ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 525, 2011-05-31 11:00

כרמל שאמה-הכהן: צהריים טובים, אנחנו פותחים את הישיבה השנייה היום של ועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: לכבוד יום ירושלים עומד על סדר-היום נושא שהוא קצת כאוב מבחינת העיר ירושלים, וגם מבחינת מדינת ישראל בהיות ירושלים בירת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: הנושא הוא מצוקת הדיור בעיר ירושלים.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה, קודם כל, להודות לראש העיר ולסגנו.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד הוא לנו שאתם מגיעים לוועדה, ואנחנו מברכים על כך.

כרמל שאמה-הכהן: למעשה, כל מדינת ישראל סובלת היום ממצוקת דיור.

כרמל שאמה-הכהן: אבל, ירושלים סופגת וסובלת מכמה דברים חיצוניים ופנימיים שמגבירים את המצוקה.

כרמל שאמה-הכהן: ראשית, עלויות פיתוח הקרקע בירושלים הן מן הגבוהות בארץ בגלל המבנה הטופוגרפי של העיר.

כרמל שאמה-הכהן: שנית, הסערות במישור הבין-לאומי משפיעות לפעמים בצורה לא עניינית על התכנון ועל הבנייה בעיר ירושלים ועל היצע הקרקעות.

כרמל שאמה-הכהן: זה מביא לכפל נטל גם על מוסדות התכנון שגם כך לא סובלים בארץ מיתר יעילות.

כרמל שאמה-הכהן: הדבר הזה משתרשר עד הזוג הצעיר שמעוניין לגור בירושלים או לעבור לגור בירושלים, והעלויות מכבידות שבעתיים.

כרמל שאמה-הכהן: למרות שאנחנו מקיימים דיון נוסף בנושא יום ירושלים בימים הקרובים, ביקש ראש העיר באופן מיוחד, כשהבקשה הועברה על-ידי סגנו, להביא את הנושא הזה לסדר-יומה של ועדת הכלכלה, ועל אף העומס נענינו באמת בכבוד ובאהבה לעניין.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני ראש העיר, תציג את העניין בבקשה.

ניר ברקת: קודם כל, תודה רבה, כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, סגני ראש העיר, חברי מועצה.

ניר ברקת: יושבים כאן מנכ"ל העירייה, ראש הסגל וצוות מקצועי נרחב גם מהוועדה מהמחוזית וגם מעיריית ירושלים, וכן אנשים נוספים שבאו לכבד את הוועדה שמכבדת אותנו.

ניר ברקת: זהו בהחלט יום חג לעיר ירושלים.

ניר ברקת: אני כל הזמן אומר שאם היינו צריכים לשאול את אבות אבותינו, ואת הסבא של הסבא שלנו, האם הם היו יכולים לדמיין בכלל את ירושלים ביום חגה בשנת תשע"א, אין לי ספק שהם לא היו מאמינים שירושלים נראית כפי שהיא היום, וזאת בלא לבטל את האתגרים הגדולים שיש לנו במימוש הפוטנציאל של העיר.

ניר ברקת: לפני שנצלול לנושא הדיור לכלל המגזרים בעיר ירושלים חשוב שנזכור דבר אחד.

ניר ברקת: אנחנו באים עכשיו מדיון דומה בוועדת הפנים של הכנסת סביב האתגרים המשותפים בעיר ירושלים.

ניר ברקת: אנחנו צריכים לזכור שהאתגר בירושלים הוא לא רק בבניית יחידות דיור, אלא הוא גם בפיתוחה הכלכלי של העיר ירושלים.

ניר ברקת: יש להיענות לאתגר הגדול של הפיכת ירושלים למוקד עלייה לרגל ברמה בין-לאומית.

ניר ברקת: ראוי שירושלים תדע ותתפתח כלכלית.

ניר ברקת: למען האמת, ועל מנת שיהיה ברור לכולם, היחס בין שטחי מסחר, בין שטחי משרדים למגורים בשכונות הקיימות, הוא לא טוב היום בעיר ירושלים.

ניר ברקת: הצורך במלונאות למגורים הוא לא טוב.

ניר ברקת: שטחי ציבור בכלל, כמות כיתות לבתי-ספר, מבני ציבור, טיפות חלב ובתי-כנסת, מתנ"סים – יחס השטחים החומים לבנייה למגורים במקום הקיים הוא לא מספיק טוב.

ניר ברקת: כשאנחנו מתכננים את העיר קדימה, אנחנו צריכים לגזור גם התחדשות עירונית.

ניר ברקת: כשאנחנו אומרים "התחדשות עירונית", אנחנו מדברים גם על סגירת פערים.

ניר ברקת: אנחנו לא  מדברים רק על תוספת שכונות חדשות, ולא רק על ציפוף למגורים, אלא על ראייה הרבה הרבה יותר רחבה של צורכי העיר.

ניר ברקת: כרמל, לקחתי אותך לסיבוב למטה, ואני אשמח אם חברי הכנסת יעשו סיבוב קטן למטה.

ניר ברקת: יש לנו תערוכה קטנה של היקפי הפרויקטים.

כרמל שאמה-הכהן: מומלץ.

יעקב כץ: אפילו בבתי החרדים ראינו את הקומה השלישית מתחת לאדמה, למטה.

ניר ברקת: אני מדבר על המסה הקריטית של הפרויקטים הציבוריים שאנחנו מקדמים בעיר ירושלים במטרה לשנות את היחס שעליו דיברתי, וזה אולי קצת קונטקסט ורקע לראייה קצת יותר רחבה כשאנחנו מדברים על פתרונות דיור.

ניר ברקת: בירושלים יש לנו שלושה מגזרים עיקריים, והמערכת העירונית אמונה להסתכל עליהם קדימה, ולתכנן בראייה רחבה מתן היצע פתרונות דיור.

ניר ברקת: היום בירושלים יש 800,000 תושבים, ואנחנו צופים שירושלים תצמח ותתפתח לכמיליון נפש בעוד 20 שנה פלוס מינוס.

ניר ברקת: מתוך הנחה שהצמיחה הזאת תהיה פרופורציונית לאחוז האוכלוסייה, הצמיחה הזאת מצריכה אותנו לייצר או לנהל או לוודא שמתווספות לעיר ירושלים 50,000 יחידות דיור ביחס לאוכלוסייה: שליש למגזר הערבי, שני שליש למגזר היהודי.

ניר ברקת: עושים את זה באמצעות ציפוף, באמצעות התייעלות בשכונות הקיימות, תוך כדי השלמת פערים ציבוריים, ועושים את זה תוך הרחבת שכונות קיימות.

ניר ברקת: עיריית ירושלים נכנסה לתהליך מאוד מוסדר של תכנון שכונה אחרי שכונה במזרחה של העיר מתוך ידיעה שיש לעיתים פערים אדירים בין המציאות לתכנון.

ניר ברקת: בהיעדר תכנון חכם, המציאות טפחה לנו על הפנים.

ניר ברקת: אנחנו מדברים על סדר גודל של בין  20,000 ל- 30,000 מבנים במזרח העיר שהם ללא רישיון, לא חוקיים.

ניר ברקת: זוהי בעיה מערכתית שמסבירה שהצורה בה התנהלה המערכת העירונית והמדינה עד היום, נכשלה וצריך לשנות כיוון.

ניר ברקת: אנחנו התחלנו בתכנון של שכונה אחרי שכונה.

ניר ברקת: סיימנו את התכנון בסילוואן, והוא הוצג כאן בוועדה וגם בוועדת הפנים.

ניר ברקת: זה עבר בוועדה המקומית לתכנון ובנייה בלי אף התנגדות.

ניר ברקת: כלל סיעות הבית הבינו את חשיבות העניין – בין אם תמכו, בין אם נמנעו – ואנחנו היום מתכננים כשבע שכונות במזרח של העיר.

קריאה: ליהודים, כן?

ניר ברקת: לתושבים.

ניר ברקת: למי שרוצה – אנחנו לא נכנסים לשאלה האם הם יהודים או לא יהודים.

