיקה, ולמעשה אם קוראים היטב את התקן שצוין כאן, שבא מהביו שטרפ, שרואים שאנחנו נתנו יותר את ההגדרים למה ששם לא היה כל כך מוגדר טוב.

שמחה אורנשטיין: אני, אגב, יכול להגיד ששני אנשים שהגיש הזכיין למנהל אושרו.

שמחה אורנשטיין: יש שני אנשים שאושרו, אחת עובדת, עם השני לא הגיעו להסכם שכר, ואנחנו חושבים שנכון יהיה, למען ירושלים ולמען הרכבת הקלה, שבשנים הראשונות, כשכל העסק הזה חדש, יהיה מנהל תפעול מאוד מאוד מקצועי ולא להתפשר על הדבר הזה, וזה מה שמקובל בעולם.

שמחה אורנשטיין: מדובר פה על בטיחות, בן אדם שצריך להבין שהכינו את הברקסים כמו שצריך ושבדקו את כל המערכות כמו שצריכים, את מערכון האיכון, וזה לא דבר שאפשר לשחק איתו.

שמחה אורנשטיין: יחד עם זה, גם פה השאירו למנהל בארבע השנים הראשונות שיקול דעת כדי לאפשר למנות מישהו שנראה לו מתאים.

כרמל שאמה-הכהן: זה ב-(ב).

משה יצחקי: רק עוד הערה אחת לגבי רכבת ישראל.

משה יצחקי: מאחר ואני הרגולטור על רכבת ישראל, אז ברכבת ישראל יש סמנכ"ל הפעלה שהוא בעצם אחראי על כל התפעול של הרכבת, אז מן הסתם---

גיתית שיינין: לא אמרתי שאין תפקיד, אמרתי שאין רגולציה.

משה יצחקי: לא, הזכרת שברכבת ישראל---

גיתית שיינין: שזה תפקיד ייחודי.

יערה למברגר: לא, פתחנו בזה שהרגולציה על רכבת ישראל, אני אגיד ככה, אינה מושלמת, ושהחלק הראשון של פקודת מסילות הברזל עתיד להשתנות, אני מקווה, בזמן הקרוב.

יערה למברגר: אני לא חושבת שזו הדוגמה ש---

גיתית שיינין: אז אני באה וטוענת שיש פה תפקיד ייחודי.

איתי עצמון: שאלה ראשונה לעניין הדרישה שמופיעה בפסקת משנה (א), כתוב 'עמד בהצלחה בבחינות להסמכת מנהל תפעול, שנערכו מטעם המנהל, או שאושרו בידו'.

איתי עצמון: למה הכוונה שאושרו בידו?

איתי עצמון: מי אמור לערוך את הבחינות האלה?

שמחה אורנשטיין: בדרך כלל המקובל בעולם שהרשות עושה בחינות.

שמחה אורנשטיין: באזור הגרמני עושים בחינות שבאמת אנחנו צירפנו ליועצים המשפטיים את הסילבוס של הבחינות.

שמחה אורנשטיין: שאלתם למה את כל המקצועות האלה, אלה אנשים שצריכים להבין גם ברזלים, גם צריכים להבין תפעול.

שמחה אורנשטיין: המדינה נערכת לקראת האפשרות שיהיה אפשר לעשות את הבחינות בארץ, אנחנו מכינים את הרקע לדבר הזה, אבל כדי להקל עשינו פה בסעיף (ב), מי שבא עם מנהל תפעול ויש למפעיל מנהלת תפעול שהגיעה מאוסטרליה, היא בלי בחינות, היא נכנסת ישר לתפקיד.

שמחה אורנשטיין: זאת אומרת מי שכבר היה מנהל תפעול בחוץ לארץ, אנחנו מאשרים אותו.

שמחה אורנשטיין: המנהל יוכל לאשר אם מישהו יביא בחינות מחוץ לארץ גם אותם.

איתי עצמון: אז אולי הנוסח לא מספיק ברור, כי אפשר להבין ממנו משהו אחר.

