הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך לדיון בהצעת חוק רשות השידור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 6, 2011-05-26 11:30

כרמל שאמה-הכהן: צהרים טובים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים ישיבה של ועדת הכלכלה בעניין הצעת חוק (תיקון מס' 25), התשע"א-2010.

לאה ורון: אדוני, תרשה לי להתנצל בפני הנוכחים שנתקעו גם אתמול וגם היום בשער בגלל בעיות מחשוב והזנת אישורי הכניסה.

לאה ורון: אנחנו עושים מאמצים מאוד גדולים במזכירות הוועדה, אבל זה לא תלוי רק בנו, ומזינים שוב ושוב את שמות האנשים שנתקעים בשער.

לאה ורון: אנחנו מאוד מתנצלים.

לאה ורון: אני מתארת לעצמי שגם אנשי המחשב של הכנסת מבקשים להתנצל בפניכם.

כרמל שאמה-הכהן: עצרנו אתמול בסעיף של מבקר פנימי.

אתי בנדלר: אני מזכירה שדילגנו על שני הסעיפים הקודמים, סעיף 23ח ו-23ט.

דנה נויפלד: אפשר לחזור ל-25ח, לגבי רואה חשבון מבקר.

דנה נויפלד: אני אסביר מה העקרונות ויש לי נוסח שאחר כך אפשר לשפר אותו.

דנה נויפלד: הקראנו את 23ח?

לאה ורון: הוקרא ולא הוצבע.

כרמל שאמה-הכהן: כן, הקראנו.

אתי בנדלר: את יכולה לקרוא אותו שוב כדי שניזכר במה מדובר.

דנה נויפלד: 23ח.

דנה נויפלד: רואה חשבון מבקר (א) המועצה תמנה רואה חשבון מבקש לרשות שיבקר את הדוחות הכספיים של הרשות ויחווה את דעתו עליהם.

דנה נויפלד: כאן אני רוצה להוסיף: המועצה תמנה באישור רשות החברות הממשלתיות.

דנה נויפלד: (ב) על רואה החשבון המבקר שמונה לפי סעיף קטן זה, יחולו ההוראות לפי סעיפים 154(א) סיפה, 156 ו-160 עד 170 לחוק החברות, התשנ"ט-1999, בשינויים המחויבים, כאילו הייתה הרשות חברה ציבורית.

דנה נויפלד: כאן אני רוצה להוסיף: שכר טרחה של רואה החשבון ייקבע בהתאם לכללים, לפי סעיף 44 לחוק החברות הממשלתיות בשינויים המחויבים.

דנה נויפלד: יש כללים של רשות החברות.

לאה ורון: למה זה לא נמסר לוועדה לפני הדיון כדי שזה יוכל להיות לפני חברי הוועדה?

דנה נויפלד: את צודקת.

דנה נויפלד: זאת טעות שלי.

קריאה: גם אנחנו שומעים על זה פעם ראשונה.

אתי בנדלר: אני מבקשת שתחזרי שוב על התוספת בסעיף קטן (א).

דנה נויפלד: המועצה תמנה באישור רשות החברות הממשלתיות רואה חשבון ואז זה נשאר אותו הדבר.

דנה נויפלד: אני מוסיפה למינוי את אישור רשות החברות הממשלתיות.

לאה ורון: מוגדרת כחברה ממשלתית?

אתי בנדלר: לא, אבל החילו עליה הרבה מאוד סעיפים מחוק החברות הממשלתיות.

דנה נויפלד: אם הוועדה רוצה, אני אסביר.

דנה נויפלד: היום חברות ציבוריות, רואה החשבון המבקר מתמנה על ידי האסיפה הכללית והשכר שלו גם עובר את האסיפה הכללית וזאת כיוון שרואה החשבון המבקר מבקר את הדוחות הכספיים שמוצגים של המנכ"ל ושל הדירקטוריון.

דנה נויפלד: אצלנו אין לנו אסיפה כללית.

דנה נויפלד: אין לנו גורם חיצוני ל שיאשר גם את המינוי של אותו רואה חשבון וגם את השכר שלו.

דנה נויפלד: לכן חיפשנו גוף שמתאים לעשות את זה ויש לו ידע והבנה בתחום הזה.

דנה נויפלד: כך זה היום לגבי רואי חשבון בחברות ממשלתיות.

דנה נויפלד: חוץ מזה, יש הסדר שעובדים עליו שאמור לחול על תאגידים סטטוטוריים והוא נמצא כרגע בהכנה וזה תואם את ההסדר שבדרך.

דנה נויפלד: אני לא יכולה להגיד על תזכיר שעוד לא הופץ אבל זה נמצא בהכנה.

דנה נויפלד: בכל מקרה, ככל שיהיה הסדר אחיד ויהיה צריך לעשות התאמות, אנחנו בוודאי נעשה אותן, אבל כרגע הפיקוח והאישור של רשות החברות הממשלתיות אמור לבוא ולהוות סוג של פיקוח על מה שעושה הרשות בהקשר הזה.

חנה מצקביץ: אנחנו בוחרים את רואה החשבון שלנו במכרז.

חנה מצקביץ: כשאת מדברת על מינוי של רשות החברות, אנחנו הולכים לעשות מכרז ואחר כך להעביר לרשות החברות?

חנה מצקביץ: מתקיים הליך מכרזי.

קריאה: מה עם עיקרון העצמאות?

ערן הורן: רואה החשבון של הרשות נבחר על ידי ועדת מכרזים שהיא לא של הנהלת הרשות.

דנה נויפלד: אני אסביר.

דנה נויפלד: בחברות ממשלתיות רואה החשבון מבקר הוא בכלל נבחר על ידי רשות החברות הממשלתיות.

דנה נויפלד: זאת לא הכוונה כאן.

דנה נויפלד: הכוונה כאן רק לאשר את אותו גורם שנבחר וגם לאשר את שכר הטרחה.

דנה נויפלד: אני לא יודעת אם הנוסח אומר את זה.

ערן הורן: קבע בהתאם לכללים.

אתי בנדלר: מה קובעים הכללים לפי סעיף 44?

דנה נויפלד: יש את כללי החברות הממשלתיות, מינוי רואי חשבון ושכרם ויש סעיף שעוסק בשכר של רואי החשבון לחברות הממשלתיות.

חנה מצקביץ: זה יוצר לנו בלבול במערכת.

חנה מצקביץ: אני עוד לא הבנתי.

חנה מצקביץ: אנחנו עושים מכרז וכשוועדת מכרזים מחליטה לבחור רואה חשבון, היא מפרסמת מכרז.

חנה מצקביץ: אז זה כפוף לאישור של גוף חיצוני?

דנה נויפלד: נכון.

חנה מצקביץ: הוא יכול לבטל את המכרז?

חנה מצקביץ: ממילא הכללים האלה, אם הם יחולו עלינו, על כל התאגידים הציבוריים, זה יחול גם על רשות השידור.

דנה נויפלד: אני אסביר שוב.

דנה נויפלד: ההסבר הזה יכול לחול לגבי הוראות אחרות.

דנה נויפלד: אנחנו יושבים עכשיו ומעגנים ואפשר להגיד את זה לגבי עוד נושאי משרה ובעלי תפקיד בתוך הרשות, ואולם אנחנו באים ומעגנים כאן את ההסדרה ואת הגופים ובעלי התפקידים שראוי שיהיו ב, לרבות רואה החשבון המבקר.

דנה נויפלד: אני אסביר שוב.

דנה נויפלד: כשיש חברה ציבורית, יש גורם שמפקח על הבחירה של רואה החשבון ומי שקובע את שכר הטרחה שלו כי זה גם משליך אחר כך על איכות הביקורת.

דנה נויפלד: בהקשר הזה, אותו גורם שממנה והגורם שיכול לפטר והגורם שמשלם שכר, הוא הגורם שעליו אמורים לפקח.

דנה נויפלד: ככל שיש פיקוח אפקטיבי, הוא צריך שיהיה על ידי גורם חיצוני.

ערן הורן: אבל המוסדות מפקחים על זה.

דנה נויפלד: איזה מוסדות?

ערן הורן: המוסדות שלנו.

דנה נויפלד: רואה החשבון המבקר הוא רואה החשבון שמחליט בסופו של דבר על תקינותם של הדוחות הכספיים.

דנה נויפלד: זה ברור שהוא צריך להיות גוף חיצוני שמבקר את המועצה גם כי המועצה היא זאת שבסופו של דבר תהיה אחראית על התקציב.

דנה נויפלד: דוחות כספיים הם מצגים של הרשות.

ערן הורן: מכינה אותם ההנהלה והם עוברים רואה חשבון חיצוני שנבחר על ידי המוסד.

דנה נויפלד: אז היא לא חיצוני.

דנה נויפלד: מי שמאשר את הדוחות הכספיים, זאת המועצה.

אמיר גילת: המועצה היא הגורם המפקח על ההנהלה.

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: אני מסבירה.

דנה נויפלד: הדוחות הכספיים מובאים אחר כך לאישור המועצה.

דנה נויפלד: זאת אומרת, הם מצגים גם של המועצה.

דנה נויפלד: באופן דומה בחברה, לו היו בעלי מניות, אז בעלי המניות באסיפה הכללית הם אלה שמשלמים את שכר הטרחה והם אלה שמממנים את רואה החשבון.

אמיר גילת: גם בעניין העקרוני, יש חוק במדינת ישראל וכל חוק חל גם על חוק רשות השידור.

אמיר גילת: למה בחוק נכנסים דברים?

אמיר גילת: תכניסי גם את חוק שעות עבודה ומנוחה לחוק רשות השידור.

דנה נויפלד: אני לא מחילה את כל החוק.

דנה נויפלד: אני לא מבינה מה הבעיה שתהיה ביקורת ופיקוח.

ערן הורן: איך נהוג ברשויות ציבוריות אחרות?

דנה נויפלד: בחברות ממשלתיות, מי שממנה את אותו רואה חשבון זאת הרשות.

דנה נויפלד: כאן הרשות אינה ממנה אלא הרשות רק מאשרת.

דנה נויפלד: מה תבדוק הרשות?

דנה נויפלד: לדוגמה, ענייני אי תלות.

דנה נויפלד: אני לא מבינה מה הבעיה בזה.

דנה נויפלד: מה החשש?

כרמל שאמה-הכהן: אתם מצליחים להגיע לפתרון?

דנה נויפלד: לי יש פתרון.

אמיר גילת: זה ניסיון להכפיף עלינו חוקים שהם לא מן העניין.

חנה מצקביץ: כרגע יש לנו בעיה בכל התפיסה של הדבר הזה.

חנה מצקביץ: אנחנו לא מדברים על הדבר הזה כמינוי.

חנה מצקביץ: בחברות ממשלתיות אולי אין מכרזים אלא אולי ממנים רואה חשבון.

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: אני לא מבינה מה הבעיה.

דנה נויפלד: הרי מה תבדוק אותה רשות חברות ממשלתיות?

דנה נויפלד: היא לא באה להציע שם אחר, היא לא באה לכפור בתהליך שלכם, היא תבדוק דברים כמו לדוגמה אי התלות, לראות שהכל בסדר מבחינת אי התלות של אותו רואה חשבון ביחס לתאגיד.

דנה נויפלד: אני לא מבינה מה הסיפור הגדול כאן ומה ההתנגדות הגדולה.

דנה נויפלד: מה ההתנגדות לזה שיהיה גורם חיצוני ל שיבדוק את המינוי של רואה החשבון?

דנה נויפלד: מה הסיפור?

איתנה גרגור: איך זה נעשה ברשות שדות התעופה?

דנה נויפלד: אני לא יודעת איך זה נעשה.

דנה נויפלד: מתנגדת לזה שיהיה פיקוח על ידי גורם חיצוני על המינוי של רואה חשבון מבקר.

חנה מצקביץ: זה לא שאנחנו מתנגדים שיהיה פיקוח.

חנה מצקביץ: לא לומר כך.

לאה ורון: אני מבקשת להפנות את תשומת לב יושב ראש הוועדה והחברים שרשות החברות הממשלתיות לא הוזמנה לדיון.

כרמל שאמה-הכהן: בואו נעזוב את הסעיף הזה ונחזור אליו אחרי כן.

כרמל שאמה-הכהן: מבקר פנימי.

כרמל שאמה-הכהן: הגעתם לאיזה שהן הסכמות?

חנה מצקביץ: יש לנו כאן איזושהי עמדה.

מרדכי שנבל: יש נושא אחד שמוגדר בחוק ומבחינתנו הוא עקרוני, וזה עניין של הקצבת תקופת כהונה למבקר פנימי.

מרדכי שנבל: אנחנו טוענים שהדבר הזה הוא לא מופיע במקומות אחרים, ושנית, הוא פוגע באופן מהותי בפעולה של מבקר פנים ועושה אותו תלוי במבוקרים שלו, כי גם אם הוא מפסיק לעבוד וצריך לעבור למקום אחר, הוא צריך את ההמלצה של המבוקרים שלו.

מרדכי שנבל: אני יכול לתת דוגמא אישית מהדוגמה של מבקר חברת הדואר לשעבר, צביקה אייזנשטיין, שעבר למקום אחר ובמקום האחר הרימו טלפון לקבל המלצות מהמבוקרים שלו שדאגו שהוא יעזוב את חברת הדואר.

כרמל שאמה-הכהן: אתם מבקשים למחוק את סעיף 23י(ב).

קריאה: נכון.

ראובן גולדברג: אני מייצג את המבקרים הפנימיים מאחר שהמבקרים הפנימיים הם בדירוג המח"ר ושייכים להסתדרות המח"ר שגם קובעת את תנאי העבודה שלהם כולל את הנושא של קביעות וכולי.

ראובן גולדברג: כפופים להסכמים הקיבוציים, וכאן מנסים באמצעות חקיקה לשנות הסכמי שכר ואת התקשי"ר, ואני לא חושב שזאת הייתה הכוונה.

ראובן גולדברג: אני מתאר לעצמי שזאת הכוונה של האוצר ואני אחזור לזה בהמשך.

ראובן גולדברג: אני חושב שזאת לא כוונתם של חברי הכנסת, לפגוע בהסכמי שכר באמצעות חקיקה.

ראובן גולדברג: אני חושב שהרפורמה גם אימצה את התקשי"ר ושם כתוב בדיוק איך אנשים עובדים וכולי, ואני לא חושב שצריך כאן פתאום להמציא דבר חדש, שיטת עבודה חדשה.

ראובן גולדברג: אני רוצה לומר שיש כאן ניסיון לגנוב סוסים, ניסיון של האוצר להכניס שיטה חדשה למערכת שלא נעשתה במשא ומתן עם ההסתדרות, שהמטרה שלה לפגוע בביטחון התעסוקתי של עובדים על ידי הקצבה של זמן של תקופת המינוי שלהם.

ראובן גולדברג: על המהות ידבר ידידי שנבל, שהוא נבחר לאחרונה לנשיא לשכת המבקרים הפנימיים, ואני חושב שזאת הזדמנות טובה לברך אותו על בחירתו.

ראובן גולדברג: אני רוצה לחזור ולהדגיש.

ראובן גולדברג: בישיבה הקודמת בחדר הזה, בקריאה הראשונה, אמר לי יושב ראש הרשות שזה תעלול של האוצר והוא מתכוון להוציא את זה.

ראובן גולדברג: אני מבין שזאת גם העמדה של הרשות היום, שאין צורך להכניס את זה ואין לזה מקום.

ראובן גולדברג: רק מי שפוחד מביקורת ורוצה לסרס את המבקר ולהפוך אותו לפודל, יתעקש על תוקף המינוי שלו.

ראובן גולדברג: כשאתה משאיר את המבקר בחששות, זאת גם איכות העבודה שלו.

ראובן גולדברג: בעיריית רמת גן ובעיריית ירושלים, אתם ערים לחשיבות הגדולה של המבקר ולכוח שלו.

ראובן גולדברג: בין השאר הכוח שלו הוא בנושא שהקביעות שלו והביטחון התעסוקתי שלו קיימים ואף אחד לא משתעשע אתם.

ראובן גולדברג: לכן אני חושב שלא כוונת המחוקק לפגוע בנושא של הביקורת והמבקר.

ראובן גולדברג: אגב, ההפחתה של עובדי הביקורת במבנה התעסוקתי החדש, הפיחות שנעשה במעמד המבקר, לדעתי מעידים כאן על ניסיון לפגוע בכל נושא הביקורת ואני חושב שאתם צריכים לתת יד לחיזוקו של המבקר ולא להחלשתו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

מרדכי שנבל: אני רוצה להמשיך בדברים אותם התחלתי קודם בנושא של הפגיעה האפשרית שתהיה בביקורת הפנימית בעניין של הקצבת תקופת כהונה.

כרמל שאמה-הכהן: אין צורך להוסיף.

דני זקן: העמדה שלנו בהקשר הזה היא דווקא תמיכה לחלוטין בחוק,.

דני זקן: כמעט לחלוטין.

דני זקן: ההסתייגות שלנו נוגעת אך ורק לכפיפות.

דני זקן: הכפיפות היא ליושב ראש המועצה, ליושב ראש שהיא במידה מסוימת בעייתית כי מי יבקר את המועצה עצמה או את הוועד המנהל של היום?

דני זקן: נתקלנו בזה לאחרונה בהקשר הזה.

דני זקן: לגבי הסיפור של הכפיפות.

דני זקן: יכול להיות שמבקר המדינה צריך להיות או גורם חיצוני אחר שיכול לעסוק בזה.

דני זקן: אין גם הגדרה של מי צריך להיות המבקר מבחינת עם איזה דברים הוא צריך לבוא, בין אם אלה תארים או בין אם אלה דברים אחרים.

דני זקן: ההגבלה של תקופת הכהונה צריכה להיות לדעתי אפילו קצרה יותר, אבל בכל מקרה היא צריכה להיות מוחלת במקרה הגרוע, לפחות להחיל אותה החל מתקופת החלת ההסכם.

דני זקן: מדובר במשהו חדשני.

דני זקן: כל הרפורמה היא חדשנית והגיע הזמן שנתקן את כמו שצריך.

דני זקן: הבעיה במבקר שהוא מוכן מהכל, והוא בעצמו יכול להסתאב וזאת בדיוק הבעיה שיש לנו.

מרדכי שנבל: אני אתייחס לדברי הדובר האחרון.

מרדכי שנבל: מבוקר שהיה בזמן האחרון בוויכוח קשה עם הביקורת הפנימית ברשות השידור.

קריאה: ובכלל לא למד את הנושא.

מרדכי שנבל: מה שאמרתי, זה מספיק.

מרדכי שנבל: זאת הדוגמה.

דני זקן: המבקרת עצמה נמצאת תחת ביקורת.

מרדכי שנבל: לא למדת את הנושא וחבל.

אלי פולק: אני חושב שמאוד חשוב שהמבקר יהיה ת"פ של יושב ראש רשות.