ניר ברקת: אני חייב לומר שיש שכונות חרדיות שממש הפכו לקונטיינר למגורים.

ניר ברקת: יש שם פער אדיר בצורך במבני ציבור, בכיתות לימוד, בבתי-כנסת וכיוצא בזה.

ניר ברקת: אנחנו מובילים שם שינוי חשיבתי גם מול הממשלה ומול ממ"י.

ניר ברקת: לצערי, מינהל מקרקעי ישראל אמון על מקסום רווחים.

ניר ברקת: אנחנו צריכים לעשות הפוך ולהשקיע בסגירת פערים במבני ציבור בשכונות.

ניר ברקת: המאפיינים שאני מתאר הם לא רק פר-מגזר, אני נותן דוגמאות דרך המגזר החרדי.

ניר ברקת: יש לנו אתגר מאוד מאוד גדול בשכונות המגזר הכללי ביצירת התחדשות עירונית.

ניר ברקת: אני עובר למדיניות העירונית ליצירת דירות והכנסת דירות לשוק.

ניר ברקת: אנחנו יודעים כי מחיר הדיור במגזר הכללי ובמגזר החרדי נקבע בשוק הפרטי.

ניר ברקת: כחברי כנסת, כמערכת עירונית אנחנו יכולים להחליט מה שאנחנו רוצים.

ניר ברקת: בסוף זה עניין של היצע וביקוש כיוון שהמסה הגדולה של הדירות עוברות לשוק הפרטי.

ניר ברקת: ולכן, האתגר הגדול שלנו זה לייצר תהליכים שמכניסים דירות לשוק.

ניר ברקת: אני רוצה לציין שלוש שיטות עיקריות שבהן פועלת העירייה.

ניר ברקת: השיטה הראשונה היא טיפול בדירות הרפאים.

ניר ברקת: יש לנו כ-9,000 כאלה בעיר ירושלים.

ניר ברקת: זו מסה קריטית אדירה של דירות שנרכשו על-ידי תושבי חו"ל, וברוב השנה הן לא בשוק.

כרמל שאמה-הכהן: אלו כלים יש לך לטפל בהן?

ניר ברקת: היעד שלנו הוא קודם כל לשווק ולשכנע את בעלי הדירות בחו"ל שהם צריכים לתת את הדירות שלהם לצעירים וכיוצא בזה.

יעקב כץ: הם מגיעים פעמיים, שלוש פעמים, או ארבע פעמים בשנה.

ניר ברקת: נכון מאוד, וזה לא ביג דיל.

ניר ברקת: כשהתחלנו לדבר עם הציבור הזה של בעלי הדירות מחו"ל, הם אמרו לנו: גם אם אנחנו רוצים, אנחנו לא יודעים מה לעשות.

ניר ברקת: יצאנו לסדרה של מכרזים, והיום יש כמה חברות שזכו במכרז עם הרשות לפיתוח ירושלים שהיא הזרוע של המדינה ושל העירייה בתהליך הזה.

ניר ברקת: היום יש להם כתובת לטיפול בדירה שלהם.

ניר ברקת: אני מצפה והייתי רוצה לראות שמספר הדירות שנכנס לשוק גדל.

ניר ברקת: יש כאן מקום לחוקים ולתקנות על מנת לסייע לנו בתהליך.

ישראל אייכלר: האם יש חברות ניהול?

ניר ברקת: כן, עכשיו יש.

ניר ברקת: יש חברות שזכו במכרז, והיום יש כתובות לתהליכים האלה, לשמחתנו הרבה.

ניר ברקת: בפסח אנחנו מתכוננים לתהליך של שיווק, יש לנו כמה לידים.

ניר ברקת: אני מעריך שבאמצעות קצת גזרים וקצת מקלות, ניתן יהיה לממש מספר גבוה יותר של דירות כאלה ולשים אותם בשוק.

ניר ברקת: התהליך השני הוא תהליך של רה-איזור.

ניר ברקת: בתערוכה למטה אנחנו מראים איך אנחנו בונים 13 מגדלים גדולים בכניסה לעיר שרובם ככולם למשרדים ולמלונאות.

ניר ברקת: גם במרכז העיר אנחנו עולים לגובה עם מגדלים רבי קומות למשרדים.

ניר ברקת: היעד שלנו הוא להסיט יותר ויותר דירות מגורים שבהם יש משרדים באמצעות מקלות וגזרים או גזרים ומקלות, ולהציע למשרדים להשתדרג ולעבור למגדלי משרדים, ולפנות את דירות המגורים לייעוד המקורי שלהם.

יעקב כץ: אבל, זה ייקח עוד כמה שנים.

ניר ברקת: ודאי, כל תהליכים של דיור הם תהליכים שלוקחים זמן.

ניר ברקת: אבל, אני מדבר על התהליכים שאנחנו מובילים בעירייה.

ניר ברקת: אני חייב לומר שיש לנו למעלה מ-3,000 דירות כאלה בעיר ירושלים.

ניר ברקת: בניית מאות אלפי מטרים מרובעים למשרדים בעיר ירושלים תאפשר תוספות, ותייצב את כלכלת העיר, וזה גם מייצר הזדמנות טובה מאוד לעשות סדר מחודש לפי התכנון המקורי של שכונות המגורים.

ישראל אייכלר: האם יש מחסור במשרדים בירושלים?

ניר ברקת: כן, ודאי.

ניר ברקת: הוא גדול מאוד - תיכף אפרט.

ניר ברקת: הנושא הבא הוא דיור בר-השגה.

ניר ברקת: אנחנו מבינים היום שכדי לצופף את העיר צריך לייצר מודלים כך שליזמים יהיה כדאי להיכנס.

ניר ברקת: כמי שבא מהמגזר הפרטי, אני אומר שלא העירייה ולא המדינה יודעות ליזום.

ניר ברקת: אנחנו צריכים לאפשר ליזמים בשוק הפרטי לייצר כדאיות כלכליות, ושיהיה פינוי-בינוי, שיהיה ציפוף.

ניר ברקת: הפילוסופיה הטוענת "אנחנו נעשה את זה" היא לא הגישה הנכונה.

ניר ברקת: הגישה הנכונה, לתפיסתי, היא לשבת, וזה מה שעשינו.

ניר ברקת: ישבנו בשולחן אחד עם התאחדות הקבלנים ועם הצעירים, ובנינו מודלים לדיור בר-השגה שקל לגרום להם להמריא, לתפיסתנו.

ניר ברקת: נכון להיום, הם עדיין יושבים בבירוקרטיה המשפטית של משרד הפנים/משרד השיכון, ואנחנו חייבים לחלץ שם פקקים.

ניר ברקת: לתפיסתנו, יש לנו היום מודלים כשאנחנו יודעים איפה ומה צריך לעשות בשביל שהתאחדות הקבלנים תוכל לעשות זאת.

ניר ברקת: הם אומרים לנו: כן, את זה אנחנו מוכנים לעשות.

ניר ברקת: אנחנו בעירייה מאמינים שזה מה שצריך לעשות.

ניר ברקת: אנחנו צריכים גם לאתר איפה.

ניר ברקת: אנחנו נאפשר למגזר הפרטי ליזום תחת רגולציה, ולא ניתן לשוק הפרטי לעשות מה שהוא רוצה.

ניר ברקת: אנחנו רוצים לוודא שחלק הדירות מותאמות לצעירים מראש.

ניר ברקת: כלומר, בגודל המתאים, במחיר המתאים.

ניר ברקת: כי אם נמשיך לאפשר לשוק הפרטי לבנות ב-7,000 – 10,000 דולר למטר דירות של 100 – 150 מטר, אין שום סיכוי שהדירות האלה ישמשו את הצעירים.

רן מלמד: דיור בר-השגה הוא לא רק לצעירים, אדוני ראש העיר.

ניר ברקת: אני יודע, תן לי לסיים, בבקשה.

ניר ברקת: לכן, אנחנו אומרים שחלק מדיור בר-השגה הוא כזה.