יערה למברגר: כן, אפשר להבין את הנוסח יותר רחב.

יערה למברגר: שלאשר בחינות שייעשו על ידי הזכיין עצמו.

איתי עצמון: או גורם פרטי אחר.

איתי עצמון: אז בעצם מה שאתה מתכוון---

יערה למברגר: אם אתה מתכוון לבחינה במדינת חוץ, זה יותר מצומצם מאשר---

שמחה אורנשטיין: דווקא ההיפך.

שמחה אורנשטיין: אם המנהל יחשוב שהמפעיל ערך בחינות כמו שצריך והוא הכין את עצמו לעריכת בחינות וזה נראה לו, כמו, אגב, לגבי הרישיונות של הנהגים, המדינה נתנה למפעיל לבחון את נהגיו בעצמו, הוא נותן את האישור לרישיונות.

הילה הדר: אפשר גם וגם.

הילה הדר: או שהמנהל יורה על הבחינות, או שהם ייעשו בידי הזכיין.

שמחה אורנשטיין: לאו דווקא הזכיין.

איתי עצמון: השאלה אם ראוי במשטר רישוי שאתם מבקשים לקבוע כאן מי שבעצם יהיה אחראי על עריכת הבחינות, שהם שער לכניסה לאותו עיסוק, הוא יהיה בעצם גוף פרטי, זאת השאלה שהוועדה צריכה להכריע.

הילה הדר: ממה שאנחנו יודעים, בעולם זה קיים.

שמחה אורנשטיין: בעולם הרבה פעמים המפעיל בעצמו עושה את הדברים האלה, אבל הוא מקבל את אישור הרגולטור, את אישור הגוף המפקח.

שמחה אורנשטיין: דווקא פה אנחנו רוצים ללכת לקראתם.

שמחה אורנשטיין: אגב, עשינו את זה לגבי רישיונות נהיגה, שנתנו את כל התהליך בידיהם ורק ביקרנו אותו.

איתי עצמון: אני לא כל כך הבנתי מה הקשר בין ההוראה הזאת לבין ההוראה המסמיכה שמופיעה בהמשך, אתם מבקשים תיקון לסעיף 57, שהוא סעיף כללי של הוראות מסמיכות, שמסמיכות את שר התחבורה להתקין תקנות ויש שם גם הסמכה לקבוע הוראות לעניין הבחינות.

איתי עצמון: צריך לקשור.

איתי עצמון: בעמוד 475, בפסקה (3)(ז), הוראות לעניין הבחינות הנדרשות לצורך הסמכת מנהל תפעול, לקשור בין ההסמכה הזאת לבין ההוראה שקיימת כאן.

הילה הדר: אפשר בנוסח לקשר.

איתי עצמון: לומר, בהתאם לתקנות לפי סעיף 57(א)(3)(ז)?

הילה הדר: כן.

איתי עצמון: בפסקת משנה (א), לעניין התנאים למתן רישיון, כתוב כאן 'ועמד בהצלחה בבחינות הסמכת מנהל תפעול.

איתי עצמון: 'ועמד בהצלחה בבחינות', למצוא את הנוסח המתאים בשביל להבין שהבחינות נערכות בהתאם לתקנות.

הילה הדר: הדרישה הזאת מופיעה בהמשך גם, בוודאי תציגו את הדרישה שלכם.

איתי עצמון: שאלה נוספת, מדוע קבעתם לגבי מנהל תפעול אפשרות להתחשב בהליכים פליליים ועומדים?

איתי עצמון: השאלה אם לגבי, למשל, נושאי משרה בכירים---

יערה למברגר: לא תלויים ועומדים, רק כתבי אישום.

מרק פיליפס: אפשר לשאול שאלה לגבי זה?