אלי פולק: זה נותן ליושב ראש הרשות את הכלי הנחוץ לו כדי לבוא ולדאוג שבאמת המערכת תפעל כמו שהיא צריכה לפעול.

אלי פולק: יושב ראש רשות מתחלף כל ארבע שנים או תוך כדי תקופה ולכן זה לא עניין של יחסים או משהו כזה אלא להפך, זה נותן כלי חשוב בידי יושב ראש הרשות.

אלי פולק: אני גם רוצה לומר כמסתכל מהצד בנושא הזה.

אלי פולק: אני ממש רואה את הדיכוטומיה בין הגישה לרואה חשבון שצריך להיות ממונה על ידי רשות החברות הממשלתיות.

דנה נויפלד: לא ממונה.

דנה נויפלד: באישור.

אלי פולק: באישור של רשות החברות הממשלתיות כדי שהכל יהיה נקי, ואילו כאן כאשר מדובר על מבקר הפנים, מגבילים אותו לשש שנים כדי שבקושי הוא יוכל ללמוד את הנושא.

נסים זאב: כמה זמן לפי דעתך לוקח לו ללמוד את הנושא?

אלי פולק: זה לא פשוט במערכת כל כך גדולה עם אלף עד אלפיים עובדים.

נסים זאב: אם שש שנים הוא לא ילמד את הנושא, יש באמת בעיה.

אלי פולק: נכון.

אלי פולק: שש שנים הוא לומד את הנושא.

אלי פולק: ארבע שנים הוא לומד את הנושא.

נסים זאב: אם הוא לא למד, או שהוא דפוק או שהמערכת דפוקה.

נסים זאב: אחת משתיים.

נסים זאב: או שהוא מקצועי או שהוא לא מקצועי.

מרדכי שנבל: אם יש מבקר שהוא לא מקצועי, יש בחוק הליך הפסקת כהונה.

נסים זאב: בסדר, אבל לא להגזים.

נסים זאב: שש שנים הוא לומד ואז הוא עף.

נסים זאב: מסכן.

אלי פולק: לא, לא זאת הייתה הטענה.

אלי פולק: הטענה הייתה שלוקח זמן ללמוד ומה שקורה זה שעד שבן אדם באמת מתמקצע, עובר זמן.

נסים זאב: תאמין לי שלראש ממשלה לוקח יותר זמן לנהל מדיניות של מדינה ובכל זאת הוא ראש ממשלה רק לארבע שנים וחיים עם זה טוב.

אלי פולק: אבל למה להגביל?

אלי פולק: מה היתרון?

אלי פולק: אין כאן יתרון.

אלי פולק: רק משום שההצעה אומרת את זה?

נסים זאב: יש בזה הרבה הגיון.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נצביע סעיף-סעיף בתוך הסעיף הזה של מבקר פנימי.

קריאה: שאלה.

קריאה: אני מבקשת לדעת למה באף משרד ממשלתי אין הגבלה?

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש להפסיק עם החזרות על אותם דברים.

כרמל שאמה-הכהן: אתם מזלזלים באינטליגנציה שלנו.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו זוכרים מה אמרתם.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 23י(א):

כרמל שאמה-הכהן: המבקר הפנימי יהיה עובד הרשות.

כרמל שאמה-הכהן: על הסעיף הזה לא הייתה מחלוקת.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 23י(א) – אושר פה אחד אנחנו מצביעים על סעיף 23י(ב): תקופת כהונתו של המבקר הפנימי תהיה שש שנים בלבד.

כרמל שאמה-הכהן: אני מציע למחוק את הסעיף הזה, שלא תהיה הגבלה על הכהונה שלו.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, אני רוצה להסביר נקודה.

ישראל אייכלר: כמו שאנחנו חוששים שהמבקר יוגבל ויהיו שליטים מושחתים, הרי אנחנו בונים גוף שלטוני כאן, עלול להיות שהמבקר עצמו יהפוך לדיקטאטור ולא ניפטר ממנו לעולם.

ישראל אייכלר: לכן, כמו שמנהלי השידור, נותנים להם שלוש שנים, למועצה ארבע שנים, צריך גם למבקר שיהיו שש שנים.

ישראל אייכלר: זה מספיק זמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה שנים מכהן מבקר המדינה?

נסים זאב: למה רואה החשבון ארבע שנים?

ישראל אייכלר: אף אחד לא יודע מי יהיה המבקר.

ישראל אייכלר: יכול להיות אדם הגון ויכול להיות צרה צרורה.

כרמל שאמה-הכהן: הציגו לנו כאן נתונים.

כרמל שאמה-הכהן: כל המבקרים במשרדים הממשלתיים ובחברות הממשלתיות לא מוגבלים בזמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך להגביל את כולם.

כרמל שאמה-הכהן: שיגבילו את כולם.

כרמל שאמה-הכהן: שיביאו תיקון.

נסים זאב: אני חושב שזה אסון שלמבקר אין בכלל לוח זמנים אלא הוא יכול לכהן עד יום ה-120 שלו.

נסים זאב: לפעמים מבקר הוא יותר גרוע מצרעת.

נסים זאב: תפסיקו ללכת בדרך מסוימת ולא להשתחרר ממנה.

נסים זאב: שש שנים.

נסים זאב: אני לא מוכן שהסעיף הזה ישתנה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: הרוב יכריע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם זה מה שאתם אומרים, צריך לכתוב שהמשך כהונתו של המבקר יהיה בכפוף לחוק החברות.

כרמל שאמה-הכהן: זה ברור.

כרמל שאמה-הכהן: לא צריך לכתוב את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אם יתקנו שם, זה יחול גם כאן.

אתי בנדלר: לא מדובר על חוק החברות הממשלתיות אלא על חוק הביקורת הפנימית שמכוחו ממנים מבקרים פנימיים.

אתי בנדלר: בחוק ההוא אין הגבלת כהונה של מבקר פנימי.

ישראל אייכלר: אבל את יודעת שרוצים להחליף את הדבר הזה.

ישראל אייכלר: זה גוף כל כך שלטוני.

ישראל אייכלר: זה לא מבקר באיזה משרד ממשלתי.

ישראל אייכלר: בוא נעשה שיהיו לו שתי כהונות.

כרמל שאמה-הכהן: מבקר הפנימי יהיה תלוי?

ישראל אייכלר: ודאי.

ישראל אייכלר: הוא צריך להיות דיקטאטור?

נסים זאב: תעשה ארבע וארבע.

נסים זאב: שמונה שנים במקום שש.

אתי בנדלר: הארכת כהונה זה הדבר הכי גרוע.

אתי בנדלר: עדיף תקופת כהונה אחת ארוכה אם חייבים לקצוב ובשום פנים ואופן לא הארכת כהונה כי אז הוא יודע שהוא צריך להתנהג מאוד יפה כדי שיאריכו לו את הכהונה.

ישראל אייכלר: את צודקת.

ישראל אייכלר: נשאיר את זה לשש שנים.

נסים זאב: את מבקר המדינה הייתם רוצים להחליף?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא מקיימים עכשיו את הדיון הזה.

נסים זאב: אני שואל.

נסים זאב: האם אתה רוצה לראות אותו עוד עשר שנים?

כרמל שאמה-הכהן: המבקר הזה, הייתי שמח אם הוא היה נשאר עוד עשר שנים.

נסים זאב: אבל יש אחרים שחושבים אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: היו כאן שתי הצעות.

כרמל שאמה-הכהן: יש את הנוסח המקורי שחלק מחברי הוועדה רוצים, ויש את ההצעה שלי למחוק.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נכריע בהצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על ההצעה שלי, למחוק את סעיף 23י(ב).

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה ההצעה נפלה אני מבקש לרשום בקשה לרביזיה על ההחלטה הזאת.

אתי בנדלר: קודם צריך להצביע על הנוסח כפי שהוא.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 23י(ב) כנוסח הצעת החוק הממשלתית, שתקופת כהונתו של המבקר הפנימי תהיה שש שנים בלבד.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 23י(ב) – אושר אני מבקש רביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: בקשה לדיון מחדש על הסעיף הזה.

נסים זאב: מתי יהיה הדיון?

כרמל שאמה-הכהן: בהתאם לחוות הדעת המנומקת והמלומדת של היועץ המשפטי של הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: בהתאם לנהלים האלה, נודיע.

כרמל שאמה-הכהן: התראה של שעה.

ישראל אייכלר: היושב ראש, אתה לא יודע מי יהיה המבקר.

ישראל אייכלר: יכול להיות שיהיה מבקר לרוחך ויכול להיות שיהיה מבקר שתרצה להחליף אותו.

נסים זאב: אל תשכנע אותו.

נסים זאב: אתה ראית פעם עיראקי משתכנע?

כרמל שאמה-הכהן: כמי שהיה יושב ראש ועדת ביקורת של רשות מוניציפאלית, אני יודע מה החשיבות של ביקורת.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שראשי ארגוני המבקרים אומרים שזה אסון לביקורת, השינוי הזה, אז אני נזהר.

כרמל שאמה-הכהן: אין לי כאן דעה חלוטה, אבל אני נזהר.

כרמל שאמה-הכהן: אני נוקט משנה זהירות.

כרמל שאמה-הכהן: לכן, אם הממשלה חושבת שצריך לקצוב את תקופת כהונת המבקרים, תבוא ותעשה שינוי בחוק הראשי ואז זה יחול גם לעניין זה.

ישראל אייכלר: יותר רגישה ממשרד התיירות.

ישראל אייכלר: גם ברשות שדות התעופה צריך לעשות שינוי.

ראובן גולדברג: לא בגניבת סוסים.

ישראל אייכלר: יש כאן כוח שלטוני אדיר.

כרמל שאמה-הכהן: מבקר משרד הביטחון, מבקר משרד ראש הממשלה.

ישראל אייכלר: אני אתמוך בחוק שתקופת כהונה של כל מבקר תהיה קצובה בשש שנים.

כרמל שאמה-הכהן: זה נכון, אבל לא לעשות את זה טלאי על טלאי.

כרמל שאמה-הכהן: יביאו חוק.

ישראל אייכלר: לא, כאן זה מאוד רגיש.

ישראל אייכלר: מר פולק חושב שהמבקר יהיה מהחוג שלו ולכן הוא רוצה שהוא יהיה הרבה שנים.

ישראל אייכלר: אתה עלול להיתקע עם מבקר שלא יהיה לרוחך.

קריאה: למה להיתקע?

קריאה: יש תהליך הפסקת כהונתו של מבקר פנים.

כרמל שאמה-הכהן: היה רוב ברור בוועדה בעד הגישה שלכם וכל עוד היא לא תשונה בבקשה לרביזיה, היא קיימת.

ישראל אייכלר: זאת דווקא הגישה של הממשלה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: הממשלה היא לא צד.

דני זקן: אדוני היושב ראש, שאלת התחולה.

דני זקן: האם התחולה הזאת מתייחסת לתאריך כניסת החוק לתוקף?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו ממשיכים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו דנים במה שכתוב.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 23י(ג):

כרמל שאמה-הכהן: על אף האמור בסעיף 5(ד) לחוק הביקורת הפנימית, התשנ"ב-1992 (להלן – חוק הביקורת הפנימית) הממונה על המבקר הפנימי יהיה יושב ראש המועצה.

ישראל אייכלר: מה רע בזה?

כרמל שאמה-הכהן: יש בכלל התנגדות לסעיף הזה?

ישראל אייכלר: אני מסכים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 23י(ג).

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 23י(ג) – אושר פה אחד סעיף 23י(ד).

כרמל שאמה-הכהן: דנה, תסבירי לנו את הסעיף.

דנה נויפלד: המשמעות של הסעיף הזה אומרת שתוכנית העבודה של המבקר הפנימי תיעשה בהתייעצות עם המנכ"ל.

כרמל שאמה-הכהן: שיהיה ברור שההתייעצות זאת לא קביעה ואישור.

דנה נויפלד: לא, התייעצות.

אתי בנדלר: התייעצות זאת התייעצות.

כרמל שאמה-הכהן: אין לכם התנגדות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 23י(ד) - אושר פה אחד סעיף 23י(ה).

כרמל שאמה-הכהן: דנה, הסבר קצר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו הקראנו את הסעיף.

דנה נויפלד: הקראנו את הסעיף.

דנה נויפלד: המשמעות של הסעיף הזה היא לאפשר משימות נוספות שהמועצה תטיל על המבקר הפנימי.

דנה נויפלד: בהמשך להערה שהוערה אתמול, אני מציעה להוסיף בסוף: בשים לב לתוכנית העבודה.

דנה נויפלד: הכוונה היא שכדי שלא יוטלו יותר מדיי משימות שהמבקר הפנימי לא יוכל לעמוד בהן, אם רוצים להטיל משימות נוספות של ביקורת, זה צריך להיות בשים לב לתוכנית העבודה של המבקר הפנימי.

אתי בנדלר: תוכניות העבודה המאושרות.

דנה נויפלד: המאושרות, כמובן.

ישראל אייכלר: מה זה משימות נוספות?

דנה נויפלד: נוספות על תוכנית העבודה.

דנה נויפלד: בתוכנית העבודה נקבעו בדיקות בנושאים אלה ואלה ועכשיו מאיזשהו צורך ונסיבה, המועצה חושבת שיש נושא חדש שיש בו ליקוי והיא רוצה להטיל על המבקר הפנימי לבדוק.

דנה נויפלד: בגלל שהחשש היה שיציפו אותו במשימות שהוא לא יכול לעמוד בהן, ההערה שלך, בגללה אני מבקשת להוסיף תיקון שאומר: בשים לב לתוכנית העבודה שלו.

דנה נויפלד: כדי שהכל יתקיים בצורה שהיא תהיה סבירה.

מרדכי שנבל: אני מציע, ואני לוקח מחוק אחר, מפקודת העיריות, ובתנאי שיקצו לו אמצעים לעשות את המטלות החדשות.

אתי בנדלר: יש לך את הנוסח להקריא לוועדה מה נאמר בחוק הרשויות המקומיות לעניין זה?

מרדכי שנבל: בפקודת העיריות, עד כמה שאני זוכר – אין לי כאן את הנוסח המפורש – מדובר על מטלות נוספות או בחוק החברות.

נסים זאב: מדובר במסגרת השעות שהוא צריך לעבוד?

מרדכי שנבל: תוכנית העבודה נקבעת ומקדישים תקציב לנושא הזה כדי לבצע את אותה תוכנית עבודה.

מרדכי שנבל: תוכנית העבודה מאושרת על ידי המועצה מלכתחילה והיא קבעה תקציב.

מרדכי שנבל: אותה מועצה שנותנת מטלות נוספות צריכה גם להרחיב את התקציב בהתאם אלא אם כן היא תבטל מטלה אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מנסים לגבש נוסח.

אתי בנדלר: דנה, את מכירה את ההוראה?

דנה נויפלד: אני לא מכירה את ההוראה.

נסים זאב: זה לא במסגרת השעות והתפקיד שלו?

נסים זאב: זה לא מעבר.

נסים זאב: מה קורה אם יש לו עודף זמן?

נסים זאב: הוא מחזיר את הכסף?

נסים זאב: צריך להגביל את זה.

נסים זאב: מה קורה כשיש לו עודף זמן?

נסים זאב: מתחשבנים אתו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ביקורת נוספת, אולי זה על הצופים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, אני רוצה לשאול שאלה שאולי היא לא כל כך קשורה לסעיף הספציפי הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני עדיין קצת עם טעם רע של הסעיף הקודם, לגבי הכהונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה המשמעות לביקורת פנים כשאנחנו יודעים נניח שבמהלך הרבה מאוד שנים עשיתם עבודה מאוד רצינית בתחום ביקורת הפנים ב ויש דוחות, שאני אפילו לא יודעת איך לקרוא להם אבל אלה דוחות מאוד מאוד קשים שבעצם, למרות הביקורת, הגיעה למצב אליו הגיעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה התפקיד של המבקר חוץ מלכתוב את הביקורת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא משמעותי אם זה יהיה שש שנים או עשרים שנים, אם אותם הדוחות הגדולים שנכתבים, אף אחד לא מפקח עליהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה הפיקוח?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה הכוח של המבקר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה יישום הדוחות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר ליישם את מה שמבקרים תוך שנה ואפשר לא ליישם עם אותו מבקר עוד חמישים שנים את מה שהוא ביקר.

אתי בנדלר: גברתי מעלה את אחת הבעיות הקשות שמתייחסות בכלל לנושא של הביקורת הפנימית.

אתי בנדלר: אחת הסיבות שמבקשים לתקן את חוק הביקורת הפנימית היא למצוא באמת איזשהו מנגנון כזה שיוודא שלא יגנזו את דוחות הביקורת הפנימיים ולא יעשו אתם דבר.

אתי בנדלר: מדובר שוב בדוח ביקורת לא רק של מבקר פנימי של אלא של כלל הגופים שחייבים על פי חוק למנות מבקר פנימי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היועצת המשפטית, בעצם השאלה שלי קשורה מאוד לסעיפים כי אם אנחנו מדברים על כך שהמועצה רשאית להטיל על המבקר הפנימי משימות של ביקורת פנימית נוספת על הקבועות בתוכנית העבודה, והיא לא מיישמת את מה שכבר בוקר, אז למה בכלל צריך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משהו כאן לא ברור לי.

קריאה: הכוונה למשימות שמעבר לתוכנית העבודה השוטפת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה מה קרה עם הביקורת שכבר נעשתה.

קריאה: זאת שאלה אחרת.

קריאה: זה כבר תלוי בגוף המפקח ובהנהלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה היא מתי להטיל את האפשרות לתת למבקר משימות נוספות, ומה עשו עם המשימות הקודמות שהוא ביקר והוציא דוח?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קרה עם זה?

קריאה: את מבלבלת שני דברים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני לא מבלבלת.

קריאה: דבר אחד, אלה דוחות העבר אבל גם כאן

קריאה: אני חוזר לעמדתי שלא צריך להיות בחוק דברים שנמצאים בחוקים אחרים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מתקדמים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בסעיף 23י(ו).

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא קיבלתי תשובה לשאלתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמתם לב שאף אחד לא נתן לי תשובה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם מדלגים על השאלה שלי, בברוטאליות.

כרמל שאמה-הכהן: מי שרוצה, ייתן לך תשובה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מתקדמים.

כרמל שאמה-הכהן: על סעיף 23י(ה) לא הצבענו.

כרמל שאמה-הכהן: דנה, הסבר לסעיף 23י(ו).

דנה נויפלד: אנחנו מוסיפים שהדין וחשבון הזה יוגש גם למועצה וגם לוועדת הביקורת.

דנה נויפלד: הסעיף בא להרחיב.

דנה נויפלד: לכאורה היה צריך להגיש את זה רק ליושב ראש.

דנה נויפלד: כאן אנחנו מוסיפים שזה יוגש גם למועצה וגם לוועדת הביקורת.

נחמן שי: למה מצמצמים את הסמכויות שלו?

דנה נויפלד: למה מצמצמים?