ניר ברקת: אנחנו מאמינים שאנחנו כרגולאטור, יחד עם המדינה, צריכים לעשות סדרה של פעולות שמראות את האור בקצה המנהרה, שמראות איך מצד אחד אנחנו מסתכלים גם על הצדדים הכלכליים של העיר.

ניר ברקת: אני רוצה להזכיר שהסיבה שצעירים עוזבים את העיר היא לא רק דיור.

ניר ברקת: זה קודם כל פרנסה ותעסוקה.

ניר ברקת: בתכנון העירוני שלנו אנחנו נותנים דגש ליצירת מסה קריטית ועל היכולת של כלכלת העיר ירושלים להתאושש ולייצר יותר מקומות עבודה.

ניר ברקת: אנחנו מדברים על שדרוג איכות החיים באמצעות מסה קריטית של פרויקטים בתחום התרבות, הספורט, בתחום איכות החיים של התושבים, כשלצד זה ציפוף, הרחבת שכונות, תכנון מחודש.

ניר ברקת: בגדול זה הכיוון שאליו אנחנו הולכים.

ניר ברקת: היה לי חשוב להתעכב קצת על הקונטקסט הרחב יותר.

ניר ברקת: אבל, ראוי שכן נתמקד בנושא הדיור, וכן בנושא התהליכים הפנימיים של יצירת פתרונות דיור לתושבים, כי אם יש דבר אחד שאנחנו חייבים להאיץ אותו זה הדבר.

ניר ברקת: לפני יום חגה של ירושלים, ממשלת ישראל אישרה את תוכנית "מרום" ותוכנית נוספת לעידוד לימודים בירושלים.

ניר ברקת: אני רוצה לומר תודה רבה לממשלת ישראל.

ניר ברקת: אלו תוכניות טובות וחשובות שיסייעו לנו לפיתוח הכלכלה.

ניר ברקת: יש לנו הישגים מאוד מאוד מכובדים בתחומים האלה.

ניר ברקת: ב-2010 היתה תפוסה של 24% בבתי המלון בירושלים.

ניר ברקת: אנחנו מדברים על גידול משמעותי, של 30%, בבקשות לעסקים החדשים בעיר ירושלים.

ניר ברקת: אנחנו רואים ששוק התעסוקה גדל.

ניר ברקת: יש לנו תוצאות טובות מאוד בתחום החינוך בירושלים.

ניר ברקת: אנחנו צריכים להאיץ את תחום הדיור, וזו הסיבה העיקרית שבגינה באנו לכאן.

ניר ברקת: לא באנו לכאן רק על מנת לחגוג אתכם את חגה של ירושלים, יש להתמודד עם האתגרים הנוספים שיש לנו בתחום הדיור.

ניר ברקת: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, אדוני ראש העיר, על הסקירה הרחבה והממצה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת יעקב כץ, ראשון הדוברים.

כרמל שאמה-הכהן: יש לי הרגשה מה אתה הולך לומר.

יעקב כץ: לא, לא.

יעקב כץ: דווקא רציתי לפתוח בתודה ליושב-ראש על הדיון החשוב הזה ביום חגה של ירושלים או ערב יום חגה של ירושלים.

יעקב כץ: אנחנו תמיד צריכים לראות את ראש עיריית ירושלים, את חברי הכנסת, ואת כל הנציגים החשובים.

יעקב כץ: בגניזה בקהיר התגלה מכתב מזמן הצלבנים שנמצא היום באנגליה.

יעקב כץ: במכתב הזה מספר יהודי שהיה מומחה בצביעת עורות על כך שהצלבנים במאה ה-11 לא אפשרו לאף יהודי להיכנס לעיר.

יעקב כץ: אבל, הם היו זקוקים לצבע אחד שייצבע עורות, והוא נכנס לעיר.

יעקב כץ: במכתב הוא כתב לרבו: תעשו יום חג על כך שיש יהודי אחד בירושלים.

יעקב כץ: זה היה לפני 800 – 900 שנה.

יעקב כץ: אני מספר זאת משום שאנחנו צריכים להיות כל-כך מאושרים.

יעקב כץ: יש תמונות שמראות איך היתה נראית רחביה לפני 70 – 80 שנה, ב-1927.

יעקב כץ: זה כמו המאחזים ביהודה ושומרון.

יעקב כץ: אבל, היום על מנת להשיג שם דירה אתה צריך לשלם בין 12,000 ל-15,000 דולר למטר מרובע.

יעקב כץ: מזה אפשר להקיש ולהסיק מה יקרה ביהודה ושומרון בעוד 60 שנה, וזה נותן לנו הרגשה טובה ותקווה גדולה כי זה המקום היקר ביותר בעולם היום למטר מרובע.

יעקב כץ: הבעיה בירושלים היא באמת בעיה קשה, וזו לא בעיה של ראש העיר.

יעקב כץ: ראש העיר הוא אדם מהוגן ואדם נחמד וחביב.

יעקב כץ: אני כבר אמרתי לו לפני שנתיים שירושלים היא העיר היחידה במדינת ישראל שיש עליה דין של הקפאה ושל בנייה שלילית וסלקטיבית, בדומה למעלה אדומים וביתר.

יעקב כץ: בתל-אביב, בחיפה, בפתח-תקווה, או בכל עיר ואם בישראל, הדברים נעשים באופן פתוח וחופשי.

יעקב כץ: יש החלטה שלא לבנות במערבה של ירושלים ובאזור מבשרת את תוכנית ספדי.

יעקב כץ: התוכנית הזאת נפלה, כך שנשאר לנו לבנות בעיקר בהר חומה, ברמות אשכול, ברמות, בגילה.

יעקב כץ: שם יש אפשרות לבנות עשרות אלפי יחידות דיור.

יעקב כץ: אבל, כשראש הממשלה מקפיא את הבנייה בצורה מכוונת - - -

קריאה: בקטמונים גם אפשר לבנות, פינוי-בינוי.

יעקב כץ: אני לא יודע אם בקטמונים אפשר לבנות אלפי יחידות דיור, ואם יש תוכנית כזאת.

יעקב כץ: על כל פנים, במקומות האלה הבנייה נאסרת.

יעקב כץ: יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת כרמל שאמה עשה איתי סיור בירושלים, ומצאנו שיש אלפי או עשרות אלפי יהודים שחיים מתחת לאדמה.

יעקב כץ: כל עוד שהבנייה הזאת לא תשוחרר ואתה לא תאכוף על ראש הממשלה לבנות בירושלים בכמויות של אלפי יחידות דיור בשנה, אין סיכוי שהמחירים ירדו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: קודם כל, אני רוצה לברך את היושב-ראש על כינוס הדיון הזה, וגם את ראש העיר ואת חברי העירייה ואנשי העירייה שבאו לכאן.

ישראל אייכלר: אני רואה איזושהי סכיזופרניה, פיצול אישיות, בהתייחסות הישראלית ליום ירושלים ולעיר ירושלים.

ישראל אייכלר: מצד אחד, חוגגים את יום ירושלים ואפילו דורשים מאיתנו להגיד הלל ביום ירושלים.

ישראל אייכלר: מצד שני, אני שומע בכלי התקשורת סביב יום ירושלים את שירי יום הנכבה ממש.

ישראל אייכלר: מדברים ממש קינות ואבל על ירושלים שהולכת ומתחרדת, ושיהודים רבים באים לגור בה.

ישראל אייכלר: זה מפריע לאנשים.

ישראל אייכלר: אני שואל - או שאתם שמחים עם ירושלים, או שאתם מקוננים על ירושלים.

ישראל אייכלר: על זה נאמר: "שישו את ירושלים וגילו בה...

ישראל אייכלר: שישו איתה משוש כל אוהביה".

ישראל אייכלר: מי שאוהב את ירושלים אוהב כל תושב בירושלים בין אם הוא יהודי דתי, בין אם הוא חילוני, בין אם הוא חרדי, בין אם הוא אשכנזי, בין אם הוא ספרדי, ואפילו את ערביי ירושלים הוא לא שונא.

ניצן הורוביץ: אפילו.

ישראל אייכלר: כן, אפילו.