מרק פיליפס: אחד מהדברים כשאנחנו נבוא לראיין את המועמדים למנהל תפעול, אנחנו נצטרך לשאול האם יש עברות פליליות, הבעיה שלשאול זו עברה פלילית, או אם אנחנו נבקש העתק מהרשם הפלילי, זו עברה פלילית לפי חוק המרשם הפלילי, כך שאין לנו את הכלים לשאול את הבן אדם אם הוא הורשע בעברה, אז אנחנו מבקשים שתעזרו לנו עם פתרון.

מרק פיליפס: לפי סעיף 22 לחוק המרשם הפלילי מי שהשיג או דרש מן המרשם, במישרין או בעקיפין, מידע שאינו זכאי לקבלו לשם העסקה או לשם קבלת החלטה בעניין האדם שהמידע נוגע אליו, דינו מאסר שנתיים.

איתי עצמון: השאלה אם קובעים את זה בחוק, אפשר לפשט את זה.

מרק פיליפס: אנחנו לא יכולים לשאול.

איתי עצמון: המנהל.

מרק פיליפס: המנהל יכול לשלול אותו, אבל אנחנו לא נוכל להיערך, זאת הבעיה.

גיתית שיינין: אני גם לא יכולה לדעת, אסור לי לדעת על זה.

יערה למברגר: לא, אבל אתם יכולים להגיש מועמדים, ואז...

מרק פיליפס: נכון, אבל אנחנו נעסיק עכשיו שני אנשים, נגיש אותם לאישור, אתם תפסלו... זה לא הגיוני.

יערה למברגר: אתם תצטרכו לבקש ממועמד כזה לפחות להצהיר בפניכם שאין לו.

גיתית שיינין: אם לי אסור לשאול, אז אסור לי לשאול.

יערה למברגר: את לא יכולה לדרוש ממנו להביא מרשם, אבל את יכולה לשאול בשאלון.

מרק פיליפס: כתוב ככה: 'דרש מן המרשם, במישרין או בעקיפין, מידע'.

מרק פיליפס: אני לא יודע, אולי תתני לי ייעוץ משפטי שזו לא עברה פלילית.

מרק פיליפס: אולי נשאל את המשטרה פה.

מרק פיליפס: זו בעיה של כולנו פה, זה לא שאנחנו באים בטענות אליכם, רק שתעזרו לנו, תתנו לנו---

יערה למברגר: אנחנו נבדוק את הסוגיה הזאת.

יערה למברגר: אני מודה בבעייתיות הזאת בהקשרים הרבה יותר רחבים מהחוק הזה---

קריאה: זאת הוראה לא שגורה כל כך בחקיקה שמתחשבים ב...

קריאה: זה אתם מכניסים עכשיו, אבל זו לא הוראה שגורה.

יערה למברגר: השאלה שלו היא נכונה בכלל, הוא לא יכול לשאול לגבי עברות פליליות.

חוה ראובני: אני לא בטוחה שאסור לך לשאול, אסור לך לעיין במרשם.

מרק פיליפס: לא, אסור לי לבקש או לקבל מידע מהמרשם במישרין או בעקיפין.

מרק פיליפס: וכתוב גם, לעניין זה לא יהיה מי שעשה כאמור כזכאי לקבל מידע מן המרשם, בשל כך בלבד שהאדם שהמידע נוגע לו הסכים.

חוה ראובני: אין הכוונה בשום מקרה להגיד לו 'תביא לי פלט מהמרשם הפלילי'.

מרק פיליפס: זה ברור לי, אבל אם נשאל אותו, 'האם הורשעת בעברה?' זו לא אותו דבר.

גיתית שיינין: זה לא לקבל מידע אודות המרשם בעקיפין?

גיתית שיינין: אני לא רוצה למצוא את עצמי בבית משפט בגלל הוראת החוק הזאת.

מרק פיליפס: בדיוק.

מרק פיליפס: בוא נגיד ככה, אני לא חושב שאנחנו צריכים לסגור את זה עכשיו, אתם מבינים את הבעיה, אתם לא רוצים שאנחנו נהיה בא כוח של החוק ואנחנו מבינים שאתם רוצים לדעת שהוא לא הורשע.

יערה למברגר: לא, זו גם בעיה כללית.