דנה נויפלד: למה אתה חושב שמצמצמים?

נחמן שי: אני רואה שמחקו כאן קצת דברים.

דנה נויפלד: לא, זאת התאמת נוסח.

דנה נויפלד: אין כאן מחיקה.

מרדכי שנבל: לא הזכרנו את זה בזמנו בדיון של ועדת הביקורת.

דנה נויפלד: נכון.

דנה נויפלד: זה עושה התאמה של הסעיפים.

מרדכי שנבל: צריך להשלים בקטע של ועדת ביקורת שלא מקבלת את הדוחות אלא דנה בהם וממליצה ומעבירה למועצה.

דנה נויפלד: תפקידי ועדת הביקורת.

מרדכי שנבל: הדוגמה הטובה ביותר מופיעה בפקודת העיריות.

מרדכי שנבל: דהיינו, ועדת הביקורת מקבלת את דוחות הביקורת והיא דנה בהם.

מרדכי שנבל: לא רק שהיא מקבלת ושמה במגירה, אלא היא דנה בהם.

דנה נויפלד: זה כתוב.

דנה נויפלד: בסעיף של ועדת הביקורת.

מרדכי שנבל: אחר כך היא תעביר את ההמלצות למועצה.

דנה נויפלד: הבטחתי לך בדיון על הביקורת הפנימית שיש הוראות משלימות בהוראות של המבקר הפנימי.

דנה נויפלד: צריך לקרוא את ההוראות במשולב.

דנה נויפלד: כאן החובה היא להגיש בסעיף שמדבר על ועדת הביקורת ואמרנו שהתפקיד שלה לדון בדוחות של המבקר הפנימי של הרשות.

מרדכי שנבל: ולהמליץ למועצה.

דנה נויפלד: ולהגיש אחר כך דוח למועצה.

אתי בנדלר: זה אושר כאן על ידי הוועדה.

דנה נויפלד: אלה הוראות שמשתלבות אלה באלה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר?

כרמל שאמה-הכהן: יש הסכמה?

ישראל אייכלר: אני רוצה להוסיף שהוא חייב לפרסם את הממצאים שלו באתר הרשות.

ישראל אייכלר: אפשר לבקש את זה?

ישראל אייכלר: כדי שכל אזרח יוכל להיכנס ולראות מה אומר המבקר על הרשות.

מרדכי שנבל: אני לא בטוח.

מרדכי שנבל: בנושא הזה של הפרסום יש לנו ויכוח שלם.

מרדכי שנבל: נכון הוא שזה נדון בבית המשפט העליון בנושא של דוחות ביקורת של משרד התחבורה בזמנו.

מרדכי שנבל: ברגישות הזאת של מבקר פנימי, והוא פנימי, וצריך לזכור את העובדה שהוא מבקר פנימי ולא מבקר המדינה, הפרסום יביא בצורה די רבה לשלב שבו יצמצמו את הפעילות שלו, יצמצמו את היקף התקציב כדי שלא יתפרסם.

מרדכי שנבל: נכון להיום אפשר לבקש, מי שמתעניין, על פי חוק חופש המידע, אפשר לבקש את דוחות הביקורת כמו כל דבר אחר וזה כפוף להגנות כמו הגנת הפרטיות וכל מיני דברים שמופיעים בחוק חופש המידע.

אתי בנדלר: אני אסביר שוב.

אתי בנדלר: הנוהג היה – והוא הסתמך במידה מסוימת על חוק הביקורת הפנימית – שלא לפרסם דוחות ביקורת פנימית.

אתי בנדלר: הוגשה עתירה בקשר לנושא הזה נגד משרד התחבורה.

מרדכי שנבל: הראשון היה ביטוח לאומי ואחר כך תחבורה.

אתי בנדלר: על כל פנים, הוגשו עתירות נגד אי פרסום דוחות ביקורת פנימית והעתירות התקבלו והבג"ץ קבע שיש לפרסם את דוחות הביקורת.

אתי בנדלר: יש על כך מחלוקת מאוד מאוד רצינית, אם זה נכון או לא נכון מבחינת התפיסה.

אתי בנדלר: על כל פנים, ההלכה היום היא שיש לפרסם את הדוחות.

אתי בנדלר: אינני יודעת אם כולם מפרסמים.

אתי בנדלר: אני לא יכולה לומר אם זה נוהג כך באופן רחב.

אתי בנדלר: אין ספק שנותנים דוחות ביקורת מכוח חוק חופש המידע, כפי שנאמר כאן, בכפוף לסייגים שבאותו חוק, אבל גם לגבי הנושא הזה אני סבורה לכשעצמי שראוי שההלכה תהיה, או הקביעה תהיה קביעה כללית.

אתי בנדלר: ככל שיוחלט לתקן את חוק הביקורת הפנימית, לדון בנושא הזה של פרסום דוחות ביקורת פנימיים, ראוי שההחלטה תהיה החלטה כללית ותעוגן בחוק הביקורת הפנימית ולא הוראות מיוחדות דווקא לגבי רשות השידור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי כדי לעשות שביל זהב, אולי דוחות צריכים להתפרסם לאחר תקופה מסוימת שניתנה על מנת ליישם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת, זאת מעין סנקציה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הביקורת הפנימית לא תיושם, אז זה יפורסם לציבור.

ישראל אייכלר: הרי תפקיד הביקורת הוא לא לתפוס אנשים, לתפוס גנבים שם, אלא תפקיד הביקורת הוא לגרום לאנשים לעשות החלטות נכונות כי הם חשופים לביקורת ציבורית.

ישראל אייכלר: כל זמן שהם יודעים שזה חסוי באיזשהו מדף, זה לא עושה להם כלום.

ישראל אייכלר: ברגע שהם ידעו שזה כתוב באתר של הרשות, שזאת רשות ממומנת מכספי הציבור וזה לא משרד התחבורה וזה לא איך ניתנו רישיונות למשאיות או למוסכים, אולי זה יעשה משהו.

ישראל אייכלר: כאן מדובר בגוף שלטוני.

ישראל אייכלר: אנשים עוד לא קולטים ש היא גוף שלטוני.

ישראל אייכלר: אדון נחמן שי שלט בעם ישראל ב-1991 במשך לילות שלמים והוא אפילו לא ידע על כך.

ישראל אייכלר: הוא אמר לנו לשתות מים ושתינו.

נחמן שי: מה זה קשור למבקר הפנים של ?

ישראל אייכלר: אתה יודע מה ביקשתי?

ישראל אייכלר: שהדוחות של המבקר יופיעו באתר כדי להרתיע ולהתריע.

נחמן שי: אני חושב שזה בסדר גמור.

נחמן שי: כמו שזה מופיע בדוח מבקר המדינה.

ישראל אייכלר: זה מה שביקשתי שיהיה כתוב בחוק.

כרמל שאמה-הכהן: יש הבדל בין ביקורת פנים לביקורת של מבקר המדינה.

נחמן שי: יכול להיות שצריך לעבור כאן איזושהי אינסטנציה.

נחמן שי: היא גוף שקוף, אמורה להיות, ובטח היא שקופה בגובה האגרה שלה.

נחמן שי: אם אתה גובה ממני כסף עבור אגרת הרדיו ואגרת הטלוויזיה, אז תואיל לספק לי גם את השירות, לדעת מה קורה ומה עושים בכסף שלי.

נחמן שי: יכול להיות שיהיו דברים רגישים לפעמים, אז אפשר לצנזר מתוכם שמות או נושאים ספציפיים, אבל באופן כללי השירות הוא שירות ציבורי.

נחמן שי: אתה התכוונת שזה גוף ציבורי ולא גוף שלטוני.

ישראל אייכלר: נכון.

נחמן שי: שלטוני, זה מפחיד אותי, אבל ציבורי, כן.

ישראל אייכלר: אני מקבל את ההערה של נחמן ושל היועצת המשפטית.

ישראל אייכלר: אולי כדאי לתת ליושב ראש הרשות סמכות לצנזר שמות ופרטים.

נחמן שי: המבקר כפוף ליושב ראש?

קריאה: כן.

ישראל אייכלר: בעיקרון צריך להיות ברור שלמבקר יש כוח להרתיע ולהתריע בפני העובדים שידעו שצריך לתת שירות.

מרדכי שנבל: בעניין הפרסום.

מרדכי שנבל: מבקר פנימי מלכתחילה הוא פנימי בתוך הארגון.

מרדכי שנבל: כפי שאמר חבר הכנסת איכלר, הוא לא שוטר ולא מחפש גנבים.

מרדכי שנבל: המטרה היא לתקן ליקויים.

מרדכי שנבל: מערכת הפעולה של מבקר פנימי בתוך הארגון היא שהוא יקבל את שיתוף הפעולה עם המבוקרים שלו כי הוא חלק מהארגון.

מרדכי שנבל: אם התהליך יהיה באופן אחר, כל מבוקר יבקש לפני הביקורת לבוא מצויד עם שמא הוא יהיה חשוד בפלילים.

מרדכי שנבל: לכן למשל יש מצד אחד סעיף שאומר שכל אחד חייב לתת כל מידע וכל מסמך וכל דבר, ומהצד השני כתבו שדוח ביקורת לא יכול לשמש ראיה בהליך משפטי, למרות כל מה שכתוב.

מרדכי שנבל: זה לצורך האיזון ולכן גם הנושא של הפרסום הוא ברגישות הזאת מבחינת יכולת הפעולה של הביקורת הפנימית.

מרדכי שנבל: לכן הגישה הכללית היא לא לתת לפרסם.

מרדכי שנבל: אנשים יכולים על סמך חוק חופש המידע לבקש דוחות ביקורת.

מרדכי שנבל: קבע בית המשפט על ידי כבוד השופט ריבלין שצריך להיות איזון בין התועלת לביקורת הפנימית והנחיצות בפרסום.

נחמן שי: אני רוצה לומר משהו אחד כללי.

נחמן שי: לא הייתי כאן בחלק מהזמן.

נחמן שי: לדעתי מבקר הפנים הוא תפקיד חשוב ממדרגה ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: תגיד בתמצית.

נחמן שי: בתמצית.

נחמן שי: לגמרי.

נחמן שי: אני רוצה קודם כל לוודא שהוא כפוף ליושב ראש.

נחמן שי: קיבלתי על זה חיזוקים.

נחמן שי: זה כלי גם בידי היושב ראש.

נחמן שי: דבר שני, להבטיח את מעמדו באופן הכי יציב ולבדוק למה הוחלט להגביל את כהונתו לשש שנים.

כרמל שאמה-הכהן: יש רביזיה שלי בעניין.

נחמן שי: אני מצטרף אליה.

כרמל שאמה-הכהן: רוב חברי הוועדה לפני שהגעת החליטו להשאיר את הנוסח הקיים.

כרמל שאמה-הכהן: אני ביקשתי רביזיה.

נחמן שי: אני מצטרף לרביזיה שלך, אם זה אפשרי.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: אני שמח שאני מתחזק.

ישראל אייכלר: רק שלא תתקעו עם מבקר ותבכו על זה.

נחמן שי: היו לי גם דברים כאלה.

ישראל אייכלר: עד גיל 75 או גיל 65.

נחמן שי: זה לא קורה.

קריאה: ואם הוא טוב, אז מה קרה?

כרמל שאמה-הכהן: חברים, הפסטיבל הזה נגמר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בסעיף 23י(ו).

כרמל שאמה-הכהן: יש הצעות לשינוי?

ישראל אייכלר: הצעתי.

ישראל אייכלר: כמו שכתוב כאן.

ישראל אייכלר: יגיש דין וחשבון על ממצאיו למועצה ולוועדת הביקורת ובכלל זה דין וחשבון שנתי, ולפרסם את ממצאיו באתר הרשות.

נחמן שי: ממצאיו העיקריים במגבלות כך וכך.

דנה נויפלד: אפשר לא להצביע על הסעיף הזה?

דנה נויפלד: אני רוצה לבדוק את העניין הזה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: תבדקי את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא נצביע על הסעיף הזה.

כרמל שאמה-הכהן: משרד המשפטים מבקש לברר משהו בעניין הזה.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 14, נא להקריא.

14.

תיקון סעיף 24 בסעיף 24 – (א) בסעיף קטן (א), במקום "שייקבעו בתקנות על פי סעיף 52" יבוא "שקבעה המועצה בכללים על פי סעיף 33".

(ב) בסעיף קטן (ב), במקום הסיפה, החל במלים "לפי הצעת הוועד המנהל" יבוא "על ידי המועצה, באישור שר האוצר".

(ג) במקום סעיף קטן (ג) יבוא: "(ג) הרשות רשאית להתקשר לתקופות או למשימות , עם אדם שהוא משורר, סופר, מוזיקאי, אמן, במאי, עיתונאי, עורך, מפיק, מגיש, תסריטאי או משתתף אחר בתכנית, אם קיימת הצדקה מיוחדת לכך, בנסיבות העניין, ובשים לב לכישוריו המיוחדים".

(ד) אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מסמכות הרשות להתקשר בחוזים מיוחדים, במקרים ולפי תנאים שבהם ניתן להעסיק עובדים בשירות המדינה בחוזה מיוחד, וכן עם סוגי עובדים שקבעה המועצה.

(ה) על אף האמור בסעיף קטן (א), עובדי אשר ערב תחילתו של חוק זה חל לגביהם חוק הגמלאות מכוח סעיף 24, והם מועסקים בדירוג עיתונאים ועיתונות הפקה, לא יחול לגביהם פרק ב' לחוק הגמלאות.

אפי מלכין: ככלל, יש כאן את השינויים הטכניים של קבעה המועצה במקום הוועד המנהל שזה פחות משמעותי.

אפי מלכין: הדבר הזה הוא ככלל מעבר להסכמות שיש עם האיגודים המקצועיים לגבי איך העובדים מועסקים וכולי, הוא מסדיר את עצם האפשרות העקרונית של הרשות להתקשר עם כל מי שהיא רוצה בגלל שבאמת יחסי העבודה ברשות הם מאוד מורכבים כי זה הגוף היחידי אולי שיש לו בדרנים וטאלנטים וכולי.

אפי מלכין: הדבר הזה צריך להיות מוסדר כאן, במיוחד שככלל התנאים של אמורים להיות דומים לתנאים של עובדי מדינה וזה אמור לתת לרשות את האפשרות הזאת.

אפי מלכין: פסקה (ה) נעשתה כמובן בהסכמה עם אגודת העיתונאים.

אפי מלכין: ככלל, התנאים של עובדי אמורים להיות כמו התנאים של עובדי המדינה ומה שקורה בהסכם הרפורמה זה שבעצם השכר הקובע שלהם, מבנה השכר שלהם משתנה ולכן אנחנו רוצים להחריג אותם מהתחולה של חוק שירות המדינה (גמלאות).

כרמל שאמה-הכהן: הערות לסעיף.

אלי פולק: אחד הדברים שמטרידים אותי הוא האם יש איזשהו גג עד כמה מותר לרשות להוציא על סעיף מסוים.

אלי פולק: אנחנו יודעים שבעבר הרשות הייתה במצב כספי קשה ונתנה חוזים מאוד מאוד כבדים לכל מיני כוכבים למיניהם.

אלי פולק: נדמה לי שהאינטרס הציבורי אמור למנוע מתן תגמולים יותר מדיי גבוהים.

אפי מלכין: הדבר הזה מוסדר וגם כתוב כאן באישור שר האוצר.

אפי מלכין: בסעיף קטן (ב), לפי הצעת המנהל, יבוא על ידי המועצה באישור שר האוצר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה שר האוצר קשור כאן?

אפי מלכין: כי הממונה על השכר קשור לתנאי השכר של העובדים במגזר הציבורי.

אלי פולק: נדמה לי שכשאתה מגיע אל שר האוצר ואתה מבקש ממנו לאשר משכורת לטאלנט, הטאלנט יודע שהמשכורת הזאת באה מידי הפוליטיקאים.

אפי מלכין: צריך לנתק את זה.

אלי פולק: הניתוק בין פוליטיקה לבין תקשורת, זאת בעיה קשה מאוד.

אלי פולק: אני חושב שהדבר הנכון הוא בחוק לבוא ולקבוע מגבלות.

אלי פולק: יש תקרות.

אלי פולק: אני לא מכיר את כל טבלאות השכר למיניהן.

אפי מלכין: אם הממונה על השכר יכול לפקח על בערך 700 גופים, כולל כל החברות הממשלתיות וכולל כל הגופים, אז אני חושב שהוא יכול לפקח גם על שכר עובדי רשות השידור.

אפי מלכין: צריך להחריג את האישור של שר האוצר.

אפי מלכין: זה עוד פעם להכפיף את רשות השידור.

נחמן שי: ראשית, לעניין ההתקשרות לתקופה או למשימה עם אנשים שהם מאוד מיוחדים.

נחמן שי: זה מקובל אבל השאלה היא איך נעשית ההתקשרות, לפי איזה כללים, מה שיטת ההתקשרות.

נחמן שי: קראתי את דוח מבקר המדינה האחרון וראיתי כל מיני התקשרויות שצריך לבדוק אותן.

נחמן שי: השאלה היא איך נעשית ההתקשרות.

נחמן שי: אני לא פוסל אותה, אני מקבל אותה, אבל השאלה איך היא נעשית.

אפי מלכין: יש נייר מפורט שבעצם גם הרשות מכירה אותו והוא מפרט בדיוק את התנאים ואת הקטגוריות, את רמות השכר, והוא מפרט הכול, מ-א' ועד ת'.

אפי מלכין: הוא מגדיר בדיוק כמה טאלנטים אפשר להעסיק ובאיזה רמות שכר.

אפי מלכין: הוא מגדיר את כל סוגי החוזים.

אפי מלכין: אחת הבעיות ב הייתה מה שנקרא תופעת ה-ש"ת, שבעצם אנשים שהם כביכול היו עובדים ולא עובדים.

נחמן שי: לא על זה מדובר בסעיף הזה.

אפי מלכין: לא, זה לא קשור.

נחמן שי: אז תענה לי לסעיף הזה.

נחמן שי: בחרו במוזיקאי, מישהו החליט שמוזיקאי מסוים צריך לבוא ולנגן בתוכנית מסוימת.

אפי מלכין: יש תעריפון שמגדיר לרשות.

נחמן שי: זה תעריפון, אבל מי מחליט על ההתקשרות?

אפי מלכין: הרשות יכולה להחליט עם מי היא מתקשרת.

אפי מלכין: אם הוא מחליטה שהיא צריכה מוזיקאי לתכנית מסוימת, זה דבר אחד.

אפי מלכין: לגבי ההצעה להחריג את הפיקוח של עובדי שכר רשות שידור ממשרד האוצר, אחד הדברים שהביאו את למצב שלה היום זה שמשרד האוצר לא מספיק השגיח על שכר העובדים.

אסף אפרתי: לממונה על השכר באוצר, מתוקף חוק, יש לו יכולת לפקח על הנעשה ברשות השידור.