ישראל אייכלר: הלוואי ותאהב את חרדי ירושלים כמו שאתה אוהב את ערביי ירושלים, אני אהיה מאוד מרוצה.

דוד קשני: האם הערבים הם לא בני אדם?

דוד קשני: אנחנו אוהבים את כולם.

ישראל אייכלר: נכון, זה מה שאני אומר.

ישראל אייכלר: זה מה שאמרתי.

ישראל אייכלר: כשאתם מדברים נגד החרדים בירושלים בשנאה כזאת ובאיבה כזאת, אתם שונאים אותם יותר מאשר את הערבים.

דוד קשני: אנחנו אוהבים אתכם.

ישראל אייכלר: הלוואי.

ישראל אייכלר: אחד מכלי התקשורת הזמין אותי לדבר על הסכנה, ועל כך שיש להציל את ירושלים מידי החרדים.

ישראל אייכלר: אמרתי להם: מה הבעיה שלכם?

ישראל אייכלר: תביאו פצצת אטום של אחמדינג'אד ותשחררו את ירושלים מהחרדים.

ישראל אייכלר: האנטישמיות הנוראה הזאת נגד חרדים היא בכלי התקשורת בלבד, ולא בכל כלי התקשורת, ובוודאי לא בקרב כל העיתונאים.

ישראל אייכלר: אבל, יש את הרוח הזאת, ואני שומע גם היום וגם אתמול.

ישראל אייכלר: אני מנצל את הבמה הזאת למחות על הדבר הזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשבח את ראש העיר שיושב כאן.

ישראל אייכלר: אני הקשבתי היטב לדבריו.

ישראל אייכלר: אצלו אין את ההפרדה הזאת - לא בדבריו ולא במעשה – בין חרדי, דתי, אשכנזי, ספרדי.

ישראל אייכלר: הוא מדבר על יהודים.

ישראל אייכלר: הוא מדבר גם על המגזר הערבי וזה טבעי שהוא עושה את החלוקה הזאת, ולא בגלל שהוא רוצה, הוא ודאי רוצה באיחודה של ירושלים.

ישראל אייכלר: אבל, יש כאלה שרוצים לחלק את ירושלים, והוא מחלק לפי המגזרים.

ישראל אייכלר: אני מסכים עם ראש העיר בכך שיהיו בירושלים, בעזרת השם, בעוד 20 שנה, ואולי פחות, מיליון יהודים.

יעקב כץ: ולכן, אמרת שגם כולנו, החרדים, נצביע לו בפעם הבאה?

ישראל אייכלר: לגבי ההצבעות – אתה מערב פוליטיקה, ואל תערב פוליטיקה בזה.

ישראל אייכלר: אבל, בעינינו כל ראש עיר וכל איש ציבור נבחן לפי מעשיו, ולא לפי השתייכותו.

ישראל אייכלר: נושא הדירות בירושלים הוא באמת חמור מאוד.

ישראל אייכלר: ההצעה לפיה אנשים מחוץ-לארץ ישכירו את הדירות שלהם היא הצעה טובה מאוד.

ישראל אייכלר: אני חושב שיש צורך בחברות ניהול.

ישראל אייכלר: הם לא יכולים להשכיר את הדירה למי שהם לא מכירים ולמי שעשוי להרוס להם את הדירה.

ישראל אייכלר: אם כן, יש צורך בחברות ניהול.

קריאה: יש כבר.

ישראל אייכלר: שנית, צריך עוד לעשות המון בנושא התעסוקה, ואפשר לעשות המון.

ישראל אייכלר: הממשלה עושה תוכניות, ושמעתי שהשקיעו עוד 200 מיליון שקל השבוע.

ישראל אייכלר: אני רוצה שהאוכלוסייה החרדית לא תהיה פחות שותפה בכל הדברים האלה, גם בתעסוקה, וגם בחינוך, וגם בכל הצרכים, כי אין הבדל בצרכים של יהודי בירושלים אם הוא  חרדי, ספרדי, אשכנזי, או חילוני.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: ברוכה הבאה לוועדת הכלכלה.

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש העיר, יש כאן קצת תחרות על מי יצהיר יותר נאמנות לירושלים.

זהבה גלאון: אני חושבת שאין חולק על זה שירושלים היא חשובה לכולם או ירושלים כולה.

זהבה גלאון: ראשית, אני רוצה לברך אותך על הניסיון לקדם דיור בר-השגה בירושלים.

זהבה גלאון: מעבר לשתי מילים שאמרת, האם תוכל להרחיב על העיקרון שאתה רוצה לעודד דיור בר-השגה, גם מבחינת הפריסה, מבחינת התמהיל?

זהבה גלאון: איפה זה יהיה?

זהבה גלאון: איפה הדירות האלה יהיו?

זהבה גלאון: איך זה ירוכז?

זהבה גלאון: לא שעכשיו יבנו סוג של דירות במקום אחד, ושם ירכזו.

זהבה גלאון: ההערה השנייה מתייחסת גם לצד המזרחי של העיר.

זהבה גלאון: אמרת שאתם בונים שליש במזרח העיר, ושני שליש במערבה.

זהבה גלאון: היום בבוקר קראתי כתבה בעיתון "הארץ", ואני רוצה לדעת האם הדברים הם על דעתך כדי להבין את המדיניות שלך.

זהבה גלאון: קראתי התייחסות של הסגן שלך שאמר בריש גלי את המדיניות - ואני מקווה שזה לא המדיניות של העירייה - לגבי הבנייה במזרח ירושלים, חוסר ההעדפה, חוסר הרצון.

זהבה גלאון: אני אשמח אם תתנער.

יעקב כחלון: מי כתב את הכתבה?

זהבה גלאון: עקיבא אלדר ציטט היום את יקיר שגב.

זהבה גלאון: אני רוצה לדעת האם זה משקף מדיניות.

זהבה גלאון: לאחרונה אנחנו עדים למדיניות במזרח ירושלים של עמותות ימין שנכנסות לשכונות פלסטינאיות במזרח העיר, אנחנו יודעים את המגמה.

זהבה גלאון: אני לא מרחיבה כי היושב-ראש מבקש לסיים עוד מעט את הישיבה.

זהבה גלאון: אבל, אנחנו יודעים את המדיניות שעומדת מאחורי הניסיון לתת לעמותות הימין להשתלט.

זהבה גלאון: ראינו השבוע את יושב-ראש הכנסת וחברי כנסת אחרים בראס-אל עמוד.

ניר ברקת: גם אני הייתי שם.

זהבה גלאון: גם ראש העיר היה שם.

זהבה גלאון: אני אשמח לשמוע מהי המדיניות שלך.

זהבה גלאון: השאלה האחרונה היא מתי יפונה בית יהונתן?

זהבה גלאון: האם זה היה מצחיק?

ניר ברקת: לא, אני אענה לך.

ניר ברקת: במקרה הייתי השבת בבית הכנסת הגדול שבה קראו את פרשת "במדבר" המספרת על נדודי עם ישראל במדבר, ועל כל שבט עם המאפיינים והדגלים שלו.

ניר ברקת: למרות השונות, העם היה מאוחד.

ניר ברקת: בקרב עם ישראל שהגיע לארץ ישראל סומנה ירושלים כעיר השייכת לכולם.

ניר ברקת: ירושלים לא חולקה לאף שבט, אלא היא נשארה מקום שבו כולם מרגישים בבית.

ניר ברקת: בהמשך לדבריו של הרב אייכלר, מאוד מאוד חשוב להבין שאנחנו צריכים לפתח בירושלים מדיניות שהאחד הוא לא על חשבון השני.

ניר ברקת: זה הבסיס של ההסכם הקואליציוני בעיר ירושלים, וזה הבסיס של ההבנה.

ניר ברקת: יושבים פה הרב פינדרוס וקובי כחלון, וחברי הנהלת העיר.

ניר ברקת: בתפיסתנו, אנחנו מחויבים לדאוג לכך שיש מקום לכולם – יהודים וערבים, נוצרים ומוסלמים.