יערה למברגר: אני מבינה את הבעייתיות שאתה מצביע עליה, זו בעיה כללית שלכאורה קיימת למאות חברות שנמצאות בסיטואציה הזאת וגם להן, החוק קובע יותר ויותר העניין שלא הורשע בעברה כתנאי לקבלת רישיון ולכן אני חושבת שהפתרון הוא בכל זאת להביא מספר מועמדים למנהל.

מרק פיליפס: קודם כל אין מספר מועמדים, ושתיים, אנחנו לא מדברים רק על היום.

מרק פיליפס: בעתיד לא יודע כמה יהיו, אז אנחנו מבקשים שתעזרו לנו למצוא פתרון אחר.

מרק פיליפס: אני לא יודע מה הפתרון, אולי זו הסמכה לפי החוק.

יערה למברגר: לא, זה מן הסתם תנאי שאנחנו חושבים שהוא בעל חשיבות רבה.

לאה ורון: כולם חושבים שהוא בעל חשיבות, רק שאין להם דרך לבדוק את זה.

יערה למברגר: לא, אבל אני לא מבקשת מהם לבדוק את זה, אני מבקשת מהמנהל לבדוק את זה, שהם יביאו מועמדים והמנהל יבדוק את זה.

מרק פיליפס: יערה, יש דרך להוסיף אותנו לתוספת לחוק המרשם הפלילי?

יערה למברגר: לא, בוא לא נדבר על אפשרויות תיאורטיות.

מרק פיליפס: אם אני זוכר נכון, החשב הכללי יכול להסמיך מישהו לצורך מכרז.

מרק פיליפס: אי אפשר להכניס את זה לשם?

יערה למברגר: אפשר לדבר על זה אחר כך, אבל אני אומרת שזה נראה לי אפשרות תיאורטית.

גיתית שיינין: אני אומרת שאני לא בטוחה שאני בכלל רוצה את הסמכות הזאת, באמת להיכנס לזה.

גיתית שיינין: בואו נשאיר את הסעיף הקטן הספציפי הזה לגבי הרשעה לדיון אחר.

איתי עצמון: רק פסקה (2) לגבי הרשעות פליליות?

כרמל שאמה-הכהן: איך הם באמת יידעו?

איתי עצמון: המנהל כן יכול לדעת.

לאה ורון: המנהל כן, הבעיה היא שיש מעט אנשים, אז הם יעשו את כל התהליך ובסוף יתברר שיש---

מרק פיליפס: זאת הבעיה, ואז לא נוכל להפעיל את הרכבת.

גיתית שיינין: לגייס בן אדם כזה בחודשיים בתנאי המציאות הזאת?

כרמל שאמה-הכהן: אם אתם יכולים לבדוק עם המנהל, עם תעודת הזהות של האדם והפרטים שלו, ולקבל מראש את האינדיקציה, אני לא מבין מה הבעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אם יש בעיה איתו, לא צריך להשקיע בו כלום.

מרק פיליפס: אני לא בטוח שזה מותר לפי החוק.

כרמל שאמה-הכהן: לא יודע, יושבת פה הממשלה.

הילה הדר: למה?

הילה הדר: יש לך פה תנאי רישיון, אתה הגשת מועמד למנהל.

גיתית שיינין: זה לא לבקש בעקיפין?

מרק פיליפס: אם אנחנו נשאל לגבי בן אדם ספציפי ואתם תגידו 'לא, יש לו עברות', זה לא לקבל מידע בעקיפין?

יערה למברגר: לא, אנחנו לא נגיד שיש לו עברות, נגיד 'תחפשו מועמד אחר'.

כרמל שאמה-הכהן: בוא נגיד שלא יבואו עכשיו ויעמדו לכם כל הפליליסטים בתור לעבודה, זה יהיה אחד ל-.

איתי עצמון: לפסקה (3) רציתי לשאול למה היא נדרשת.

איתי עצמון: בדרך כלל בחקיקה אנחנו לא כותבים הוראות כאלה.