אסף אפרתי: לא צריך לאשר כל חוזה של כל עובד אישור של שר אוצר.

אסף אפרתי: זה נראה לי מופרך ששר האוצר יבוא ויקבע מי השכר של איזה טאלנט כפי שאמר מר פולק.

אפי מלכין: הוא לא קובע לאף טאלנט.

אפי מלכין: הוא קובע לרשות לצורך העניין שיש לה עשרה טאלנטים.

אסף אפרתי: זה מוגדר בהסכם ולא צריך שוב את אישור השר.

אסף אפרתי: הרצון שלכם לשלוט בנעשה ב הוא מובהק אבל הוא לא צריך להיות ברמת השכר לעובד.

אפי מלכין: יכולה להחליט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם ילדים קטנים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא סומך עליהם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן יושב ראש נהדר, יש מנכ"ל, יש מבקר פנים.

אפי מלכין: בכל החברות הממשלתיות, בכל הגופים הנתמכים המתוקצבים, הממונה על השכר שם.

אסף אפרתי: זה לא גוף נתמך.

אסף אפרתי: זה לא גוף מתוקצב.

אפי מלכין: לפי ההגדרות של סעיף 29 לחוק יסודות התקציב.

אסף אפרתי: אנחנו משלמים מהאגרה.

אפי מלכין: זה לא משנה.

אפי מלכין: גם חברת חשמל לא מתוקצבת מתקציב המדינה.

נחמן שי: לא ענית לי.

נחמן שי: אמרת שיש תקנון של התקשרויות אבל השאלה איך ההתקשרות נעשית.

נחמן שי: אני מוכן שידברו נציגי רשות השידור.

נחמן שי: אני רוצה שזה יהיה מסודר באיזשהו אופן.

אפי מלכין: אדוני רוצה שבחוק יהיה כתוב איך נעשה החוזה?

קריאה: אתה לא רוצה את זה בחוק.

נחמן שי: אני לא רוצה את זה בחוק אבל אני רוצה שזה יהיה מוסדר כי אנחנו יוצרים כאן עכשיו חוק להרבה שנים קדימה.

נחמן שי: כנ"ל גם הנושאים של חוזים מיוחדים

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת שי, סיימת את דבריך בעניין?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אני שואל שאלות.

כרמל שאמה-הכהן: דבר לפרוטוקול.

נחמן שי: אני מדבר לפרוטוקול ואני אומר שאני רוצה הבהרות איך זה נעשה.

נחמן שי: אם הרשות תסביר לי הסברים מניחים את דעתי, אני מוכן, אבל אם לא, אני קראתי את דוח מבקר המדינה עכשיו.

נחמן שי: אתה לא היית בארץ כשהוא פורסם?

נחמן שי: דובר על העסקת עובדים, טאלנטים במקרה הזה, לתקופות ארוכות ללא אישור.

נחמן שי: אני רוצה לדעת איך זה יימנע.

קריאה: יש נוהל.

מרסיה צורמן: אנחנו רוצים להסביר.

מרסיה צורמן: ב יש נוהל שאושר לא מזמן על ידי הממונה על השכר באוצר והוא יהיה חלק מההסכם, במימון הרפורמה בין לבין משרד האוצר.

מרסיה צורמן: הנוהל קובע קריטריונים ואת הדרך ואת כל המגבלות להעסקת משתתפים חופשיים.

מרסיה צורמן: זה הסעיף הרלוונטי הזה.

נחמן שי: איפה הוא ?

מרסיה צורמן: ברשות.

נחמן שי: ושר האוצר אישר אותו?

נחמן שי: הממונה על השכר אישר אותו?

מרסיה צורמן: הממונה על השכר אישר אותו.

קריאה: הוא היה שותף בגיבוש שלו.

נחמן שי: זה לגבי הקטגוריה הראשונה.

נחמן שי: והשנייה?

נחמן שי: חוזים מיוחדים?

אסף אפרתי: יש הסכם מימון שנחתם בין משרד האוצר לבין ובהסכם המימון הזה יש כל מיני קריטריונים של מה מותר ל לשלם ומה לא מותר לה לשלם לעובדים שלה ובאיזה אופנים.

גדי בן יצחק: זה לשדר.

גדי בן יצחק: נכון שחתמנו על הסכם הרפורמה וחלק מן הדברים שמוסדרים בהסכם הרפורמה הם איך מועסקים אנשים מבחוץ, אך יש לומר בבית הזה שהזרוע המבצעת – שזה משרד האוצר בעניין הזה – היה לה הרבה מאוד כוח עלינו.

גדי בן יצחק: אני חושב שהמחוקק צריך לדעת מה כתוב כאן בין השורות.

גדי בן יצחק: אם כל כך הרבה מקצועות שבסופו של דבר הם עיתונאים, לא טכנאים ולא עובדים במשולב, הכוח האדמיניסטרטיבי, יכולים להתקבל איך שההנהלה רוצה בתנאי שהאוצר מסכים, כל אחד יבין מי ישדר שם.

גדי בן יצחק: זה מצומצם מאוד, תפקיד האיגוד המקצועי העיתונאי, לגבי מי שמתקבל.

גדי בן יצחק: זה ממש יוצא מן הכלל.

גדי בן יצחק: אחוז מסך כל המועסקים כעיתונאים ב על פי ההסכם שחתמנו, אבל לא על פי החוק – ואתם כמחוקקים צריכים לדעת – הוא די גדול.

גדי בן יצחק: אז תשאלו כמה כאלה כתוב בהסכם ותנו את הדעת על כך.

גדי בן יצחק: מי שבוחר אותם, כפי שאתם רואים, זאת ההנהלה שטוב אתם קובעים עד כמה היא עצמאית או לא, והאוצר שאני לא יודע עד כמה הוא עצמאי מהכנסת.

אורי רוזנוקס: אני רוצה להוסיף שאלה בעניין הזה, שאלה ששאלתי גם את דנה והיא לא ידעה לתת לי תשובה מדויקת.

אורי רוזנוקס: דרך הסעיף הזה, האם קיימת אפשרות למנות גם מנהלי מחלקות מקצועיים?

אורי רוזנוקס: האם דרך הסעיף הזה יכולים למשל למנות מנהל מחלקת תעודה או מנהל מחלקת דרמה?

אורי רוזנוקס: איפה כתוב שלא?

אפי מלכין: הממונה על השכר במשרד האוצר, הוא לא מתערב בכלל.

אפי מלכין: הוא מדבר על השכר.

חנה מצקביץ: אני רוצה להבהיר.

חנה מצקביץ: יש לנו כאן סוגיה של עובדים ארעיים בתקופות או במשימות ברשות שידור שזקוקה לפעמים לאומנים להופיע בתוכניות מסוימות, לתסריטאים למשימות מיוחדות, למשתתפים בתוכניות, לעיתונאים.

חנה מצקביץ: לזה מיועד הסעיף הזה.

נחמן שי: יש כאן גם עיתונאי, עורך וכולי.

אורי רוזנוקס: זה לא מוגדר.

חנה מצקביץ: אבל לתקופות או למשימות מיוחדות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה סעיף מיותר בחוק הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם מפרטים כאן את מה ש אמורה לעשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה חלק מהחוק, זה חלק ממה שהיא צריכה לעשות, להביא עורכים, תסריטאים וכולי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לשם כך אתה קיים ואתה מחליט מה התקופות, כמה זמן, יש לך תקציב וכולי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה קשור לשר האוצר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאיפה הבאתם אותו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לו מה לעשות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן יש בעיות חברתיות כי הוא מתעסק בדברים שהוא לא צריך לעסוק בהם.

חנה מצקביץ: על פי סעיף 24 אנחנו כפופים למה שקורה בשירות המדינה לגבי עובדים.

חנה מצקביץ: לגבי העובדים בשירות המדינה אין דבר כזה של עובדים ארעיים.

חנה מצקביץ: מצד אחד אנחנו רוצים להביא אותם למשימות ולתקופות כדי אפשר יהיה לעשות את תוכנית העבודה, ולא מדובר בעובדים קבועים או במנהלים.

חנה מצקביץ: מצד שני אנחנו רוצים שיהיה פיקוח על הדברים האלה ושזה באמת יהיה לתקופות ולמשימות כדי שלא יחזור הסיפור של עובדי ה-ש"ת שלקחו אותם לתקופות או למשימות אבל הפכו לאט לאט להיות עובדים קבועים מעל התקן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסבירי את ההליך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להבין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע עכשיו עורך, מה הפרוצדורה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני שר האוצר, שלום, אני רוצה לקבל אותו.

חנה מצקביץ: אני רוצה לסיים את דבריי.

חנה מצקביץ: כדי להימנע מהדברים האלה, אנחנו ישבנו והגענו לאיזה שהן החלטות ביחד עם משרד האוצר וקיבלנו נוהל כדי שהעובדים האלה באמת לא יהפכו לעובדים קבועים ולא יעמיסו על התקן ובסופו של דבר כל הליך הפיטורים שמתרחש היום, לא יישא פרי כי תקן כוח האדם יגדל.

חנה מצקביץ: לכן הגענו לנוהל מסודר איך מתקבלים העובדים האלה, מה הקריטריונים, משרד האוצר לא מתערב בקבלת העובדים, לא מתערב בשמות של העובדים, אין לו שום יד בעניין של העובדים הספציפיים, אלא העניין שיש למשרד האוצר זה לקבוע קריטריונים של סדר שיהיה בקבלת העובדים שבאמת לא ייכנסו לתקן, שיהיו באמת עובדים כפי שקבוע כאן בחוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שזה יהיה משהו חד פעמי?

חנה מצקביץ: לא חד פעמי.

חנה מצקביץ: לתקופה או לעונה מסוימת או למשימה מסוימת.

חנה מצקביץ: כתוב כאן לתקופות או למשימות.

חנה מצקביץ: זה יכול להיות לתוכנית או זה יכול להיות לחודש או זה יכול להיות לכמה חודשים.

חנה מצקביץ: הוא קובע את הקריטריונים לגבי השכר.

חנה מצקביץ: אין כאן שום התערבות פרטנית.

ירמיהו קדושי: אני דווקא מדבר על התוכן של האנשים ואני חושב שבמשך שנים לא נותנת מענה הולם לאוכלוסיות רבות כאן במדינות ישראל שכן משלמות כסף ובדרך כלל אותם אנשים שנבחרים הם מייצגים את אותו חלק תרבותי או את אותו שיח פוליטי של העניין.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא נוגע לסעיף הזה.

ירמיהו קדושי: אני הייתי רוצה להוסיף כאן שיהיה כאן

ירמיהו קדושי: איזשהו תת סעיף או סעיף מסוים כך שאותם אנשים, מישהו יבקר וידאג לכך שהם ייצגו את כל הקשת החברתית של מדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר כאן על מקרים פרטניים.

כרמל שאמה-הכהן: מקרה פרטני לא יכול לייצג את כל הקשת.

ירמיהו קדושי: אבל מקרה פרטני, אם אתה מחבר אותו במשך שנה, אתה רואה מי הם אותם אנשים.

כרמל שאמה-הכהן: כל התקשרות כאן היא פרטנית.

ירמיהו קדושי: בסדר, אבל שיהיה גיוון תרבותי.

ירמיהו קדושי: זה מה שחשוב לי.

משה זמיר: אני מקול ישראל, רשת מורשת, הרשת של המקופחים ברשות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: תתייחס לסעיף הזה.

משה זמיר: כן, בהחלט.

משה זמיר: עד לפני שלוש שנים כולנו הועסקנו כקולקטיב אחד של ש"ת.

משה זמיר: כולם בלי יוצא מן הכלל – עורכים, מגישים – היו ש"ת ואף אחד בלי חוזה, בצורה ארעית, משכורת רעב הייתה וכך היא גם היום.

משה זמיר: הולכים לקבע את זה בחוק ומי שהיה מקופח עד עכשיו, ימשיך להיות מקופח.

משה זמיר: מי שהכניסו אותו אחר כך בחוזה, נתנו לו חוזה מיוחד לעובדי רשת מורשת שזה שונה מכל העובדים של וזה מה שאנחנו הולכים לקבל בחוק הזה.

משה זמיר: איך הולכים להשוות את התנאים שלי כעובד מול כל העובדים של , עם כל הכבוד לכולם?

אסף אפרתי: אני רוצה לתת דוגמה מאוד ספציפית להבהיר למה אישור שר האוצר הוא בעצם הכפפה של עבודה עיתונאית לשליטה של דרג פוליטי.

אסף אפרתי: אם מחר המועצה לצורך העניין מחליטה לשכור את שירותיו של עיתונאי כזה או אחר, לצורך העניין תחקירן, שיעשה תחקיר על עבודת משרד האוצר, על אחת כמה וכמה, בכוחו של שר האוצר למנוע את ההתקשרות הזאת על ידי קביעת גובה השכר.

אפי מלכין: זה לא נכון.

אסף אפרתי: זה נכון חד משמעית.

אסף אפרתי: אפי, יש לכם היום יכולת.

כרמל שאמה-הכהן: שמענו את הטענה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יענה.

אפי מלכין: אני אענה בקצרה.

אפי מלכין: אני רוצה להסביר.

אפי מלכין: ככלל, החוק הזה נועד לעזור לרשות השידור.

אפי מלכין: למה הוא נועד לעזור לה?

אפי מלכין: כי בעיקרון אמורה להעסיק עובדים כמו שהם מועסקים במדינה, אבל זה לא מתאים לשוק התקשורת ולצורכי התקשורת ולכל הדברים שרשות שידור אמורה להתנהל.

אפי מלכין: לכן החוק הזה בא להגדיר שיש את האפשרות להתקשר בצורה שונה.

אפי מלכין: לגבי כל הטענות שאני לא מצליח להבין אותן.

אפי מלכין: הממונה על השכר, לא מעניין אותו אם בעשרה עיתונאים שמועסקים לצורך העניין בשכר כוכבים או במאה העיתונאים האלה שמרוויחים שכר שהוא לא מקובל במגזר הציבורי, שאין כלים כאלה, שבמיוחד הם נתפרו עבור כי ככל במגזר הציבורי אנחנו לא רואים כאלה, ולא מעניין אותי אם זה עיתונאי א', ב', ג' או ד'.

אפי מלכין: הסעיף הזה לא מדבר על קבלת עובדים ולא מדבר על מכרז.

גדי בן יצחק: בהסכם בינינו האוצר התנגד למכרז.

אפי מלכין: אתה רוצה לדבר על ההסכם?

כרמל שאמה-הכהן: זה משהו אחר.

כרמל שאמה-הכהן: תפסיקו להביא כל מיני דברים מהצד.

אפי מלכין: את האוצר לא מעניין אם יש עשרה עיתונאים שקוראים להם שלמה או כל דבר אחר.

אפי מלכין: הוא קובע מבחינתי שיש כך וכך אנשים, אלה התפקידים שלהם, אלה רמות השכר שלהם.

אפי מלכין: את מי הרשות רוצה להעסיק בתפקידים הבכירים האלה, יש לה את הנוהל.

כרמל שאמה-הכהן: אתם רק בודקים שהם לא חרגו מהכללים.

אפי מלכין: אנחנו רוצים לראות שאין להם השתוללות של עובדים מבחינת התקן.

קריאה: זה קיים בחוק.

אפי מלכין: ושרמות השכר שם הן מקובלות.

אפי מלכין: הן חורגות ממה שמקובל בשירות הציבורי בגלל הצורך להביא טאלנטים, אבל הם עדיין מוסדרות.

אפי מלכין: זאת כל מטרת החוק.

אפי מלכין: אין קשר בין קבלת עובדים לבין עיתונאי כזה ואחר.

לאה ורון: אלה עובדים שעובדים על פי תקן?

אפי מלכין: כן.

אפי מלכין: הם עובדים על פי תקן אבל יש צורות העסקה שהן לא מקובלות במגזר הציבורי, שהן ייעודיות אך ורק לרשות השידור.

לאה ורון: ויש להם תקנים, לעובדים האלה.

אפי מלכין: בוודאי.

אפי מלכין: מגישי מבט, הם מועסקים בחוזה מיוחד שהוא לא נהוג במגזר הציבורי והם חלק מעובדי הרשות.

נחמן שי: שר האוצר יאשר כמה כאלה?

אפי מלכין: לצורך העניין הוא מאשר ארבעים אנשים שיכולים להרוויח ארבעים אלף שקלים ובזה נגמרת ההתערבות שלו.

אסף אפרתי: זה מצוי בהסכם השכר.

אסף אפרתי: לא צריך את אישור שר האוצר.

אסף אפרתי: זה מצוי בהסכמי השכר כמו שהם מנוסחים היום וחתומים.

אפי מלכין: לא.

אפי מלכין: אני אומר שזה לא קשור.

נחמן שי: ברגע שעולים לרגל למשרד האוצר, אז עולים לרגל למשרד האוצר וזה כבר לא חשוב לאיזה צורך.

נחמן שי: ברגע שרשות מהסוג הזה, שהיא רשות ציבורית, עדינה ועצמאית, זקוקה לאישור שר האוצר, אז יש טרייד אין.

נחמן שי: יש טרייד אוף ויש טרייד אין.

נחמן שי: נותנים, מוכרים.

נחמן שי: מוכרים, נותנים.

נחמן שי: מה אתה חושב, זה עולם שכולו נקי?

נחמן שי: אני הייתי שם.

נחמן שי: זה כל ההבדל בין כל הנוכחים כאן.

נחמן שי: אני יודע מה זה ללכת לשר האוצר, לשבת ולבקש ממנו כסף.

אסף אפרתי: אני רוצה לחדד ולומר שבהסכמי השכר שנחתמו, כל הקריטריונים כבר מצויים.

אסף אפרתי: לא צריך שוב את אישור שר האוצר.

אסף אפרתי: הקריטריונים מצויים בהסכם השכר.

דנה נויפלד: זאת דילמה מאוד גדולה וזה לא יהיה פשוט.

דנה נויפלד: כל פעם כאשר אנחנו מזכירים כאן את המעורבות של השרים והממשלה, הנושא הזה מתעורר מחדש.

דנה נויפלד: יחד עם זאת, צריך לזכור שוב ושוב – אנחנו כל פעם חוזרים לאותה נקודה שהיא הנקודה של האם זה ראוי לאפשר ביקורת חיצונית על מה שקורה בתוך הרשות בכל מיני נקודות בהן אנחנו יודעים – ותסלחו לי, אני ממש מתנצלת – לפי ניסיון העבר שאלה נקודות שיכולות ועשויות להיות מאוד בעייתיות.

אסף אפרתי: מה זה יכולות?

אסף אפרתי: אלה הביאו את למצב בו היא נמצאת היום.

דנה נויפלד: ניסיתי להגיד את זה יותר בעדינות.

דנה נויפלד: הם הביאו את למקום בו היא נמצאת היום.

דנה נויפלד: אני לא מצליחה להבין.

דנה נויפלד: בסך הכול אנחנו מתווכחים כאן אבל כולנו רוצים את אותו הדבר, שהרשות תוכל לתפקד יותר טוב ממה שהיא תפקדה עד היום.