ניר ברקת: לכולם יש מקום פה.

ניר ברקת: ברשותכם, נושא השכונות.

ניר ברקת: כצל'ה, אני מסכים איתך שלא לרוחנו קצב שחרור הבנייה של שכונות חדשות.

ניר ברקת: בצורה עקבית אנחנו לא מסתכלים על דתו של מבקש רישיון הבנייה כשהוא מגיע לוועדה המקומית.

ניר ברקת: אנחנו מסתכלים על פרמטר אחד והוא: חוקי או לא חוקי.

ניר ברקת: זה עמוק בתוך נשמתנו.

ניר ברקת: אגב, זה חוק מדינת ישראל.

ניר ברקת: כששמעתי בכל מיני מקומות – גם בארץ וגם בעולם –  רוחות נושבות של הקפאה, שאלתי: למה אנשים מתכוונים?

ניר ברקת: האם הכוונה היא להקפיא 350 כיתות במגזר הערבי שעכשיו אנחנו מאיצים את הבנייה שלהן?

ניר ברקת: זהו מספר חסר תקדים שאנחנו מנהלים היום בשלבים שונים של תהליך.

ניר ברקת: האם להקפיא גם הבנייה של הערבים במזרחה של העיר?

ניר ברקת: או שמא האם אנחנו צריכים לשאול אדם האם הוא יהודי, נוצרי או מוסלמי?

ניר ברקת: הרי זה הזוי.

יעקב כץ: אם הוא ערבי אסור להקפיא, אם הוא יהודי צריך.

ניר ברקת: אגב, העלאתי את הנושא הזה, ואני אומר שמדיניות עיריית ירושלים, כל עוד אני בראשה וזה המצב היום - וכמדומני זה גם מה שהיה בעבר, ואני לא רוצה להתייחס למה שהיה בעבר – אנחנו מחויבים לבנייה לפי החוק ולפי הסדר של כל תושב.

ניר ברקת: אני לא שואל, ואין לי שום אמירה לגבי תושבים ערבים שגרים בשכונות יהודיות, בדיוק באותה מידה שאין לי שום בעיה עם תושבים יהודים שמחליטים לגור בשכונות ערביות עם רוב ערבי.

ניר ברקת: בשבוע שעבר הייתי בפתיחה של שכונת מעלה הזיתים, שהיא שכונה יפה ומכובדת ולפי החוק, שגרים בה יהודים.

ניר ברקת: אבל, כולם שכחו שחודש בדיוק לפני זה פתחתי שכונה ערבית שנמצאת בא-טור, קילומטר משם.

ניר ברקת: ישבנו עם התושבים הערבים שקיבלו אותי בברכה.

ניר ברקת: סייענו להם לבנות כחוק שכונה חדשה של מגורים לערבים.

ניר ברקת: גם זה נכון, וגם זה נכון.

ניר ברקת: יתרה מזאת, עשינו תכנון בכפר סילוואן.

ניר ברקת: בסילוואן התיכונה יש 657 מבנים.

ניר ברקת: אני לא יודע האם את יודעת לכמה מבנים יש רישיון, אבל אני יודע – ל-6 יש רישיון.

זהבה גלאון: אתם לא נותנים, לא עושים תוכניות.

ניר ברקת: אני ירשתי את זה, זה מה שירשתי.

ניר ברקת: תיכף אספר מה אנחנו עושים.

ניר ברקת: היו לי שתי חלופות ואני מקווה שחברי הכנסת מסכימים איתי ששתיהן לא לגיטימיות.

ניר ברקת: האחת היא להמשיך להיות בת יענה ולהתעלם.

ניר ברקת: פה ושם כשיועץ משפטי כזה או מישהו אחר אומר שאת הבניין הזה צריך לקחת לבית-משפט, נעשית מהומה סביב מבנה כזה או אחר.

ניר ברקת: רק ל-12 מבנים מתוך ה-657 מבנים יש תיק משפטי בעיריית ירושלים.

ניר ברקת: זאת אומרת, ל-88% מהמבנים שהם רוב מוחלט אין שום רישום משפטי בעיר ירושלים.

ניר ברקת: התב"ע הישנה שבה היה מותר לבנות היא שתי קומות.

ניר ברקת: אנחנו העברנו תב"ע בוועדה המקומית לתכנון ובנייה שמותר לבנות ארבע קומות.

ניר ברקת: עתודת בנייה חדשה של למעלה מאלף יחידות דיור לתושבים שם, אנחנו מדברים על הסדרה מערכתית של השכונה.

ניר ברקת: אני הראשון שביקש לעצור ולעכב את כל הצווים בשכונה עד שייגמר התכנון המחודש.

ניר ברקת: ברגע שייגמר התכנון המחודש אין בעיה לקחת את המקרים הקיצוניים, וללכת איתם.

ניר ברקת: ביום חגה של ירושלים דווקא כן חשוב לי להראות את המדיניות העירונית של עיריית ירושלים שמסתכלת ללא איפה ואיפה, ונכנסת שכונה אחר שכונה.

ניר ברקת: יש לנו היום שבע שכונות בשיתוף תושבים שאנחנו מפתחים ומקדמים עם התושבים הערבים בירושלים.

ניר ברקת: אגב, למי שלא יודע, במימון בין-לאומי.

ניר ברקת: אנחנו לקחנו את המימון הבין-לאומי ויחד עם התושבים הערבים עיריית ירושלים מקדמת פתרונות ותכנון שהוא בסדר גודל טוב יותר מכפי שהוא היה בעבר.

ניר ברקת: זה אור בקצה המנהרה למגזר הערבי או למי שרוצה לגור שם ללא איפה ואיפה, ואנחנו מתייחסים ליהודים ולערבים באותו יחס.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני ראש העיר, אני מציע שנשמע את נציגי משרד השיכון, ואת מינהל מקרקעי ישראל.אני חושב שגם חשוב בשבילך.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נשמע את תגובתם לדברים שנאמרו פה.

כרמל שאמה-הכהן: בנימין וייל ממשרד הבינוי והשיכון, בבקשה.

בנימין וייל: שלום וברכה, כבוד היושב-ראש, אדוני ראש העיר, ביום חגה של ירושלים.

בנימין וייל: אני אדבר בקצרה מכיוון ששמענו חלק מהדברים.

בנימין וייל: אנחנו חוגגים היום, ובעיקר מחר, את איחוד ירושלים ב-67'.

בנימין וייל: ראשית, אני מייצג את מחוז ירושלים של משרד השיכון, אני לא דובר המשרד.

בנימין וייל: אני מייצג את הזרוע של מחוז ירושלים.

בנימין וייל: אני עובד קרוב ל-30 שנה עם עיריית ירושלים בתחום הזה.

בנימין וייל: אנחנו קיבלנו מנדט מממשלת ישראל לפתח שכונות חדשות בירושלים ובערים החדשות מסביב.

בנימין וייל: הרעיון היה לקדם את ירושלים שהיתה עיר קצה ומסדרון, עבור כל התושבים.

בנימין וייל: לא היה פיתוח בעיר ירושלים ולא השקעות – לא בצד המזרחי, ולא בצד המערבי.

בנימין וייל: ניתן להגיד שירושלים היום מהווה מטרופולין על-פי ההגדרה של תמ"א 35.

בנימין וייל: תמ"א 35 אושרה על-ידי ממשלת ישראל והיא הגדירה שבמדינה יש ארבעה מטרופולינים כשאחד מהם הוא ירושלים.

בנימין וייל: ולכן, אנחנו בעשורים האחרונים קידמנו שכונות חדשות בירושלים, וגם - - -

לאה ורון: מר וייל, אם תוכל לסכם את הדברים שלך כי אנחנו חייבים לסיים.

בנימין וייל: מאה אחוז, אני רק מסיים את התקופה שהיתה עד לאחרונה.

בנימין וייל: קידמנו בהיקפים גדולים.

בנימין וייל: לצערנו, זה איננו כבר.

בנימין וייל: אין שכונות חדשות בירושלים שניתן לבנות.

בנימין וייל: יש השלמות.