מרק פיליפס: אני מבין לגבי נהגים, למה אתם רוצים אישור רפואי, אבל רק תסבירו לנו לגבי---

איתי עצמון: גם למה רק מרופא תעסוקתי, למשל?

איתי עצמון: רופא משפחה לא יכול להעיד?

הילה הדר: רופא תעסוקתי הוא המומחה וקשור בין המצב הבריאותי לבין תפקודים ותפקידים מסוימים.

איתי עצמון: אבל במה זה שונה מתפקידים אחרים?

מרק פיליפס: זה לא שהוא נהג ואם חלילה יהיה לו התקף לב, מה שיקרה.

מרק פיליפס: הוא יושב במשרד, אם אני מבין נכון.

הילה הדר: הוא אחראי על הבטיחות, יש לו הרבה מאוד סמכויות שבוודאי ניתנות לפקידים שלו.

הילה הדר: מבחינת העמדה שלנו, לא ייתכן שלכפיפים שלו יהיו כישורים כאלה ואחרים והוא לא יהיה זה שיהיה לו אותם.

גיתית שיינין: אבל זה לא שהוא בשטח.

יערה למברגר: את אומרת שהוא צריך להיות כשיר כמו נהג?

הילה הדר: להבנתנו הוא צריך להיות בעל כשירות רפואית.

מרק פיליפס: מי שמנהל צי של מטוסים, צריכה להיות לו ראייה של טייס?

חוה ראובני: לא אמרנו את אותו סטנדרט רפואי, אמרנו---

הילה הדר: אמרנו שפה אתה לא מקבל רישיון, מישהו מינה אותך.

הילה הדר: פה זה רישיון מטעם המדינה, יש לו תנאים מסוימים.

יהודה שושני: מי שקובע את התנאים, יש פה איזה שהוא היגיון, השאלה למה צריך להגיע למצב שאותו בן אדם צריך לקבל את האישורים הרפואיים ש---

חוה ראובני: הרעיון הוא שמאפיינים את העיסוקים והתפקידים והוא צריך רפואית להתאים לאפיונים האלה, לא לתפקידים אחרים.

חוה ראובני: לא קבענו שהוא צריך לראות 6-6 ולא קבענו שהוא צריך להיות מסוגל לרוץ ב-20 דקות, קבענו שהוא צריך להיות במצב בריאותי שמאפשר לעשות את התפקיד המסוים הזה, כפי שהוא מוגדר.

איתי עצמון: ולפני שחברה מעסיקה עובד, היא לא שולחת אותו לבדיקות רפואיות?

איתי עצמון: כל חברה?

חוה ראובני: כל עובד מדינה עובר באיזה שהוא שלב בדיקות רפואיות.

יהודה שושני: אני נכה, אני רוצה את התפקיד הזה.

יהודה שושני: את אומרת לי שאני לא יכול לקבל את התפקיד הזה?

חוה ראובני: לא אמרנו, אמרנו התאמה לתפקיד.

חוה ראובני: אם יש תפקיד שכרוך בהרבה הליכה---

יהודה שושני: אני נכה ואני אלך, אם אני אוכל לבצע אותו, אני אבצע אותו.

יהודה שושני: בגלל שאני בעל מוגבלות אני לא יכול לעשות את התפקיד הזה?

חוה ראובני: ובדיוק בשביל זה אמרנו רופא תעסוקתי, על המומחיות שלו.

כרמל שאמה-הכהן: רופא תעסוקתי, הוא מתאים את המגבלות ל---

יהודה שושני: אבל למה רופא תעסוקתי?

כרמל שאמה-הכהן: הוא יודע לבחון את ההתאמה.

מרק פיליפס: מה הדרישות לתפקיד הזה, מעבר ללשבת במשרד?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין מה הבעיה שלכם שאתה מביא אישור מהרופא?

כרמל שאמה-הכהן: להיות מבוטחים מכל הכיוונים.

כרמל שאמה-הכהן: שאם אחרי זה יקרה משהו, יגידו שהעסקתם מישהו שלא התאים מבחינה פיזית לתפקיד?