דנה נויפלד: זאת הרי המטרה המשותפת של כולם כאן.

דנה נויפלד: כדי שלא נרגיש שאנחנו נמצאים משני צדדים של המתרס, אנחנו לא.

דנה נויפלד: השאלה היא איך בכל זאת באותן נקודות בעייתיות אנחנו באים ושמים פרוז'קטור לבדוק שהכל מתנהל בתקינות.

דנה נויפלד: אני מניחה ויודעת שזה ברור שכל אחד רוצה להתנהל בלי שיש עליו דין וחשבון.

דנה נויפלד: זה ברור.

דנה נויפלד: מן העבר השני, אנחנו רואים לאן הדבר הזה הוביל וזה לא אתם אלא אנחנו מדברים כבר על שנים.

דנה נויפלד: זה כמובן לא מי שיושב כאן בחדר.

דנה נויפלד: בסך הכול יש עול ויש זכות להיות חלק מהשירות הציבורי ולהיות כרשות ציבורית.

דנה נויפלד: הכללים שחלים עליכם לא חלים כאשר מדובר בידידיכם מקשת או מרשת שיושבים כאן – ואם אתם כבר כאן, נשתמש בכם בתור דוגמה – ויש לכם מעמד עדיף עם זכויות עובדים שאין אצל העובדים שלהם.

דנה נויפלד: יש לכם תנאים מיוחדים שאין לעובדים שלהם.

דנה נויפלד: יש לכם מעמד מיוחד שאין לעובדים שלהם.

דנה נויפלד: כל מה שמתבקש כאן זה שיהיה כאן מצב שבו כאשר אתם חלק מהמגזר הציבורי, יתייחסו אליכם כמכלול, כחלק מהמגזר הציבורי.

אסף אפרתי: ברשותך, אני חייב לענות לך כי זה רלוונטי גם לנושאים קודמים.

אסף אפרתי: יש מצב שהוא ידוע ב, ובשביל זה אנחנו נמצאים במשבר שבו אנחנו נמצאים, ש – וזה לא קשור להתנהלות שלה אלא להרבה גורמים נוספים – התנהלה ללא מוסדות וכולי והגיעה למצב בו היא נמצאת היום.

אפי מלכין: זה קשור בעיקר להתנהלות שלה.

אסף אפרתי: לקחנו מקרה גרוע ומנסים עכשיו לתקן אותו על ידי חוק גרוע.

אסף אפרתי: זאת אומרת, לקחת את , לבקר אותה ולתת עליה בקרות מכל עבר, להחיל עליה את חוק החברות, את אישור שר האוצר, כל מיני הגבלות כאלה ואחרות, להפוך אותה לגוף בירוקרטי שכל היום מבוקר.

אסף אפרתי: שוב מחזירים את הידיים החיצוניות שישלטו ב וימנעו ממנה לעבוד באופן עצמאי כשאני שם בקונטקסט את הרפורמה ב כיום, כפי שנוסחה, שאמורה לפתור את מרבית הבעיות.

אסף אפרתי: כל היום לשים שוב ידיים של שר האוצר כאן, חוק החברות בנוגע למועצה, שוב פעם להכפיף את מבקר הרשות לכל מיני גופים חיצוניים, זה אומר שלוקחים את הגוף הזה שנקרא ומונעים ממנו לתפקד.

אסף אפרתי: זה מה שאתם עושים.

אפי מלכין: אבל ההנהלה תומכת בזה.

אפי מלכין: אני לא מבין, אתה בתור נציג העובדים.

אסף אפרתי: על אחת כמה וכמה כנציג עובדים.

אפי מלכין: אתה מייצג את ההנהלה?

אסף אפרתי: אני רוצה שהגוף הזה יתפקד.

נחמן שי: אתה לא מבין מה קורה כאן?

נחמן שי: ההנהלה מוכנה הכול כדי לרוץ קדימה.

נחמן שי: אני אספר לך סוד והוא שהעובדים יישארו שם אחרי ההנהלה.

קריאה: והם דואגים שלהנהלה יהיה עודף רגולציה.

נחמן שי: הם דואגים לרשות שלהם, שזה הבית המקצועי שלהם.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, הדיון כאן הופך להיות חסר טעם.

גדי בן יצחק: כבוד היושב ראש, דנה הסבירה יפה מה הזכויות של עובדי אבל היא שכחה לומר גם מה החובות שלהם.

גדי בן יצחק: אנחנו עובדי מדינה וככפופים לתקשי"ר,

גדי בן יצחק: אבל העובדים שאנחנו מדברים עליהם כמו הטאלנטים על פי החוק לא יוצא שהם כפופים לתקשי"ר.

גדי בן יצחק: שנית, מנהל מדיה – וקבענו כאן שזה מנהל שידור או מנהל מדיה – נבחר על ידי מכרז שבו יש מה להגיד לאיגוד המקצועי כמקצוע ולא מחליט, כי יש לו משקל קטן במכרז, אבל הטאלנטים מתקבלים אך ורק על פי טעם המועצה בלי להגיד משהו על המקצועיות שלהם.

גדי בן יצחק: זה אחד הטעמים שאנחנו באים ואומרים מה רע בעניין, וזה שהאוצר מפקח עלינו מכוח סעיף 29ב לחוק יסודות התקציב – טוב שכך.

גדי בן יצחק: ודאי שאנחנו לא רוצים דלת מסתובבת, ודאי שאנחנו לא רוצים שינפחו את שירותינו כך.

גדי בן יצחק: השאלה היא מי בוחר את האנשים שנבחרו ואיך אנחנו בטוחים שמה שחל עלינו כחובות על המדינה, כעובדי מדינה, חל גם עליהם.

גדי בן יצחק: הם לא סתם עובדים זוטרים.

גדי בן יצחק: מגיש מבט הוא לא סתם עוד במאי או עוד רכז כתבים אלא זה מגיש מבט.

אתי בנדלר: אולי אתה יכול להפנות את תשומת הלב, מעבר לדיבורים כלליים שהם חשובים, מה בדיוק בנוסח מפריע לך.

גדי בן יצחק: אישור שר האוצר.

אתי בנדלר: רק בסעיף קטן (ב), באישור שר האוצר.

אתי בנדלר: קודם הייתה התייעצות עם שר האוצר ועכשיו זה אישור שר האוצר.

אתי בנדלר: זה מה שמפריע לך.

גדי בן יצחק: נכון.

נחמן שי: אם כן, לא סתם קפצנו.

נחמן שי: אני אפילו לא ידעתי מה היה קודם.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול על סעיף (ג).

ישראל אייכלר: מה זה הפירוט הזה?

ישראל אייכלר: מדוע לא כתוב שהרשות רשאית להתקשר לתקופות או למשימות עם כל אדם, אם קיימת הצדקה מיוחדת לכך בנסיבות העניין ובשים לב לכישוריו המיוחדים?

ישראל אייכלר: מה זה המשורר, הסופר, המוזיקאי וכולי?

חנה מצקביץ: אלה בעצם התחומים של הטאלנטים .

ישראל אייכלר: בשביל מה?

קריאה: כדי שלא יבואו וייקחו למשל לצורך העניין בן אדם שהוא לא טאלנט וסתם כי רוצים ביקרו יאמרו שהוא טאלנט ורוצים לתת לו חוזה טאלנטי.

ישראל אייכלר: זאת הבעיה, שיש אנשים ב שקיבלו בשעתו חמישים אלף שקלים לחודש ועובדים רגילים קיבלו 5,000 שקלים או כפי ששמענו ברשת מורשת קיבלו 4,000 שקלים לחודש.

ישראל אייכלר: למה אתה מפרט כאן את הכול?

ישראל אייכלר: הוא משורר, הוא סופר, הוא מוזיקאי וכולי.

ישראל אייכלר: כל אדם יכול להיות ראוי להיות אותו טאלנט.

דוד רותם: ברשת מורשת כולם טאלנטים.

ישראל אייכלר: לכן הם מקבלים 4,000 שקלים בחודש.

ישראל אייכלר: במקומות אחרים נותנים חמישים אלף שקלים בחודש.

ישראל אייכלר: נראה לי שהפירוט הזה קצת מגביל את חופש העיסוק של אנשים אחרים.

נחמן שי: האם אפשר שמינויי מנהל המדיה ב, רדיו וטלוויזיה, ייעשו לפי הסעיף הזה?

קריאה: זה מה שאנחנו שאלנו.

אתי בנדלר: הם שאלו ולא ניתנה לכך תשובה.

אפי מלכין: הוא לא מדבר על מינוי בכלל אלא הוא מדבר על שכר ועל זכויות עובדים.

אפי מלכין: לגבי מינוי, אין שום קשר בין הסעיף הזה.

נחמן שי: ילכו לשר האוצר?

אפי מלכין: לא, יש סעיף בחוק שמסדיר את המינוי שלהם.

דנה נויפלד: יש לנו שני סעיפים.

דנה נויפלד: יש לנו סעיף האומר איך מקבלים וסעיף האומר מה מקבלים אחרי שמתקבלים.

דנה נויפלד: המריבה כאן כרגע, למיטב הבנתי, היא על מה מקבלים ולא על איך מתקבלים.

דנה נויפלד: אפשר גם על זה עוד לחזור ולריב.

נחמן שי: אני שאלתי על המינוי.

נחמן שי: אני רוצה להבהיר את זה.

נחמן שי: המינוי נעשה בהתאם לנוהלי הרשות, הוועד המנהל, המליאה, אני כבר לא זוכר איך אבל לא משנה.

קריאה: זה לא כתוב.

אתי בנדלר: אני מרשה לעצמי עם כל הכבוד לחלוק על הפרשנות של דנה כי יתכן שזאת הייתה הכוונה, אבל כשאני קוראת את סעיף 24(ג) המוצע, לכאורה מדברים כאן על איך ולא על מה.

אתי בנדלר: היא רשאית להתקשר לתקופות או למשימות.

דנה נויפלד: אבל זה לא קשור.

דנה נויפלד: אנחנו מדברים עכשיו האישור של שר האוצר.

דנה נויפלד: לא?

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: עכשיו העלו נושא אחר.

כרמל שאמה-הכהן: תפסיקו לערבב נושאים.

אתי בנדלר: זאת בדיוק הבעיה.

אתי בנדלר: לכן שאלתי קודם את הדובר על איזה סעיף הם מדברים.

אתי בנדלר: לדעתי, אם הבנתי נכון, חבר הכנסת נחמן שי דיבר כרגע על סעיף קטן (ג) והוא שואל האם מכוח סעיף קטן (ג) המוצע ניתן למנות גם מנהל מדיה.

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: אמרנו שלא.

אתי בנדלר: תסבירו לי למה.

אתי בנדלר: תסבירו לי מכוח הפרשנות של הסעיפים.

חנה מצקביץ: כי מדובר כאן לתקופות או למשימות.

אתי בנדלר: יפה מאוד, אז ימנו מנהל מדיה לשלוש שנים.

דוד רותם: יתקשרו אתו למשימות.

דנה נויפלד: לא, התשובה היא לא.

דנה נויפלד: זה סעיף שעברנו עליו אתמול ושאלתם למה צריך את הסעיף על מנהלי המדיה.

דנה נויפלד: שם כתוב שהם יהיו עובדי הרשות.

אתי בנדלר: נכון, וכאן הם לא יהיו עובדי הרשות?

דנה נויפלד: לא.

אתי בנדלר: איפה זה כתוב?

דנה נויפלד: זה להתקשר לתקופות או למשימות.

אתי בנדלר: ואז הם לא יהיו עובדי רשות?

אתי בנדלר: איפה זה כתוב?

אפי מלכין: אני אסביר.

אפי מלכין: חלק יהיו וחלק לא יהיו.

אפי מלכין: יהיה מבחן משפטי שיקבע האם הבן אדם הזה שלצורך העניין הוא נותן לי תוכנית בשבוע, האם מתקיימים בינו לביני יחסי עובד-מעביד.

אתי בנדלר: אני שואלת אותך עכשיו.

אתי בנדלר: אני רוצה להציג תזה.

אתי בנדלר: רוצים מנהל מדיה מסוים שהוא עיתונאי בכיר.

קריאה: במינוי מיוחד.

אתי בנדלר: במינוי מיוחד לתקופה של שלוש שנים.

אתי בנדלר: האם יש איזושהי הוראה שלא מאשרת את זה?

דוד רותם: אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מסמכות הרשות להתקשר בחוזים מיוחדים וכולי.

אתי בנדלר: אני לא מביעה עמדה ערכית כרגע, אם זה ראוי או לא ראוי, אבל על כל פנים נראה לי שהתשובה הנחרצת שלא ניתן לעשות כך מכוח החוק איננה מדויקת.

אפי מלכין: אבל החוק הזה לא אמור לבוא ולהגביל, שאי אפשר למנות.

אתי בנדלר: אמרתי לך, אני לא באה להתווכח אתך ואינני מביעה עמדה אם ראוי או לא ראוי שכך יהיה אבל כאשר השאלה הזאת נשאלה, האם ניתן לעשות כן, ניתנה כאן תשובה נחרצת על ידי נציגי הממשלה שאמרו שלא ניתן לעשות כן, אבל אני כופרת בכך.

נחמן שי: אני יכול לחזק את העמדה הזאת?

נחמן שי: לא ממנים לשלוש שנים אלא ממנים לשנה ועוד שנה ועוד שנה.

נחמן שי: זאת השיטה.

נחמן שי: שידע כל פעם המנהל הממונה מאיפה הוא קיבל את הכוח שלו.

לאה ורון: אפשר גם לתקופות של שלוש שנים בכל פעם.

אפי מלכין: אני לא מצליח להבין.

אפי מלכין: סעיף (ג) להבנתנו אמור להגביר את הגמישות שיש לרשות.

אפי מלכין: ככלל, התנאים של עובדי רשות שידור אמורים להיות כמו התנאים של עובדי המדינה.

אפי מלכין: מה לעשות, בשוק התקשורת זה לא מתאים ולכן הסעיף הזה בא ואומר שלמרות שבעיקרון התנאים אמורים להיות כמו של עובדי המדינה, אנחנו מבינים שרשות שידור יש לה דרישות שונות וצרכים שונים, ולכן הסעיף הזה מגביר את החופש ומגדיל את האופציות של איך היא יכולה להתקשר עם עובדים, איזה חוזים היא מסוגלת לספק להם ואיזה רמות שכר.

אורי רוזנוקס: אבל לא זה מה ששאלנו וחיזקה את דברינו היועצת המשפטית של הוועדה שאומרת שניתן דרך התקנה הזאת למנות גם מנהל מחלקת תעודה, מנהל מחלקת דרמה או כל דבר מקצועי, ולא רק טאלנטים.

אורי רוזנוקס: כאן יש בעיה.

אורי רוזנוקס: למה שזה לא יהיה במכרז מסודר כמו שצריך?

אפי מלכין: אבל מי אמר שזה לא יהיה במכרז?

אפי מלכין: זה לא קשור בכלל למכרז.

דנה נויפלד: תשימו לב על איזה סוגים של תפקידים אנחנו מדברים.

דנה נויפלד: הסעיף הזה הוא לא סעיף כולל שחל על כל העולם.

דנה נויפלד: הוא אומר על מי הוא חל והוא אומר שאדם שהוא משורר, סופר, מוזיקאי, אמן, במאי, עיתונאי, עורך, מפיק, מגיש, תסריטאי או משתתף בתוכנית.

דנה נויפלד: זה אמור לתת גמישות יותר גדולה כדי שלא יצטרכו לעשות את אותה דרך חתחתים שצריך לעשות במדינה כדי למנות מינויים.

דנה נויפלד: זה נועד להקל ולא נועד להקשות.

אורי רוזנוקס: בסעיף הזה אין לנו ויכוח.

קריאה: זה לא קיים בשירות המדינה.

אתי בנדלר: אפשר מנהל מדיה שהוא עיתונאי.

דנה נויפלד: אבל הוא לא מועסק כעיתונאי אלא הוא מועסק כמנהל מדיה.

אתי בנדלר: לכתוב בפירוש לתפקידים.

אתי בנדלר: לא אדם שהוא משורר וכולי אלא לתפקיד.

קריאה: אין בעיה.

קריאה: מקובל.

דנה נויפלד: אני לא יודעת מה זה משורר וסופר שהוא תפקיד, אבל אם יש דבר כזה בספרות, בסדר.

קריאה: לא, כי לא כתוב למה הוא ממונה.

דנה נויפלד: שיתפקד כמשורר?

קריאה: כן.

קריאה: אם הוא בא לתוכנית רדיו, הוא ידבר על השירה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אי אפשר לכתוב פרילנסר, ובזה נגמר כל העניין?

אתי בנדלר: לא, לא זאת הכוונה.

קריאה: זה יותר מדיי כי אז אתה יכול להביא את כל מי שאתה רוצה.

קריאה: אתה לא רוצה להרחיב את זה יותר מדיי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כבר הרחבת את זה.

ישראל אייכלר: אני מבקש להוציא את כל הפירוט הזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה שתהיה אפשרות להביא כל אדם, אם קיימת הצדקה מיוחדת לכך בנסיבות העניין.

ישראל אייכלר: למה לא? אני צריך להיות משורר?

ישראל אייכלר: כבר כתבתי פעם שיר.

ישראל אייכלר: אני צריך להיות עיתונאי?

ישראל אייכלר: הייתי שלושים שנים.

אפי מלכין: אלה דרישות הרשות.

ישראל אייכלר: אני מציע שלא תהיה כל מגבלה.

מרסיה צורמן: אנחנו פועלים לפי הסעיף הזה אלא שבחוק שאנחנו מתקנים היה קבוע שהתנאים להעסקת האנשים האלו יהיו לפי התנאים שייקבעו על ידי הוועד המנהל ובאישור שר האוצר.

קריאה: לא.

קריאה: בחוק הקיים זה בהיוועצות.

מרסיה צורמן: השר לאחר שהתייעץ עם שר האוצר.

מרסיה צורמן: הצעת החוק הזאת מוחקת את הסמכות של שר האוצר להתערב בזה ומאפשרת ל להתקשר עם האנשים שהם במקצועות האלו.

מרסיה צורמן: מאז שחוקק חוק ב-1965 לא הייתה פרשנות כזאת שאפשר לפי הסעיף הזה להעסיק מנהל לתקופה.

דנה נויפלד: חבר הכנסת רותם הציע הצעה ואולי נאמץ אותה.

דנה נויפלד: ההצעה אומרת שנשאיר את הסעיף כמו שהוא ואפשר לכתוב בו למעט מנהלי שידור לפי סעיף זה וזה.

דנה נויפלד: מנהלים.

דנה נויפלד: עובדי ניהול.

חנה מצקביץ: הם לא עושים תפקיד קבוע לעניין הזה.

חנה מצקביץ: זה משאיר את הגמישות רק במקרים שרוצים לעשות איזה תוכנית מסוימת או רוצים הופעות בתוכניות מסוימות.