בנימין וייל: האישורים שניתנו לאחרונה בהר חומה, בפסגת זאב, וברמות הם האחרונים.

בנימין וייל: יחד עם מינהל מקרקעי ישראל ועיריית ירושלים אנחנו נקדם אותם במהלך השנה-שנתיים הקרובות.

יעקב כץ: כמה יחידות?

בנימין וייל: בתוכניות האלה אנחנו מדברים על סדר גודל של 1,000 יחידות דיור בכל אחת מהשכונות: הר חומה, פסגת זאב ורמות.

זהבה גלאון: חוץ מ-1,500 שאושרו שבוע שעבר?

בנימין וייל: כן.

זהבה גלאון: אז אתם מתכוונים להמשיך ולהשתלט.

ניר ברקת: להרחיב, לא להשתלט.

זהבה גלאון: עד איפה להרחיב?

בנימין וייל: להשלים את השכונות.

יעקב כץ: עתידה ירושלים להגיע עד דמשק.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ, ראש הממשלה אמר: ירושלים מאוחדת לנצח, ומאות חברי קונגרס וסנאט מחאו לו כפיים.

כרמל שאמה-הכהן: למה אתה צריך להוסיף?

ישראל אייכלר: מעניין שאף אחד לא אמר שם להשתלט על ירושלים.

ישראל אייכלר: רק פה בכנסת אומרים.

בנימין וייל: המסר שאני רוצה להעביר הוא שאחרי כל העשייה של העשורים האחרונים, הגענו לתחתית החבית.

בנימין וייל: אנחנו נשמע גם את מנהלת מחוז מינהל מקרקעי ישראל.

בנימין וייל: סך הכול, במסמך שהוכן על-ידי אמי ארבל שלידי לפני שנתיים-שלוש היו בירושלים עתודות ציבוריות של 15,000 יחידות דיור בשתי קבוצות, ברמת מימוש גבוהה.

בנימין וייל: שלושת הגופים האלה ביחד מקדמים ומשווקים ומאשרים כמה שניתן.

לאה ורון: מהן העתודות שיש עכשיו ולעתיד?

בנימין וייל: אני הייתי אומר שמתוכן סדר גודל של פחות מ-10,000 יחידות דיור ציבוריות שניתן עוד לשווק.

יעקב כץ: ישר כוח, עלו והצליחו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אפרת שטראוס, מנהלת מחוז ירושלים מינהל מקרקעי ישראל

אפרת שטראוס: המינהל עובד בשיתוף פעולה בירושלים גם עם משרד השיכון שחלק גדול מהשכונות מפותחות על-ידו, גם שכונות שהמינהל תכנן, וגם עם עיריית ירושלים שכרגע הועבר לה תקציב גדול לקידום תכנון של תוכניות מסוימות בירושלים.

אפרת שטראוס: אכן, נקודת המפנה מבחינת עתודות הקרקע בירושלים היתה הורדת תוכנית מערב ירושלים שכללה 20,000 יחידות דיור.

אפרת שטראוס: בהיעדר תוכנית מערב ירושלים לכזאת כמות של עתודות שצפתה פני עתיד, למעשה נותר לנו במשותף עם העירייה ומשרד השיכון לתכנן את שולי השכונות הקיימות: מורדות משואה, מורדות גילה, מורדות פסגת זאב.

אפרת שטראוס: בכל אחת מהשכונות אנחנו מוסיפים לשוליים של השכונות, ומנסים לנצל מה שבעבר היה נראה בלתי אפשרי בשיפועי קרקע ובטופוגרפיה הקיימת בירושלים - היום אנחנו עושים את זה.

אפרת שטראוס: כמו כן, אנחנו משתדלים לעודד בירושלים בנייה להשכרה, ועל ידי זה גם כן ליצור איזשהו מנגנון שיחד עם העירייה יביא ציבור שיוכל לגור בתוך העיר.

אפרת שטראוס: רק אתמול קיבלה מועצת מקרקעי ישראל החלטה שככל שיהיו דירות קטנות יהיה עידוד נוסף של סבסוד תשתיות ישנות באמצעות ישן מול חדש.

אפרת שטראוס: אני מקווה שכל הפעולות האלה יעזרו להוסיף אוכלוסייה צעירה וחדשה לירושלים.

ישראל אייכלר: בכמה דירות מדובר בכל התכנונים האלה?

אפרת שטראוס: כרגע מה שיש לנו בכל עתודות הקרקע למספר השנים הקרובות, מדובר על כ-15,000 יחידות דיור בתוכניות הקיימות.

אפרת שטראוס: ככל שיזמו תוכניות חדשות כמובן שזה יעלה את מספר יחידות הדיור.

ניר ברקת: זה לא כולל ציפוף.

ניר ברקת: הציפופים והעלייה לגובה זה עוד מסה קריטית מאוד גדולה.

אפרת שטראוס: זה לא כולל קרקעות פרטיות, זה לא כולל ציפוף.

ישראל אייכלר: מתי יבנו את 15,000 הדירות האלה?

קריאות: חמש שנים, עובדים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: אני אדבר בקצרה.

ניצן הורוביץ: אדוני ראש העיר, חברי הכנסת, בירושלים יש קומבינציה מעניינת של אוכלוסייה שהיא ענייה יחסית, אוכלוסייה שסובלת מקשיים, והדיור הוא יקר.

ניצן הורוביץ: אלו מחירים בלתי אפשריים גם בשכירות.

ניצן הורוביץ: אומרים שבתל-אביב יקר, אבל בירושלים יקר לא פחות.

ניצן הורוביץ: אתה דיברת על דיור בר-השגה, אבל הרי אין ממש סמכות לעירייה.

ניצן הורוביץ: באיזה כלים בדיוק אתה הולך להתמודד עם העניין הזה כדי שבפועל יהיה דיור בר-השגה?

ניצן הורוביץ: אני חייב להעיר שלא השבת לחברתי זהבה גלאון בעניין בית יהונתן.

ישראל אייכלר: אני שמעתי יותר מידיי זמן את ראש העיר בעניין המגזר הערבי.

ישראל אייכלר: יש כל-כך הרבה בתים בירושלים, האם בית יהונתן זה הבעיה של ירושלים ביום חגה?

ניר ברקת: לגבי השאלה הראשונה, לא היית בתחילת השיחה, אבל אני הבהרתי מהו היחס לגבי משרדים, ושטחי תעסוקה, מסחר, ותעשייה.

ניר ברקת: שטחי המגורים בעיר הם בעיתיים.

ניר ברקת: אנחנו בונים מסה קריטית מאוד גדולים של שטחים על מנת להוציא את ירושלים מעוניה, ועל מנת לפתח את הכלכלה.

ניר ברקת: זה גורם מספר אחד לעזיבת צעירים, או בכלל עזיבה של תושבים את העיר.

ניר ברקת: כשיש לתושב מטבע הוא מסוגל לשכור גם כשהמחיר הוא יחסית גבוה.

ניר ברקת: תמיד המחירים בירושלים יהיו יחסית גבוהים לעומת הפריפריה, וזאת לאור הביקושים בעיר ירושלים.

ניר ברקת: לכן, המטבע זה הדבר הראשון, וזה דרך פיתוחה הכלכלי של העיר.

ניר ברקת: יש לנו תוכניות.

ניר ברקת: ביום חגה של ירושלים הממשלה אישרה האצה מאוד מאוד מכובדת בתוכנית "מרום" על דעתנו ולתפיסתנו.

ניר ברקת: זה מתואם איתנו וביוזמתנו, ואני מברך על כך.

ניר ברקת: זה דבר שיכול להאיץ טוב מאוד את הכלכלה.

ניר ברקת: בקומה 1 בסמוך לוועדת הפנים יש תערוכה שמראה מסה קריטית של פעילויות בתחום התרבות והספורט, והתכנון העירוני המחודש שלהערכתי נותן מענה לפאן של איכות החיים.

ניר ברקת: לגבי דיור – הדגשתי כשלא היית את עניין הכנסת דירות הרפאים לשוק באמצעות רגולציה ובתיאום עם הקבלנים.