כרמל שאמה-הכהן: למה לכם זה מפריע?

יהודה שושני: כי התפקיד הזה הוא לא תפקיד שדורש משהו פיזי.

יהודה שושני: אנחנו רוצים שיהיו---

כרמל שאמה-הכהן: אז כל רופא תעסוקתי ייתן לכל אחד אישור.

יהודה שושני: לא, אם ישלחו אותו ויגידו לו שאסור שהוא צריך להיות מוכשר בלי שום בעיות רפואיות, הוא לא---

מרק פיליפס: הבעיה פחות עם להביא את האישור הרפואי, הבעיה היא שהוא נותן למנהל אחר כך לחלוק על זה.

חוה ראובני: הרופא התעסוקתי יגיד שהוא כשיר, המנהל לא יכול לחלוק על זה.

גיתית שיינין: בסופו של דבר הכשירות הזאת הרי נקבעת לפי דרישות התפקיד.

גיתית שיינין: אם יש לך באמת להגיד לנו משהו על דרישות התפקיד לעניין הכשירות הרפואית, אנחנו נשמח לשמוע.

שמחה אורנשטיין: דבר ראשון, אני אולי אתן דוגמה מהנהגים.

שמחה אורנשטיין: אתם הגדרתם לרופא התעסוקתי והוא נתן אישורים גם לאנשים שהיו עם מחלות וביקש לבדוק אותם כל חצי שנה.

שמחה אורנשטיין: עכשיו אני אגיד לכם על מה מדובר פה, לפי דעתי ולפי מה שראיתי בעולם.

שמחה אורנשטיין: מדובר פה בכלל בתפקידים, בבן אדם שיושב בלחץ אטומי כל הזמן, שרצות לו 21 רכבות על הקו, מצד אחד, וכל אירוע יכול להתפתח לאירוע נפגעים המוני, בן אדם שצריך לוודא שכל התהליכים, זה המון תהליכי בדיקה, ואנחנו רואים את זה היום ב-safety case, כל הנהלים מתבצעים.

שמחה אורנשטיין: אני לא רופא תעסוקתי, אבל נראה לי שבן אדם שיש לו בעיות של לב חלש, או בעיות של עצבים, יכול להיות שהוא יגיד שהוא לא מתאים.

שמחה אורנשטיין: בשביל זה קיים רופא תעסוקתי.

שמחה אורנשטיין: אתה אחראי על שליטה במערך מאוד מורכב, של מערכת הסעת המונים ורופא תעסוקתי הוא הרופא, לא אנחנו.

שמחה אורנשטיין: תראה, פקח טיסה.

שמחה אורנשטיין: פקח טיסה לא רץ, פקח טיסה די דומה ל---

כרמל שאמה-הכהן: זה להיות בצד הבטוח, זה הכל.

חוה ראובני: כן.

חוה ראובני: זה צריך להיות אפילו אדם שאם הוא נזקק לטיפול רפואי דרך קבע, הוא לא יכול לנהל את התפקיד הזה כי הוא צריך להיות גמיש לביצוע התפקיד.

כרמל שאמה-הכהן: הרבה זמן לא היה לי דיון כזה, ועכשיו יש לי דז'ה-וו מהפגישה במשרד התחבורה.

כרמל שאמה-הכהן: מי היה פה בפגישה עם השר והמנהל הכללי בעניין של החוק הזה?

כרמל שאמה-הכהן: אף אחד מכם?

כרמל שאמה-הכהן: איזה חוק קליל, אין ויכוחים, למעט התקופה של הרישיון הכל היה צפוי.

לאה ורון: סעיף 46טו(א)(1) ו-(3) מאושרים.

לאה ורון: (2) לא.

כרמל שאמה-הכהן: למה לא?

כרמל שאמה-הכהן: אושר גם (2).

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 46טו (1) עד (3) אושר ואני מאושר שהישיבה הזאת הסתיימה, ניפגש בפעם הבאה.