כרמל שאמה-הכהן: למעט כל תפקיד קבוע.

קריאה: למעט תפקידי ניהול.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שיש כאן עשרים אנשים ועשרים דעות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה.

חנה מצקביץ: אלה תפקידים ספוראדיים.

נסים זאב: שאלת הבהרה.

נסים זאב: האם חזן נקרא גם כן פייטן?

קריאה: כן.

קריאה: ודאי.

נסים זאב: לא כתוב כאן חזן.

נסים זאב: כתוב מוזיקאי.

נסים זאב: אני מבין במקאמות ואני קורא בתורה, האם אני נכלל בסעיפים האלה או לא?

נסים זאב: אני מאוד רציני.

דנה נויפלד: יש גם את החלופה של משתתף אחר בתוכנית.

נסים זאב: אני מאוד רציני.

נסים זאב: האם צריך שיחולו עליו כל הסעיפים כאן?

נסים זאב: הוא צריך להיות רב כישורים?

נחמן שי: לא, לא הכול.

נחמן שי: הוא לא יכול להיות גם משורר, סופר, מוזיקאי וכולי.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: הוא יכול להיות.

נסים זאב: למה מגבילים?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 24(א).

קריאה: מה עם ההצעה של דנה?

דנה נויפלד: לא, ירדתי ממנה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עכשיו בהצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: רק חברי הכנסת מציעים להציע הצעות.

כרמל שאמה-הכהן: לסעיף 24(א), למישהו מחברי הכנסת יש הצעה לשינוי?

כרמל שאמה-הכהן: אין הצעות לשינוי.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 24(א) – אושר

לאה ורון: חבר הכנסת נסים זאב מצביע במקום חבר הכנסת חבר הכנסת דוד אזולאי.

לאה ורון: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ מצביעה במקום חברת הכנסת רונית תירוש.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 24(ב).

כרמל שאמה-הכהן: למישהו יש הצעות לשינוי?

כרמל שאמה-הכהן: אין הצעות לשינוי.

נחמן שי: אני רוצה להשמיט את שר האוצר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הצעתו של חבר הכנסת נחמן שי למחוק את שר האוצר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אני רוצה למחוק את שר האוצר.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה ההצעה לא התקבלה

נחמן שי: תרשום לי הסתייגות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 24(ב) כנוסח הממשלה.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 24(ב) – אושר

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני נמנעת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 24(ג).

כרמל שאמה-הכהן: למישהו יש הצעות?

ישראל אייכלר: יש לי הצעה לפסקה (ג), להוציא את המלים שהוא משורר ולהשאיר כמו שכתוב: הרשות רשאית להתקשר לתקופות או למשימות עם אדם, אם קיימת הצדקה מיוחדת לכך, ובנסיבות העניין, ובשים לב לכישוריו המיוחדים.

ישראל אייכלר: אני מוכן לקבל את הצעתה של הגברת דנה כהצעתו של דוד רותם, להוסיף: מלבד תפקידי ניהול.

דנה נויפלד: לא, לא רק ניהול.

ישראל אייכלר: לי מפריע רק הפירוט.

נחמן שי: אפשר להוסיף: תפקידים לאורך זמן.

נחמן שי: יש לזה היגיון.

נחמן שי: לא תפקידי ניהול.

נחמן שי: תפקידים לאורך זמן, כך שיהיה ברורה ההתקשרות הקצרה לתקופות או למשימות.

נחמן שי: שתהיה איזושהי הבהרה.

נחמן שי: תקופה יכולה להיות שש שנים.

ישראל אייכלר: אני מקבל את הצעתך.

נחמן שי: להגביל את התפקידים.

חנה מצקביץ: לא רוצים שזה יהיה פתח לעשות את כל מה שקרה ולאן שהרשות הגיעה בקבלת עובדים.

נחמן שי: אני רוצה שתוסיפו מילה או מלים שמסבירות שזה לתקופה קצרה.

חנה מצקביץ: לכן רצינו את הדברים המיוחדים האלה.

נחמן שי: תוסיפו לתקופה קצרה או למשימות מוגבלות.

אתי בנדלר: לתקופות או למשימות מוגבלות.

אתי בנדלר: אגב, גם כך זאת הפרשנות.

נחמן שי: ברור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת תקופה מוגבלת?

נחמן שי: תקופה קצרה.

דני זקן: בהסכמי השכר זה מפורט לגמרי.

נסים זאב: אני רוצה להוסיף: או כל תפקיד שהיא מעוניינת בו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת איכלר, מה אתה רוצה להציע.

ישראל אייכלר: אני אומר לך בדיוק על מה אני מבקש להצביע.

ישראל אייכלר: הרשות רשאית להתקשר לתקופות או למשימות עם כל אדם אם קיימת הצדקה מיוחדת לכך, בנסיבות העניין, ובשים לב לכישוריו המיוחדים ובלבד שיהיה לתקופות מוגבלות.

כרמל שאמה-הכהן: הכוונה היא עם כל אדם.

ישראל אייכלר: עם כל אדם.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד ההצעה של חבר הכנסת איכלר?

כרמל שאמה-הכהן: שההתקשרות תהיה אפשרית עם כל אדם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם סעיף (ב)?

כרמל שאמה-הכהן: פסקה (ב) אושרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה רביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: תגישי רביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עכשיו בהצבעה על (ג).

כרמל שאמה-הכהן: את מגישה רביזיה על (ב) באמצע ההצבעה על (ג).

כרמל שאמה-הכהן: זה הגיוני?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא נתתם לי להתבטא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא נותנים לי להתבטא.

כרמל שאמה-הכהן: נותנים לך להתבטא.

לאה ורון: חבר הכנסת איכלר, אתה מוכן לחזור על ההצעה שלך כדי שנספיק לכתוב אותה?

ישראל אייכלר: הרשות רשאית להתקשר לתקופות או למשימות, עם כל אדם וכולי.

קריאה: זאת אומרת, גם נהגים.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש ממך, בפעם הבאה אתה יוצא החוצה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו באמצע הצבעה.

ישראל אייכלר: אני מדבר על הנוסח הקיים.

ישראל אייכלר: אני רק מוסיף התקשרות עם כל אדם.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על ההצעה של חבר הכנסת איכלר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגידו מה ההצעה.

כרמל שאמה-הכהן: כבר פעם שלישית הוא מקריא אותה.

נחמן שי: תימנעי.

נחמן שי: אני חושב שאת אוהבת להימנע.

חנה מצקביץ: אתם מבינים מה המשמעות של זה?

חנה מצקביץ: זה סעיף כל כך רחב שינפח את ואת התקן שלה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על ההצעה של חבר הכנסת איכלר.

ישראל אייכלר: אני קיבלתי את ההצעה של נחמן להוסיף מלבד תפקידים לאורך זמן.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת איכלר, אנחנו באמצע ההצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: לא לנהל משא ומתן.

ישראל אייכלר: הוא לא הבין על מה הוא מצביע כשהוא מצביע נגד.

נחמן שי: לא הכנסת לתקופות מוגבלות.

ישראל אייכלר: כן, אמרתי.

כרמל שאמה-הכהן: הוא נגד זה שזה יהיה כל אדם.

כרמל שאמה-הכהן: תאמין לי שהוא הבין.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אני נגד כל אדם.

ישראל אייכלר: אפילו לתקופות קצרות?

נחמן שי: כן.

ישראל אייכלר: אז תצביע נגד.

נחמן שי: אנחנו לא רוצים להרחיב את זה.

ישראל אייכלר: אני משלם אגרה ואני רוצה להרחיב את זה.

ישראל אייכלר: אני מייצג את העם.

נחמן שי: אני מברך אותך על זה.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה בעד – 2 נגד – 2 ההצבעה הסתיימה.

כרמל שאמה-הכהן: נחמן ואני נגד.

אתי בנדלר: יעלו למליאה שתי גרסאות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני נמנעת.

נחמן שי: כרגיל.

נחמן שי: זה בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: נחמן שי, ההצעה שלך.

נחמן שי: אני מבקש לחזק את העניין של תקופות או משימות שיהיו מוגבלות.

נחמן שי: אני מבקש מהצוות המשפטי כאן שיציע לי נוסח שיהיה ברור שזה כך.

כרמל שאמה-הכהן: תכתוב תקופות מוגבלות.

נחמן שי: מוגבלות.

נחמן שי: זה נראה מספיק טוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת טלוויזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא לכתוב את נושא היצירה?

אתי בנדלר: ההצעה שלך היא כזאת: אחרי המלים "לתקופות או למשימות" תוסף המילה "מוגבלות".

נחמן שי: כן.

אתי בנדלר: אני אנסח את זה באופן שיהיה ברור שהמילה מוגבלות מתייחסת הן לתקופות והן למשימות.

נחמן שי: נכון.

אתי בנדלר: אחרי "אם קיימת הצדקה מיוחדת לכך" נוסיף: "בנסיבות חריגות" ולא "בנסיבות העניין".

אתי בנדלר: במקום העניין יבוא בנסיבות חריגות.

נחמן שי: בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יכולה להציע גם את הגרסה שלי?

כרמל שאמה-הכהן: אחרי שנסיים את ההצעה הזאת.

נחמן שי: זאת ההצעה שלי.

אתי בנדלר: הנסיבות צריכות להיות חריגות לצורך התקופה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הצעתו של חבר הכנסת נחמן שי.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה ההצעה לא התקבלה.

כרמל שאמה-הכהן: אין רוב להצעה של חבר הכנסת נחמן שי.

אתי בנדלר: שוב, אותו דבר כמו בהצבעה הקודמת.

אתי בנדלר: תהיה עוד גרסה.

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי רק שאין רוב ולא אמרתי יותר מזה.

אתי בנדלר: שני קולות מול שני קולות.

נחמן שי: אתה הצבעת נגד?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעתי אתך.

לאה ורון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ אמרה שיש לה הצעה משלה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להצביע על הצעת הממשלה.

אתי בנדלר: אתה לא יכול ביחד.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אם יהיה לה רוב?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם הגרסה שלי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם לי יש גרסה בנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: מה הגרסה שלך?

קריאה: מה הגרסה של נחמן שי?

אתי בנדלר: הרשות רשאית להתקשר לתקופות קצובות או למשימות מוגבלות – או שתיהן מוגבלות, אני עוד לא יודעת איך – ואחר כך בדיוק מה שכתוב, ובסוף במקום בנסיבות העניין, יבוא בנסיבות חריגות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שמאחר שאנחנו מדברים על גוף יוצר, יש לי הצעה ויש לי גם שאלה שכדאי שנחשוב עליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים על גוף יוצר וכשאנחנו באים ואומרים לתקופה קצרה או קצובה, יכול להיות מצב שפתאום גילתה איזשהו יוצר יוצא מן הכלל שעושה תוכנית מסוימת והעונות שלו נמשכות יותר מ-13 שידורים ואחר כך עוד 13 שידורים ועוד 13 שידורים.

אפי מלכין: אז הוא שייכנס ויהיה עובד הרשות במשרה מלאה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מותר?

אפי מלכין: בוודאי.

אפי מלכין: הסעיף הזה מתייחס למי שהוא לא עובד הרשות באופן קבוע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרשות רשאית להתקשר עם אדם בתחום התוכן בתקופה מוגבלת ובלבד, אני חשבתי שלא תעלה על, אבל אחר כך חזרתי בי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך לכתוב כאן עם אדם בתחום התוכן כי אנחנו מדברים על טלוויזיה שהיא טלוויזיה יוצרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן לדעתי זה יכול לתת באיזשהו מקום יותר אפשרות.

לאה ורון: מישהו שמקריא חדשות, מבחינתך הוא יוצר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה תוכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מדברת על עובדים טכניים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא על עובדי מינהל.

כרמל שאמה-הכהן: יוליה, מה ההצעה שלך?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו באמצע ההצבעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרשות רשאית להתקשר עם אדם בתחום התוכן לתקופות ומשימות מוגבלות.

קריאה: תחום התוכן, זה יכול להיות גם מנהל מחלקה.

קריאה: מנהל מחלקת תוכן.

קריאה: זה בעיה.

קריאה: הכוונה כאן היא לטאלנטים ספציפית ולא לניהולך.

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, אנחנו באמצע ההצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: אין יותר דיון.

כרמל שאמה-הכהן: זאת הצעתך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

כרמל שאמה-הכהן: יוליה, הקרקס נגמר.

כרמל שאמה-הכהן: נגמר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הצעתה של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה

נחמן שי: אני נמנע.

כרמל שאמה-הכהן: שני קולות מול שני קולות.

לאה ורון: חבר הכנסת דוד רותם מצביע במקום חבר הכנסת רוברט אילטוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה רביזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על כל הסעיפים תכתבו שאני עושה רביזיה.

אתי בנדלר: מה זה כל הסעיפים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סתם.

דוד רותם: תחליט שבדיוק בעוד חצי שעה יש רביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: נודיע על הרביזיות.

כרמל שאמה-הכהן: שיהיה כאן הרכב אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יותר קואליציוני.

נחמן שי: אני חושב שאפשר להגיע להבנה ולהעביר את הסעיף.

נחמן שי: אנחנו סתם יורים ברגליים של עצמנו.

נחמן שי: אולי לא מיצינו את הנקודה ושווה להשקיע בזה עוד שתי דקות.

נחמן שי: אנחנו עושים כאן חוקים היסטוריים.

נחמן שי: עד שיחזרו לזה, כולנו לא נהיה בכנסת.

נחמן שי: אני יודע שזאת בשורה רעה, אבל זאת עובדה.

דנה נויפלד: אם אין רוב לאף הצעה, נשאר הנוסח הממשלתי.

אתי בנדלר: לא, יש לי עד עכשיו שלוש גרסאות.

אתי בנדלר: הנוסח הממשלתי אינו מתיישב עם הגרסה שאתה תמכת בה.

נחמן שי: אולי נעשה הצעה משותפת.

דוד רותם: אתה לא יכול להצביע נגד הצעת חוק ממשלתית.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מצביע נגד הצעת חוק ממשלתית.

כרמל שאמה-הכהן: להפך.

דוד רותם: היא אומרת שזה לא מתיישב.

אתי בנדלר: לא, הנוסח של הסעיף.

כרמל שאמה-הכהן: אני הצבעתי קודם על איזשהו שינוי שהציע נחמן שי.

נחמן שי: אפשר להציע לך נוסח חדש אולי נסכים עליו?

נחמן שי: יכול להיות שהשלמנו איזשהו מהלך של פשרה בינינו שמדבר על התקשרות תקופה או למשימות מוגבלות.

נחמן שי: נשמיט את רשימת הטאלנטים האלה ונכתוב: למשתתף בתוכנית, משהו בתחום התוכן.

ישראל אייכלר: כל אדם בתחום התוכן.

נחמן שי: כן, ואז נסיבות חריגות.

נחמן שי: אנחנו מאחדים את כל שלושת ההסתייגויות שלנו לסעיף אחד.

נחמן שי: אתי, תוכלי לעזור לנו לנסח את זה?

נחמן שי: אני חושב שיש לנו כאן הבנה.

דנה נויפלד: אפשר להגיד תוכן ויצירה?

קריאה: אבל לא ניהול.

נחמן שי: אנחנו מקבלים את התקופות של המשימות.

נחמן שי: אנחנו משמיטים את המשורר, סופר, מוזיקאי וכולי וכותבים.

ישראל אייכלר: אם קיימת הצדקה מיוחדת לכך בנסיבות העניין, בתחום התוכן והיצירה.

קריאה: ללא ניהול.

נחמן שי: מזה זה משתמע.

נחמן שי: תוכן ויצירה זה לא ניהול.

ישראל אייכלר: בשים לב לכישוריו המיוחדים.

נחמן שי: לזה אנחנו יכולים להסכים.

קריאה: ניהול תוכן זה יצירה.

גדי בן יצחק: אם זה לתקופות קצרות, למספר בלתי מוגבל של עובדים, הגענו לקצה השני וכל יומיים מישהו אחר יתקבל וזה בסדר.

ישראל אייכלר: חוץ מהעובדים.

דנה נויפלד: אלה לא העובדים.

דנה נויפלד: זה בנוסף לעובדים.

נחמן שי: הגבלנו את זה.

נחמן שי: לא הרחבנו את זה.

נחמן שי: בסך הכול גם הגבלנו וגם מיקדנו את זה כך שלא יהיה בזה שימוש לרעה.

דנה נויפלד: חבר הכנסת שי, הפסקה האומרת:

דנה נויפלד: אם קיימת הצדקה מיוחדת לכך בנסיבות העניין ובשים לב לכישוריו המיוחדים – נשארת.

ישראל אייכלר: כן, זה נשאר.

דנה נויפלד: תקופות מוגבלות או משימות מוגבלות.

נחמן שי: נמצא נוסח שלא יגידו אחר כך שזה רק משימות מוגבלות ולא תקופות מוגבלות.

נחמן שי: הנוסח צריך לכלול גם תקופות מוגבלות וגם משימות מוגבלות.

דנה נויפלד: מגיש מבט לדוגמה, הוא לא לתקופה מוגבלת.

נחמן שי: אבל הוא לא נופל כאן.

נחמן שי: הוא עובד.

דנה נויפלד: נכון, סליחה.

חנה מצקביץ: אם זאת תוכנית קבועה, הוא מופיע באופן קבוע והוא עובד.

אתי בנדלר: את תחום התוכן והיצירה אני כרגע מצליחה להכניס רק בסוף, אבל יתכן שאני אצליח לשפר את הנוסח בהמשך.

אתי בנדלר: הרשות רשאית להתקשר לתקופות מוגבלות או למשימות מוגבלות עם אדם, אם קיימת בנסיבות העניין הצדקה להתקשרות בתחום התוכן והיצירה ובשים לב לכישוריו המיוחדים.

אתי בנדלר: אני יודעת שהמשפט כרגע נשמע גרוע, אבל זה משקף את רוח הדברים.

קריאה: תכתבי כל אדם ולא רק עם אדם.

אתי בנדלר: בסדר.

דנה נויפלד: את יכולה להקריא שוב?

אתי בנדלר: זה כתוב נורא, אבל הנוסח ישונה.

אתי בנדלר: זה הרעיון.

אתי בנדלר: הרשות רשאית להתקשר לתקופות מוגבלות או למשימות מוגבלות עם אדם, אם קיימת בנסיבות העניין הצדקה להתקשרות בתחום התוכן והיצירה ובשים לב לכישוריו המיוחדים של אותו אדם.

ישראל אייכלר: מצוין.

ישראל אייכלר: עכשיו זה בסדר.

דוד רותם: לא מצביעים על הרביזיה?

אתי בנדלר: כן, אבל לא מיד.

אתי בנדלר: יש כבר בקשה לרביזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של מי?

כרמל שאמה-הכהן: שלך ושלי.