ניר ברקת: יש לוודא ברגולציה שכל מתחם חדש מותאם בחלקו בגודלו ובמחירו לצעירים.

ניר ברקת: כלומר, להרחיב.

ניצן הורוביץ: איזה חלק?

ניצן הורוביץ: האם 20%?

ניר ברקת: כן, לפחות 20% ברגולציה.

ניר ברקת: אנחנו רוצים להגיע ליותר.

ישראל אייכלר: מה זה "צעירים"?

ישראל אייכלר: איזה סדר גודל של דירה?

ניר ברקת: זה פחות מ-100 מטר, 2,000 – 3,000 דולר.

ניר ברקת: אלו הכיוונים.

זהבה גלאון: האם זה בפריסת רוחב?

ניר ברקת: כן, אנחנו מתאימים את זה לשכונות.

ניר ברקת: במגזר החרדי אנחנו הולכים על כלים שמתאימים למגזר החרדי, ובשכונות האחרות אנחנו נשתדל ונשאף להתאים את הכלים לסוג האוכלוסייה הקיים.

ניר ברקת: כלומר, גם כאן יש איזושהי התחשבות מסוימת בראיית המדיניות של חיה ותן לחיות בעיר ירושלים – לתמרץ ככל שניתן כל מגזר בשכונתו, לתפיסתו.

ניר ברקת: זה התהליך.

ניר ברקת: לגבי שאלתך – הדברים נמצאים אצל היועצים המשפטיים.

ניר ברקת: המלצתי היא חד-משמעית ונחרצת.

ניר ברקת: בכל שכונה שנכנסים לתכנון מחודש – ואגב, אנחנו כבר בשבע שכונות במזרחה של העיר – בקשתי הקונסיסטנטית מהיועץ המשפטי לממשלה היא לתת לנו ארכות לצווים השיפוטיים שכן רובם מתייתרים ממילא בתכנון המחודש העירוני, בכל האזורים, כולל סילוואן, כולל גן המלך, כולל המקומות שנכנסים אליהם שזה עיסאוויה, וערב-סאחוורה, וכל מקום בצורה נחרצת.

יעקב כץ: כולל בית יהונתן.

ניר ברקת: בית יהונתן נמצא במקרה הזה בסילוואן.

ניר ברקת: אבל, זה נכון לכל מבנה שם, כל 42 הצווים השיפוטיים.

ניר ברקת: זאת תפיסתי העקרונית.

ניר ברקת: יש לי יועץ משפטי חדש בעיריית ירושלים שעובד עם היועץ המשפטי לממשלה.

ניר ברקת: ההחלטה היא בידיהם, בסופו של דבר.

זהבה גלאון: אבל, היועץ המשפטי לממשלה היה נחרץ.

זהבה גלאון: מי זה היועץ המשפטי?

ניר ברקת: בחור מקסים ונפלא, אני מציע לכם להיפגש איתו.

ניר ברקת: קוראים לו אמנון מרחב, יועץ נפלא.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, נגמר לנו הזמן.

כרמל שאמה-הכהן: יש לנו דיון, ואנשים מחכים בחוץ.

קריאות: סליחה, מה איתנו, למה באנו?

קריאות: תנו לי לדבר.

קריאות: האם באנו לחמם את הכיסא?

טלי דהן: אתם דיברתם רק על איך לפתח את העיר, ואיך שיהיו פה בתים.

טלי דהן: אבל, אין לנו דרך שתאפשר לגור פה.

טלי דהן: אין דיור ציבורי, אין שום דבר, ובכלל לא איכפת לכם.

כרמל שאמה-הכהן: גברתי, תגידי את מה שאת רוצה להגיד.

טלי דהן: שלום, שמי טלי דהן.

טלי דהן: אני אם חד-הורית לשלושה ילדים.

טלי דהן: המצב הכלכלי שלי ממש ממש קשה, הוא ממש אנוש.

טלי דהן: אין לנו אוכל בבית.

טלי דהן: אתם מדברים על פיתוח של ירושלים, על דירות ועל כספי, ועל פיתוח של שטחים.

טלי דהן: אבל, איזה פיתוח שטחים?

טלי דהן: אין לנו פה בכלל דירות, אין פה בכלל דיור ציבורי.

קריאה: היא נמצאת עם אישור של דיור סוציאלי ביד כבר כמה שנים טובות, והיא ממתינה לדיור ציבורי בירושלים.

כרמל שאמה-הכהן: תודה, גברתי.

כרמל שאמה-הכהן: את לא קיבלת רשות דיבור, היא קיבלה רשות.

כרמל שאמה-הכהן: כן, בבקשה.

טלי דהן: המצב בירושלים ממש ממש קשה, והאוכלוסייה בירושלים שהיא מאוד מאוד ענייה סובלת מזה.

טלי דהן: קשה לחיות פה.

טלי דהן: אני מקבלת 3,000 שקל מזונות, ואת כל דמי המזונות שלי אני מעבירה בהעברה בנקאית לבעל הבית.

טלי דהן: אין לי איך לחיות.

טלי דהן: אני מקבלת סיוע בשכר דירה בסך 1,000 שקלים, אבל זה לא מספיק לי.

טלי דהן: אני רוצה לעבוד, אבל אני לא יכולה לעבוד עם תלוש כי ייקחו לי את המזונות.

טלי דהן: זאת אומרת, אין איך לחיות פה.

כרמל שאמה-הכהן: ראש העיר יענה לך.

טלי דהן: ראש העיר צריך להבין שכאשר הוא בונה בתים בירושלים הוא צריך גם לקנות דירות עבור משרד השיכון.

טלי דהן: אין דירות, 30 שנה לא קנו דירות למשרד השיכון בכלל.

טלי דהן: דואגים לגשרים, אבל אין לנו מה לאכול.

טלי דהן: אני בלי מים בבית, אני מנותקת ממים ואני עם שלושה ילדים.

טלי דהן: אין לי חשמל, אין לי כלום.

קריאה: יש כסף למדינה, ודואגים רק לעשירים.

קריאה: אנחנו המסכנים נישאר מסכנים.

קריאה: אין צדק.

כרמל שאמה-הכהן: לא סתם קראנו לדיון "מצוקת הדיור".

כרמל שאמה-הכהן: דיברנו על מצוקה, ולא דיברנו כאן על איזה פסטיבל של דיור.

כרמל שאמה-הכהן: הדיון פה הוא רק כדי להעלות באמת את הנושא לסדר-היום.

כרמל שאמה-הכהן: לא ציפינו פה - - -

טלי דהן: אבל, איך פותרים את המצוקה הזאת בכלל?

טלי דהן: לא דיברתם על המצוקה הזאת.

טלי דהן: דיברתם על מצוקת דיור, לא דיור סוציאלי.

טלי דהן: אני מציעה שניפגש עם ראש הממשלה ושנדבר איתו.

טלי דהן: אין לי בעיה, אני אומר לו הכול.

כרמל שאמה-הכהן: ראש העיר רוצה להשיב לך.

כרמל שאמה-הכהן: האם את רוצה לשמוע תשובה?

רן ידיד: אם אפשר לדבר על השאלה למה לא מזכירים את הכסף שנמצא כבר בפרזות?

רן ידיד: הוא צריך לטפל בנושא הזה.

יוכבד שרעבי: סליחה, אני חושבת שמי שצועק ומי שמרים את השולחנות בחיים שלנו, הוא זה שמנצח.

יוכבד שרעבי: לעומת זאת, מי ששותק לא מקבל כלום.

יוכבד שרעבי: אנחנו לא מאלה שצועקים, זו לא המנטאליות שלנו.

כרמל שאמה-הכהן: לא צריך לשתוק, ולא צריך להפוך שולחנות.

יוכבד שרעבי: אני יצאתי ממקלט לנשים מוכות.

יוכבד שרעבי: עשר שנים אני מחכה לדיור.

יוכבד שרעבי: מטרטרים אותי ממקום למקום ממקום למקום.