אתי בנדלר: נניח שהגרסה החדשה, כולם יצביעו עכשיו בעדה, עדיין יש לי מספר גרסאות שהקולות היו שקולים ולכן אני אצטרך להעלות אותן למליאה.

דוד רותם: סליחה, יש תיקון בתקנון.

דוד רותם: אין יותר.

אתי בנדלר: עדיין הוא לא נכנס לתוקפו.

אתי בנדלר: התיקון הזה עדיין לא הונח ובוודאי שהוא איננו בתוקף.

אתי בנדלר: אני יודעת שרוצים לבטל את זה.

ישראל אייכלר: כדי למנוע את זה, מה את מציעה?

אתי בנדלר: כדי למנוע את זה, אני הצעתי ליושב ראש, אם הדבר ייראה בעיניו, לדלג עכשיו, לדון בבקשה לרביזיה לכשהיא תידון, בתקווה שהבקשה תתקבל, ואז להציע את הנוסח הזה בתקווה שכולם יצביעו בעדו.

ישראל אייכלר: אני מציע להצביע עכשיו ואני אגיד לך גם למה.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מי ישתתף בפעם הבאה ומתי תהיה הפעם הבאה.

אתי בנדלר: ממילא יש בקשה לרביזיה.

ישראל אייכלר: אנחנו נוותר על זה.

אתי בנדלר: אי אפשר לוותר.

אתי בנדלר: אתם כבר הצבעתם.

ישראל אייכלר: אבל אפשר לשנות.

אתי בנדלר: יש החלטה של ועדה.

ישראל אייכלר: יש לך שתי גרסאות.

אתי בנדלר: יש לי כבר ארבע גרסאות.

ישראל אייכלר: שני המציעים מתאחדים לנוסח אחד.

ישראל אייכלר: חייבים להעלות את הנוסחאות הקודמות?

אתי בנדלר: כן, כי הצבעתם עליהן.

נחמן שי: כשיגיע הרגע, אנחנו נוריד את זה ונישאר מאחורי הנוסח הזה.

אתי בנדלר: זאת לא הסתייגות שאתם יכולים לחזור בה.

אתי בנדלר: מהסתייגות אתם יכולים לחזור ולבקש לא להצביע, אבל כאן יש סעיף שהמליאה כולה תצטרך להצביע עליו.

נחמן שי: אז נצביע נגד עצמנו ונפיל את זה.

נחמן שי: אני לא מבין.

לאה ורון: ממילא תהיה הצבעה נוספת על הנושא הזה משום שהתבקשה בקשה לדיון מחדש.

לאה ורון: כשתהיה ההצבעה הנוספת, אתם תצביעו על הנוסח שכל חברי הכנסת הנוכחים כאן גיבשו ביחד.

נחמן שי: איפה תהיה ההצבעה?

לאה ורון: בוועדת הכלכלה, אחרי שאנחנו נודיע לפחות שעה מראש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני גרה בהרצליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה שעה מראש?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אני אגיע אם אתם אומרים לי שעה מראש?

כרמל שאמה-הכהן: תכתבי מכתב ליועץ המשפטי לכנסת.

דוד רותם: הוא כתב חצי שעה.

אתי בנדלר: הוא כתב חצי שעה, שזה זמן מינימום.

אתי בנדלר: אני חושבת שראוי להפעיל זמן מינימום אם השעה באמת דוחקת ואין ברירה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא לא כתב שהשעה דוחקת.

כרמל שאמה-הכהן: הוא אמר מינימום לכל מקרה.

אתי בנדלר: אני חושבת שזאת פרשנות מצמצמת מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: אני אוהב את זה שהיועץ המשפטי לכנסת מוציא חוות דעת ואף אחד לא מעיר לו הערות, רק בדיונים.

כרמל שאמה-הכהן: כל מי שיש לו הערה על חוות דעת של היועץ המשפטי לכנסת, שיכתוב לו מכתב.

כרמל שאמה-הכהן: באה חברת כנסת מכובדת ומערערת על זה.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מערער על מה שהוא כתב.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: אסור לערער על יועץ משפטי?

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, זה מה שאמרתי לה.

כרמל שאמה-הכהן: אם חברת הכנסת חושבת שהוא לא צודק, שתכתוב לו מכתב.

אתי בנדלר: אני חוזרת שוב ואומרת שהיועץ המשפטי דיבר על זמן מינימום.

אתי בנדלר: הוא הזכיר גם את הנסיבות החריגות מהן יופעל אותו זמן מינימום.

אתי בנדלר: לכן הפרשנות של חוות הדעת הזאת צריכה להיעשות בתום לב ובהתחשב בנסיבות העניין.

אתי בנדלר: אני חושבת שבכל מקרה לעשות רביזיה אחרי חצי שעה בהתחשב בחוות הדעת הזאת, זאת פרשנות קצת מצמצמת.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

כרמל שאמה-הכהן: זאת לא רק פרשנות.

כרמל שאמה-הכהן: אני ראיתי אותו נכנס לדיונים בששינסקי ואומר שאפשר לעשות – בקולו, לא רק בחוות דעת, ולא היו שום נסיבות מיוחדות – ואומר שיודיעו בערב, העיקר שיהיה את פרק הזמן הזה והזה.

ישראל אייכלר: חצי שעה?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא זוכר.

כרמל שאמה-הכהן: או שהוא אמר חצי שעה או שהוא אמר שעה, אבל מה שהוא אמר, זה מה שצריך להיות.

כרמל שאמה-הכהן: אם למישהו מחברי הכנסת יש טענות לגבי העניין הזה, יגיש ליועץ המשפטי.

כרמל שאמה-הכהן: אני נצמד להוראות של היועץ המשפטי.

דוד רותם: כך צריך להיות.

כרמל שאמה-הכהן: נכון.

ישראל אייכלר: יש לך ברירה?

כרמל שאמה-הכהן: לא.

נחמן שי: אנחנו עכשיו הורגים את הזמן כדי שתעבור חצי שעה?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נוציא עוד מעט סדר יום, לקראת סוף הדיון.

דוד רותם: היום יום חמישי ואף אחד לא נמצא, כך שזאת בכלל בעיה.

לאה ורון: סעיף 24(ד).

כרמל שאמה-הכהן: למי יש שינויים לסעיף 24(ד)?

כרמל שאמה-הכהן: אין הצעות לשינויים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 24(ג)(ד) ו-(ה).

ישראל אייכלר: את סעיף (ה) אני לא מבין.

כרמל שאמה-הכהן: על (ד) יש הסכמה?

כרמל שאמה-הכהן: יש.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 24(ג)(ד) – אושר פה אחד אנחנו מצביעים על סעיף 24(ג)(ה).

כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו הערות?

אסי מסינג: תיקון טעות סופר.

אסי מסינג: במקום "על אף האמור בסעיף קטן (א)", צריך להיות "(ב)".

אסי מסינג: בהתאם לחוק כיום, סעיף 24 במתכונתו הקיימת, התנאים של עובדי , תנאי הגמלאות שלהם הם כתנאים של עובדי המדינה.

אסי מסינג: המשמעות של הדבר הזה היא שמי שיש לו כתב מינוי ב, חלות עליו הוראות חוק שירות המדינה (גמלאות) ובהסכם שנעשה עם איגוד העיתונאים סוכם שמשנים את אופן חישוב המשכורת הקובעת כך שהיא תחושב לפי התקדמות רעיונית של מדד פלוס שתיים.

אסי מסינג: לכן על מנת ליישם את ההסכם הזה, מה שמוצע כאן זה להחריג מתחולתו של חוק הגמלאות את פרק ב' שעניינו אופן חישוב הקצבה, כך שהאימוץ שלו מתבצע באמצעות ההסכם הקיבוצי שלמעשה הוראות חישוב הקצבה הופכות להיות ברמה ההסכמית ולא מכוח החוק.

ישראל אייכלר: ענייני שכר.

ישראל אייכלר: אין לי הערות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 24(ג)(ה).

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 24(ג)(ה) – אושר נא להקריא את סעיף 15.

כרמל שאמה-הכהן: לגבי סעיף 24, הדברים שהוכרעו בשוויון קולות, יש לנו רביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: זה ברור.

אתי בנדלר: כן.

אסי מסינג: 15.

אסי מסינג: הוספת סעיף 24א אחרי סעיף 24 לחוק העיקרי יבוא: "24א.

אסי מסינג: הגדלות תקופת שירות (א) לצורך קביעת זכויות של עובד שחוק הגמלאות, כולו או חלקו, חל לגביו, מכוח סעיף 24, אשר פרש בתקופה שבין יום כ"ו בטבת התשע"א (31 בינואר 2011) לבין תום תקופת סיום העבודה, כמשמעותה בסעיף 4 להסכם סיום העסקה, והתקיימו התנאים המפורטים להלן, תחושב תקופת השירות כתקופה גדולה משהייתה למעשה כך ששיעור קצבתו יוגדל בשיעור של עשר נקודות האחוז או בשיעור הקצבה שהעובד היה צובר בין מועד פרישתו מהשירות לבין החודש שבו יגיע העובד לגיל פרישת חובה כמשמעותו בחוק גיל פרישה התשס"ד-2004, אילו שירת עד שהיה מגיע לגיל האמור, לפי הנמוך מביניהם, ובלבד ששיעור הקצבה לא יעלה על שבעים אחוזים מהמשכורת הקובעת של העובד המחושבת כאילו עבד במשרה מלאה בכל תקופת שירותו: (1) שר האוצר קבע בצו כי נתקיימו כל התנאים לפי הסכם סיום העסקה והסכמי העבודה להגדלת תקופת שירות כאמור בסעיף קטן (א).

אסי מסינג: (2) בחודש שבו פרש מהשירות הגיע לגיל 50 וטרם הגיע בחודש האמור לגיל 65.

אסי מסינג: (3) העובד יצא לקצבה לפי סעיף 15(4) או 17(ד) לחוק הגמלאות.

אסי מסינג: (4) לא מתקיימים בעובד התנאים המנויים בסעיף 5.2 להסכם סיום ההעסקה.

אסי מסינג: (5) לגבי מי ששולם לו מענק לפי סעיף 22 לחוק הגמלאות כשהוא מחשוב לפי האמור בפסקה (א)(2) של הסעיף האמור ובמסגרת הקצבה שהוא זכאי לה בזמן פיטוריו לעניין אותה פסקה לא הובאה בחשבון הגדלת תקופת השירות לה הוא זכאי לפי סעיף זה – העובד השיב את ההפרש שבין סכום המענק ששולם לו לבין סכום המענק המגיע לו כשמובאת בחשבון הגדלת תקופת השירות כאמור.

אסי מסינג: (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), סך הגדלות תקופת השירות לפי סעיף קטן זה ולפי סעיף 100 לחוק הגמלאות לא יעלו על תקופת שירותו בפועל של העובד, וכן הן כפופות לתנאים שנקבעו לפי סעיף 100 לחוק הגמלאות.

אסי מסינג: (ג) בסעיף זה - "הסכם סיום העסקה" – אחד משני אלה לפי הדירוג שבו מדורג העובד: (1) הסכם סיום העסקה בין לבין הסתדרות העובדים הכללית החדשה מיום ד' בניסן התשס"ט (29 במרץ 2009), וכפי שעודן ביום כ"ג בטבת התשע"א (30 בדצמבר 2010).

אסי מסינג: (2) הסכם סיום העסקה בין לבין האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל מיום ט"ז בניסן התשס"ט (10 באפריל 2009), וכפי שעודכן ביום י"ג באדר א' התשע"א (17 בפברואר 2011)".

כרמל שאמה-הכהן: הסבר.

אסי מסינג: כפי שציינתי קודם לכן, לגבי מי שחל עליו הסדר פנסיה תקציבית ב, ההסדר הוא הסדר מכוח חוק שירות המדינה (גמלאות).

אסי מסינג: בחוק שירות המדינה (גמלאות) ככלל הקצבה מחושבת לפי תקופת השירות של העובד.

אסי מסינג: עם זאת, סעיף 100 לחוק הגמלאות מאפשר להגדיל תקופת שירות משהייתה בפועל מטעמים שונים שמנויים בתקשי"ר.

אסי מסינג: יש החלטת ממשלה משנת 2005 שאומרת שלא ניתן יותר ליתן הגדלות תקופת שירות שהיו מקובלות קודם לכן בגין עידוד פרישה.

אסי מסינג: במתכונת הקיימת במשרדי הממשלה השונים היא כיום באמצעות מענקים שמשולמים לעובדים ולא באמצעות הגדלת התקופה.

אסי מסינג: עם זאת, בנסיבות המיוחדות של הרפורמה ב, במסגרת ההסכמים שנחתמו עם ארגוני העובדים, מוסכם שלגבי עובדי , בין אם הם עובדים שמי שמייצג אותם זאת ההסתדרות ובין אם איגוד העיתונאים, תינתן הגדלת תקופת שירות למי שפורש בתקופה מסוימת שנקראת תקופת סיום העסקה לפי ההסכמים.

אסי מסינג: מה שמוצע כאן לנוכח כל האמור ומאחר שמדובר בחריג למה שיש בשירות המדינה, להוסיף את ההסדר האמור בחוק כך שייקבעו התנאים שהוסכמו עליהם בהסכמים ותינתן הגדלה שמסתכמת בלא יותר מעשרה אחוזים לקצבה שתשולם לעובדים שיפרשו בתקופה האמורה.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות?

ישראל אייכלר: מי שמבין מה שכתוב כאן, שיצביע.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות?

כרמל שאמה-הכהן: אין הערות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 24א כפי שהוצג.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 24א – אושר ממשיכים לסעיף הבא.

16.

תיקון כותרת פרק רביעי 1 בכותרת פרק רביעי 1 לחוק העיקרי, בסופה יבוא "תשדירים לשירות הציבור והודעות חסות".

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות לתיקון הטכני?

כרמל שאמה-הכהן: אין.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 16 – אושר

17.

תיקון סעיף 25א בסעיף 25א לחוק העיקרי - (1) בסעיף קטן (ב), ברישה, במקום "הוועד המנהל יקבע" יבוא "המועצה תקבע".

(2) בסעיף קטן (ג)(1) במקום "הוועד המנהל" יבוא "המועצה".

(3) בסעיף קטן (ה), במקום "הוועד המנהל יודיע" יבוא" המועצה תודיע", במקום "שבדעתו" יבוא "שבדעתה" ובמקום "והוא יהיה רשאי" יבוא "והיא תהיה רשאית".

כרמל שאמה-הכהן: אלה תיקונים טכניים.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שאין הערות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 25א.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 17 – אושר

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה הולך מאוד מהר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הכותרת "תשדירים לשירות הציבור והודעות חסות", יש לזה משמעות מאוד רצינית.

אפשר להסביר את המשמעות כשנגיע לסעיף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל כבר הצבענו על זה?

לא על התוכן.

התוכן תכף יבוא.

אתי בנדלר: סעיף 25א זה הנושא של הפרסומות.

אבל כאן אלה רק התאמות.

אתי בנדלר: כן, אבל אנחנו רוצים לברר.

אתי בנדלר: יש כאן הצעה לתיקון של חבר הכנסת אורי אריאל, לתיקון סעיף 25א.

לאה ורון: לעוזרו של אורי אריאל נמסר על הישיבה היום.

דוד רותם: מה הוא מבקש?

אתי בנדלר: הוא מבקש להגביל את זמן שידור הפרסומות.

אתי בנדלר: השאלה היא אם הוא לא ביקש לדון בזה בהיעדרו.

אתי בנדלר: סעיף 25א שעושים בו רק תיקונים טכניים, עניינו בפרסומות והודעות ברדיו.

אתי בנדלר: בהקשר הזה מבקש חבר הכנסת אורי אריאל להכניס איזשהו תיקון מהותי.

ישראל אייכלר: השאלה היא אם הוא יכול.

אתי בנדלר: עקרונית הוא יכול וניתן לטעון נושא חדש.

אתי בנדלר: השאלה אם בכלל לדון בהצעה שלו.

לאה ורון: זאת שאלת יושב ראש הוועדה.

אתי בנדלר: בדרך כלל אם מבקשים לדון בהיעדר, פונים במיוחד ומבקשים לעשות זאת.

אתי בנדלר: הענין הוא שאין מי שיציג את בקשתו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הוא רוצה להוסיף?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי אני אעשה את זה במקומו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הוא רוצה להוסיף?

ישראל אייכלר: היא קודם בודקת אם מותר לנו.

דוד רותם: אפשר לפתור את הבעיה הרבה יותר פשוט.

כרמל שאמה-הכהן: למה צריך לבזבז על זה עכשיו כל כך הרבה זמן?

ישראל אייכלר: אם זאת הצעה טובה, אני אאמץ אותה ואני אציע אותה.

ישראל אייכלר: בואו נשמע מה הוא רוצה להציע.

אתי בנדלר: השאלה אם ראוי שאני אציג את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו סתם מבזבזים זמן.

כרמל שאמה-הכהן: להגביל את זמן הפרסומות ברדיו.

ישראל אייכלר: להגדיל את זמן הפרסומות כדי שלא ייקחו אגרה מאנשים.

דוד רותם: רביזיה אפשר לבקש עד הרגע שהצבעת בקריאה שנייה ושלישית, ואז הוא יבקש רביזיה ויבקש לדון בסעיף הזה ואז הוא כן יבוא.

דוד רותם: עדיף לדון בזה עכשיו ולגמור את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אדם שולח מכתב לוועדה והוא לא נמצא וצריך לדון בזה?

דוד רותם: זה ויכוח שהתקיים אתמול בוועדת הכנסת בתקנון.

דוד רותם: הייתה נטייה של יושב ראש ועדת הכנסת לא לקבל את ההסתייגות שלי.

ישראל אייכלר: ברשות השנייה יש הגבלה?

אלי פולק: כן.

אלי פולק: יש הגבלה.

אלי פולק: שם מדובר על 15 דקות מתוך שעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאן אין הגבלה?

אלי פולק: ב אין הגבלה של זמן פרסומות בכלל.

אלי פולק: יש הוראה של היושב ראש הקיים להגביל את זה לתשע דקות, אבל זאת הוראה שלו וזאת לא הוראה שהייתה קיימת בעבר.

אלי פולק: היו תקופות בהן נתנו עשרים דקות של פרסומת בשעה, בין 7 ל-8 בבוקר.

דוד רותם: לכמה זמן הוא רוצה להגביל?

אלי פולק: לשבע דקות.

דוד רותם: בשעה?

דוד רותם: אני בעד להאריך את זה ל-45 דקות.

ישראל אייכלר: אפשר להשוות לרשות השנייה.

אלי פולק: אם תשווה לרשות השנייה, אתה בעצם יוצר מצב שבו יש לך רשות שידור ציבורי שמעבר לכך נותנת פרסומות ומתחרה בצורה לא הוגנת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה פוגע ברדיו המסחרי וזה פוגע בתחרות של הטלוויזיה המסחרית.

דוד רותם: כמה מקשיבים לזה?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא דנים בזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להכניס תיקון מהותי.