יוכבד שרעבי: קפצתי מקומה שלישית כי הייתי מאוימת לרצח על-ידי האקס, ויש לי כאבים בגב.

יוכבד שרעבי: עברתי ייסורים עד שאישרו לי דירה.

יוכבד שרעבי: תוך כדי אבא שלי נפטר, ואז חוקר הגיע אליי הביתה.

יוכבד שרעבי: הוא שאל אותי שאלות, ואני עניתי לו.

יוכבד שרעבי: הוא שאל האם יש לאבא שלי בית, ואז עניתי כן.

יוכבד שרעבי: הוא שאל, האם קיבלת משהו בירושה?

יוכבד שרעבי: הבאתי להם צוואה שכל הבית הולך לאחי כי הוא סעד אותו עד יומו האחרון.

יוכבד שרעבי: אנחנו 11 אחים.

יוכבד שרעבי: באותו רגע עצרו לי את הכול.

יוכבד שרעבי: אני מקבלת דמי נכות בסך 2,400 שקלים, ומזה אני משלמת עבור שכירות.

יוכבד שרעבי: אני עוד זקוקה לתרומות מאנשים.

יוכבד שרעבי: מי רואה אותי?

יוכבד שרעבי: האם אתה יודע כמה זמן אני לא בוחרת?

יוכבד שרעבי: אני לא בוחרת כבר 15 שנה.

יוכבד שרעבי: אף אחד לא מתקתק לי בדלת ושואל האם יש לך או אין לך.

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, גברתי.

כרמל שאמה-הכהן: חברי כנסת לא קיבלו יותר זמן.

יוכבד שרעבי: אני גם אבלה, וגם עוצרים לי את התהליך?

יוכבד שרעבי: אני אימא לחמישה ילדים.

יוכבד שרעבי: על מה ולמה?

יוכבד שרעבי: על לא עוול בכפי.

יוכבד שרעבי: מה עשיתי?

יוכבד שרעבי: משכירות לשכירות, משכירות לשכירות.

כרמל שאמה-הכהן: האם מישהו אמר שיש עוול בכפך?

כרמל שאמה-הכהן: ראש העיר יענה.

יוכבד שרעבי: שאלו אותי: אולי קיבלת משהו מאבא שלך?

יוכבד שרעבי: עצרו לי את הכול.

יוכבד שרעבי: אפילו סיוע בשכר דירה אני לא מקבלת.

יוכבד שרעבי: האם זה הוגן?

יוכבד שרעבי: זה פשוט לא הוגן, זה אבסורד.

ניר ברקת: כבוד היושב-ראש, אורחים נכבדים, קודם כל, אני לא חושב שיש פה אחד שלא מזדהה עם הכאב.

ניר ברקת: אני נחשפתי לתהליך הזה.

ניר ברקת: זה מאבק שנמשך שנים על גבי שנים – כן פרזות, לא פרזות.

ניר ברקת: כן עמידר, לא עמידר.

ניר ברקת: אני רוצה להבהיר שבעבר מדיניות משרד השיכון – וזה לא קשור לעיריית ירושלים – היתה לקנות דירות.

ניר ברקת: מדיניות משרד השיכון השתנתה מזמן, והיה בעיקר השכרת דירות.

ניר ברקת: במקרים רק בודדים היתה רכישה של דירות בשם התושבים שזקוקים לכך.

ניר ברקת: המדינה יודעת, היא שינתה מדיניות.

ניר ברקת: היתה מלחמה ארוכת שנים האם יהיו שתי חברות משכנות בירושלים – פרזות ועמידר.

ניר ברקת: עיריית ירושלים הכריעה כנגד מדיניות עיריית ירושלים הקודמת.

ניר ברקת: אנחנו סיכמנו, ואחרי החלטת ממשלה לפרק את פרזות.

ניר ברקת: נתנו לזה הסכמה עקרונית במטרה לשחרר 120 מיליון שקל.

פפה אללו: זה טעות.

ניר ברקת: יכול להיות שזו טעות, זו ההחלטה.

ניר ברקת: אתה תגיד מה שאתה רוצה לאחר מכן.

ניר ברקת: כולם גיבורים גדולים אם זה כן נכון ולא נכון, כן טעות לא טעות.

ניר ברקת: הכסף ישב בפרזות מבלי היכולת להשתמש בו.

ניר ברקת: יתרה מזאת, הוצע לעיריית ירושלים בזמנו ש-60 מיליון שקל  מ-120 מיליון שקל של פרזות ילך לפתרונות דיור, 30 מיליון שקל לצרכי עיריית ירושלים, ו-30 מיליון שקל לקופת האוצר.

ניר ברקת: אנחנו התנגדנו.

ניר ברקת: ויתרנו על 30 מיליון שקל, והאוצר ויתר על ה-30 מיליון שקל.

ניר ברקת: עיריית ירושלים משתמשת או מעבירה את כל ה-120 מיליון שקל מעבירה למשרד השיכון – זה לא באחריותנו – מעבירה לעמידר, כך שכל הכסף שהיה בדיור ציבורי נשאר בדיור ציבורי.

ניר ברקת: אני והנהלת העיר ויתרנו על כל הכסף שהציעו לנו, רק שיעבור כמה שיותר מהר לדיור ציבורי.

ניר ברקת: קיבלנו החלטה כזאת כנגד כל הסיכויים, וכנגד הרבה אנשים שלא היו מוכנים לשחרר את הכסף הזה מעיריית ירושלים.

ניר ברקת: אנחנו העברנו את הכול.

ניר ברקת: זה שלב ראשון והכרחי לכך שהכסף הזה יהיה בשימוש, וזה בניגוד למה שהיה בעבר כאשר המדינה לא נתנה להשתמש בו בפרזות.

ניר ברקת: אגב, רוב מוחלט של חברי הנהלת העיר וחברי המועצה רצו שהכסף ימשיך להיות בשימוש של פרזות.

ניר ברקת: אבל, אני הבנתי שהצורה כזאת שבה רבים עם המדינה גורמת לכך שאת בסוף ממשיכה לבכות, וזה לא עוזר לנו.

ניר ברקת: במקום שנהיה צודקים, אנחנו נהיה חכמים - העברנו את המשאבים האלה חזרה למשרד השיכון.

טלי דהן: אבל, בזמן הזה אין לנו מה לאכול, ואנחנו עדיין משלמים שכירות.

ניר ברקת: גברתי, אני מסביר מה אנחנו עושים.

ניר ברקת: אני מקווה שנוכל כמה שיותר מהר להשלים את המהלך הזה, ושלמשרד השיכון יעמדו עוד 120 מיליון שקל רק לטובת הנזקקים בירושלים.

ניר ברקת: השימוש בו הוא אחר.

ניר ברקת: אנחנו מדברים כנראה על יותר ממאות ואלפים של תושבים שנזקקים לכך ושיוכלו לקבל את המשאבים האלה.

ניר ברקת: אנחנו ויתרנו, וכרגע הכדור עובר למשרד השיכון.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לסכם את הדיון.

טלי דהן: זה אומר שאנחנו צריכים לפנות למשרד השיכון?

ניר ברקת: התשובה היא כן.

לאה ורון: גברתי, את לא יכולה להפריע לסיכום היושב-ראש.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שתבינו שגמרנו את זמנו של הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר והזדהינו עם הדברים ועם הרגשות שהבעתם, חרגנו מעבר לזמנו של הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: אין לנו אפשרות לחרוג מעבר לכך, אנשים ממתינים בחוץ ואנחנו צריכים לעבור לישיבה הבאה.

טלי דהן: אז מה עושים עכשיו?

קריאה: מה עושים איתנו?

ניר ברקת: חברים, אנחנו נדבר איתכם בחוץ, בסדר?

קריאות: יופי, מצוין.

קריאות: תודה רבה, כל הכבוד.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני ראש העיר, הוועדה מסכמת בברכת חג שמח לעיר ירושלים.

כרמל שאמה-הכהן: תכנן אותה, בנה אותה כי ירושלים חשובה לנו.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו איתך.

ניר ברקת: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה, הישיבה נעולה.