18.

הוספת סעיפים 25ג ו-25ד.

אחרי סעיף 25ב לחוק העיקרי יבוא: "25ג תשדירים לשירות הציבור (א) בסעיף זה - "גוף ציבורי" – כל אחד מאלה: (1) משרד ממשלתי ומוסד ממוסדות המדינה.

(2) רשות מקומית.

(3) גוף הממלא תפקיד ציבורי על פי דין.

(4) תאגיד שהוקם בחוק.

(5) גוף הפועל שלא למטרות רווח.

"תשדיר לשירות הציבור" – תשדיר מטעם גוף ציבורי שמטרתו מתן שירות לציבור, בין בדרך של מתן מידע והדרכה לגבי שירותים ציבוריים או לשם קידומם של ענפים במשק, ובין בדרך של הכוונה אומתן ייעוץ בנושאים שבטובת הציבור, והכל בלא ציון שמו של יצרן מסוים.

(ב) הרשות רשאית לשדר, במסגרת שידוריה, תשדירים לשירות הציבור, תמורת תשלום.

(ג) הרשות רשאית להזמין, להכין ולהפיק תשדירים לשירות הציבור, בעצמה או באמצעות אחר.

(ד) המועצה תקבע כללים לעניין שידור תשדירים לשירות הציבור לפי סעיף זה.

כרמל שאמה-הכהן: הסבר.

דנה נויפלד: הסעיף הזה עוסק בתשדירים לשירות הציבור.

דוד רותם: בהגדרה של תשדיר לשירות הציבור יש שינוי?

ישראל אייכלר: נדמה לי שעד היום הרשות הייתה חייבת לתת תשדיר לשירות הציבור.

אתי בנדלר: זה לא הופיע בחוק אלא מוסדר בתוקף נוהל.

כרמל שאמה-הכהן: תסבירו את הסעיף.

דנה נויפלד: הסעיפים האלה באים לעגן את הסמכות שהייתה קיימת שנקבעה כבר בפסיקת בג"ץ, קיבלה אישור בג"ץ והם קיימים גם היום מבלי שיש חקיקה.

דנה נויפלד: החקיקה הזאת באה לעגן את המצב הקיים היום כי אמרנו שאנחנו עושים סדר ומסדירים את פעולת הרשות.

דנה נויפלד: מדובר בעשיית סדר ולעגן את מה שקיים ממילא כבר היום לפי הדין הכללי.

דנה נויפלד: אנחנו לא מתערבים אלא מעגנים.

אנחנו חושבים שנכון שהחוק ישקף את המצב הנורמטיבי שחל על הרשות.

קריאה: אבל ההצעה לא עושה את זה.

כרמל שאמה-הכהן: הערות.

אופיר ביתן: אנחנו סבורים שעל הצעת החוק לשקף את המצב הקיים היום.

אופיר ביתן: יש הבדלים מאוד ברורים בין תשדירי שירות וחסות לבין פרסומות.

אופיר ביתן: כל פגיעה בגבולות האלה תשפיע באופן רוחבי על כל השוק.

אופיר ביתן: הנוסח כפי שהוא מוצג היום הוא לא ברור.

אופיר ביתן: לא ברור האם הוא שומר על המצב הקיים או שהוא בא לשנות אותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה איפה אתם.

כרמל שאמה-הכהן: תבקשי רשות דיבור.

כרמל שאמה-הכהן: את לא יכולה להתפרץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל על מה אתם מדברים עכשיו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על חסות או על תשדירי שירות?

כרמל שאמה-הכהן: הבעיה היא שאת לא מקשיבה.

כרמל שאמה-הכהן: את מנהלת שיחות ואחרי כן את מפריעה לדיון.

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שקורה כאן מהבוקר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התחלנו פתאום לדבר על חסות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו דנים כרגע בסעיף 25ג.

דנה נויפלד: סעיף 25ג מדבר על תשדירים לשירות הציבור, קרי, תשדירי שירות.

כרמל שאמה-הכהן: עוד הערות?

אילאיל לבנת: אני היועצת המשפטית של רשת, ערוץ 2.

אילאיל לבנת: הדברים שאני אומר יפים גם לסעיף הבא.

אילאיל לבנת: אנחנו כרגע מדברים על תשדירי שירות ואנחנו מתכוונים בדברינו גם להודעות חסות.

אילאיל לבנת: שנה וחצי ישבנו בפורום המכובד הזה של ועדת הכלכלה עם כל היושבים סביב השולחן כאן ודנו בעתיד הטלוויזיה המסחרית בישראל.

אילאיל לבנת: אנחנו מתקשים להאמין שמישהו מהמכובדים כאן בטיוטת החוק הזאת התכוון לפתוח בדלת האחורית את השוק שכבר הוסדר או לפגוע בו.

אילאיל לבנת: לכן אנחנו סבורים שהגדרת תשדירי שירות והודעות החסות בתיקון כרגע היא פתוחה מדיי, היא רחבה מדיי, היא מאפשרת פתח לחרוג מהמצב הקיים כפי שדנה נויפלד הסבירה שקיים על פי פסיקת בג"ץ כי פסיקת הבג"ץ בנושא שהייתה ב-1994 נתנה מרשם מאוד ברור איך אפשר, מה מותר ומה אסור לגבי תשדירי שירות והודעות חסות.

אילאיל לבנת: ההגדרות כאן, הן לגבי שני סוגי השירותים האלה, הן פתוחות ביותר והחשש הוא שיש בהן בעצם היתר לשדר פרסומות, דבר שלא יעלה על הדעת כאשר מדובר ברשות ציבורית שניזונה מאגרה.

אילאיל לבנת: יתרה מזו, יש כאן היתר לנגוס בעוגת הפרסום מצד אחד ומצד שני אין מולה שום חובה להפקה, מה שחל על שוק הטלוויזיה המסחרית.

אילאיל לבנת: בטלוויזיה המסחרית, לצדו של כל שקל שנכנס, יש שקל שיוצא.

דנה נויפלד: זה לא נכון.

אילאיל לבנת: אנחנו לא רוצים להרע את המצב הקיים, אין לנו שום תלונה על המצב הקיים כרגע, אבל אנחנו מבקשים שאם כולם תמימי דעים על כך שהמצב אמור להיוותר על כנו, צריך לדייק ולצמצם את ההגדרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת להעיר.

כרמל שאמה-הכהן: רגע.

כרמל שאמה-הכהן: את סיימת גברתי?

אילאיל לבנת: כן.

אילאיל לבנת: יש לנו הצעה מאוד קונקרטית לעניין הזה ותציג אותה חברתי מקשת.

זוהר קדמון סלע: אני היועצת המשפטית של קשת.

זוהר קדמון סלע: בהמשך לדברים שאילאיל אמרה, גם דברי ההסבר להצעת החוק מבהירים באופן ברור שמדובר בניסיון לעגן בחקיקה את המצב הקיים על פי הפסיקה ולכך אנחנו חותרים, שזה ייעשה בצורה הכי מדויקת שיכולה להיעשות, ומתומצתת, כיאה לחקיקה ראשית.

זוהר קדמון סלע: בהמשך לכך, אנחנו רוצים להציע הצעות מאוד רזות לסעיפים 25ג ו-25ד.

כרמל שאמה-הכהן: כרגע רק לסעיף 25ג.

זוהר קדמון סלע: בסדר.

זוהר קדמון סלע: אנחנו מדברים עכשיו על סעיף 25ג.

זוהר קדמון סלע: אנחנו מבקשים שיוחלף המונח יצרן מסוים.

זוהר קדמון סלע: אנחנו מדברים כאן על התשדיר, שיהיה בלא ציון שמו של יצרן מסוים.

זוהר קדמון סלע: שבמקום המונח יצרן מסוים, כי הרי יש גורמים מסחריים שהם אינם יצרנים אלא סוגים של משווקים, מפיצים, יבואנים וכדומה, שייאמר גורם מסחרי.

זוהר קדמון סלע: ושגם יהיה ברור שזה ללא ציון שמו של יצרן מסוים אלא גם ללא ציון שמו של מוצר או סימן מסחרי או תיאורם והכל בהמשך לבג"ץ רשת מ-1994 שדיבר על כך שאסור לקדם במסגרת תשדירי השירות יצרנים או מוצרים.

דוד רותם: יש תשדיר שירות שאומר שמי שמתלונן לרשת, צריך לחכות שלושת-רבעי שעה ולהיות בהמתנה.

אילאיל לבנת: אם זה ממין העניין עכשיו, אנחנו נדבר על זה.

אילאיל לבנת: לא הבנתי את ההערה.

דוד רותם: ההערה היא מאוד פשוטה.

דוד רותם: נניח שאני רוצה לעשות תשדיר לשירות הציבור מטעם המועצה הישראלית לצרכנות ושם אני רוצה לציין שבדקתי את זמני ההמתנה וברשת גרמו לי להמתין כדי להתלונן בשירות הציבורי שם שלושת-רבעי שעה.

דוד רותם: אסור יהיה לי?

דנה נויפלד: גם כרגע לפי ההצעה שעל שולחננו, הדבר הזה, כתוב שהכל בלא ציון שמו של יצרן מסוים.

דנה נויפלד: זה לא נוגע להצעה שלנו.

אילאיל לבנת: וגם לפי פסיקת בג"ץ.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי בעיה מאוד קשה עם הסעיף הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אכן אני מסכימה עם היועצות המשפטיות של כל שלושת הטלוויזיות, הגופים המשדרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין ספק שיש כאן איזשהו ניסיון מאחורי הקלעים להכניס יכולת כניסת שהייתה אמורה להיות ממומנת על ידי האגרה לתוך השוק המסחרי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כבר לא פעם אמרתי שאם הייתה נותנת את פתרון התוכן, שלצערי עד עכשיו היא לא נותנת, יכול להיות שהייתי באה ואומרת לטלוויזיה המסחרית שאין לה שום חובות, ואז אולי יכולתי לבוא ולתת ל למכור פרסומות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול כאן כמה שאלות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האחת, מה זה תאגיד שהוקם כחוק?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הכוונה שזה תאגיד ממשלתי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הוא ממשלתי, למה צריך להגיד שהוא תאגיד שהוקם כחוק?

דנה נויפלד: בחוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בחוק, סליחה.

דוד רותם: מגן דוד אדום.

קריאה: מפעל הפיס.

דנה נויפלד: הכוונה לתאגידים סטטוטוריים, תאגידים שמוקמים בדרך של חוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש תאגידים שלא מוקמים בדרך של חוק?

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: רשם החברות.

דנה נויפלד: רשם החברות הוא לא תאגיד.

כרמל שאמה-הכהן: לא, ברשם החברות מקימים תאגידים.

דנה נויפלד: כן, חברות פרטיות.

דנה נויפלד: נכון מאוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה הרשות רשאית לשדר במסגרת שידוריה תשדירים לשירות הציבור תמורת תשלום?

דנה נויפלד: לא הבנתי את השאלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה שתסבירי לי את סעיף (ב).

דנה נויפלד: הכוונה היא שהיא רשאית לשדר תשדירים לשירות הציבור והיא יכולה לקבל תשלום עבורם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה עם הסעיפים הקודמים?

דנה נויפלד: הסעיפים הקודמים מסבירים מה זה גוף ציבורי.

דנה נויפלד: רגע, נעשה סדר.

דנה נויפלד: הסעיפים הקודמים, מדובר על רדיו.

דנה נויפלד: בטלוויזיה וגם ברדיו ניתן לשדר תשדירים שהם לשירות הציבור כפי שהם מוגדרים כאן, שזאת הגדרה צרה, והיא יכולה לקבל תשלום עבור השידור הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נראה לי הגיוני שהיא מקבלת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה למה צריך לכתוב את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם זה נשמע לי מוזר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד שאלה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל נא לתמצת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי אפשר כך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בוא תגיד שאתה רוצה להחליט לבד ואנחנו כולנו נלך.

כרמל שאמה-הכהן: תמשיכי.

כרמל שאמה-הכהן: ביקשתי רק לתמצת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן סעיפים מאוד קשים ואי אפשר לזרז אותנו כמו כבשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יאללה, יאללה, מהר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באמת, אלה סעיפים מאוד חשובים.

כרמל שאמה-הכהן: את מבזבזת זמן יקר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר על אלפי עובדים שנמצאים בטלוויזיה המסחרית ואתם מעבירים את זה ככה, כאילו לא קרה כלום.

כרמל שאמה-הכהן: ידוע שאת דואגת לעובדים יותר מאתנו.

כרמל שאמה-הכהן: תמשיכי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני לוביסטית לחברות מסחריות.

כרמל שאמה-הכהן: תדעי לך שזה רשום בפרוטוקול.

כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא יודע שאמרת את זה בציניות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תכתבו בבקשה בסוגריים ציניות.

דוד רותם: יש חברות רציניות מסחריות שלוקחות אותך בתור לוביסטית?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבעיה היותר רצינית כאן היא בסעיף (ד).

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המועצה תקבע כללים לעניין שידור תשדירים לשירות הציבורי לפי סעיף זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה, יש כאן סיבוך על סיבוך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם נחליט שאין אגרה, צריך לשנות את הכול, אבל יש אגרה, נכון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני בכוונה הגעתי לכאן כדי לדבר על האגרה על הטלוויזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת רותם, מאחר שאתה רק קורא כי אתה אינטלקטואל, אז יש גם דבר שנקרא טלוויזיה.

דוד רותם: את יודעת שאגרת הטלוויזיה היא לא אגרת רשות השידור.

דוד רותם: זאת אגרה על עצם אחזקת טלוויזיה.

דוד רותם: גם אם את מחזיקה בבית טלוויזיה שחתכת את חוט החשמל שלה, עדיין את משלמת את האגרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה הסבר לגבי סעיף (ד).

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד לא קראנו את סעיף 25ד, הודעת חסות.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא קראנו.

כרמל שאמה-הכהן: את רוצה הסבר לגבי סעיף (ד).

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני לא רוצה כלום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תצביע לבד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תחליט מה שתחליט.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה עקרונית, אדוני היושב ראש.

ישראל אייכלר: מה הסיבה שלא לאפשר ל לעשות פרסומות, אפילו פרסומות מסחריות, ולבטל את האגרה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אז זאת לא רשות השידור.

דנה נויפלד: זה לא שידור ציבורי.

ישראל אייכלר: שידור ציבורי בפיקוח ציבורי כפי שבנינו כאן מערכת שלמה והיא מתפרנסת יפה.

ישראל אייכלר: היא תוכל לדעתי להתפרנס יפה מפרסומות.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זה לא שידור ציבורי.

ישראל אייכלר: למה לא?

כרמל שאמה-הכהן: גם ערוץ 2 ו-10 בפיקוח ציבורי.

קריאה: זה יתבטא בתכנים באופן מיידי.

קריאה: התכנים שאתה מחפש לא יהיו שם יותר.

קריאה: יהיו מוטי רייטינג.

דוד רותם: אם יהיה שידור רק מסחרי, לא ישמעו אותך.

כרמל שאמה-הכהן: הנוכחות שלך תהיה בדיוק כמו בערוץ 2.

ישראל אייכלר: אני דיברתי שש שנים ברדיו מסחרי והייתה לי האזנה יותר גדולה מרשת ב' באותה שעה.

דוד רותם: איזה רדיו מסחרי?

ישראל אייכלר: רדיו קול חי.

דוד רותם: הוא גם מסובסד.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: הוא משלם לרשות השנייה.

אתי בנדלר: זה מכבר נקבע שהחלוקה בין גופי השידור השונים תהיה כזאת שיש טלוויזיה למנויים שעיקר הבסיס הכלכלי שלה מבוסס על דמי מנוי, הטלוויזיה המסחרית שהיא מפוקחת על ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו שעיקר הבסיס הכלכלי שלה הוא פרסומת מסחרית, והשידורים הציבוריים שרוצים לשמור על כך שהם לא יהיו מוטי רייטינג ושיקולי ההכנסות ממפרסמים לא הם שיכתיבו את תוכן ואיכות השידור הזה, ועל כן הם ממומנים כמו במדינת רבות בעולם מאגרה שהציבור חייב לשלם בשל אחזקת מקלט טלוויזיה.

אתי בנדלר: למרות זאת ולאחר שהתפתחו הדברים במשך הזמן, אפשרו ל בשידורי הטלוויזיה – אני מדברת כרגע רק על שידורי הטלוויזיה ולא על שידורי הרדיו שהסעיף הזה היה הסעיף הקודם שנדון – לשדר להם שידורים לטובת הציבור, שידורי שרות כפי שזה נקרא, והודעות או שידורי חסות.

אתי בנדלר: מאחר שבמהלך הזמן הייתה תחושה ש גולשת באמצעות סוג השידורים האלה לפרסומות, הוגשו נגדם שתי עתירות, האחת בשנת 1990 והשנייה עוד בשנת 1984.

קריאה: שלוש עתירות.

אתי בנדלר: שלוש עתירות.

אתי בנדלר: עוד יותר טוב.

אתי בנדלר: על כל פנים, במסגרת העתירות האלה, הבג"ץ קבע תבחינים לשאלה מתי יראו תשדיר כתשדיר שירות ומתי כשידורי חסות.

אתי בנדלר: תהליך די דומה עבר על השידורים בגלי צה"ל.

אתי בנדלר: גם שם כדי לאפשר הכנסות נוספות לגוף הזה, אפשרו להם שידורי חסות ותשדירי שירות ובמהלך הזמן הייתה תחושה, מעבר לתחושה, שהם גלשו קצת לשידורי פרסומת.

אתי בנדלר: שוב, בעקבות העובדה שהנושא הזה הגיע לדיון בבג"ץ והנחיות בג"ץ, תוקן חוק גלי צה"ל.

אתי בנדלר: חוקק חוק גלי צה"ל, שידורי רדיו של צבא הגנה לישראל, שידורי חסות ותשדירי שירות, הוראת שעה משנת 2005 שהוארכה פעם או פעמיים, ועכשיו היא פגה לחלוטין ועל שולחן הכנסת הונחה הצעת חוק ממשלתית שהתקבלה השבוע, להאריך את תוקף החוק הזה בשנה נוספת.

אתי בנדלר: ההגדרות המצויות כאן בהצעת החוק לגבי מהו גוף ציבורי, תשדיר לשירות הציבור, בעצם הועתקו כמעט מילה במילה מחוק גלי צה"ל, שידורי רדיו של צבא הגנה לישראל, שמגדיר בדיוק מה זה שידור חסות, תשדיר שירות וכן הלאה.

דוד רותם: האם זה משקף את פסקי הדין בעתירות של בג"ץ?

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: לא עד הסוף אבל אני אשלים את דבריי.

דוד רותם: רבותיי, אי אפשר להצביע נגד פסק דין של בג"ץ.

קריאה: לא, זה לא נגד.

אתי בנדלר: אין סתירה.

אתי בנדלר: זה לא משקף את כל התנאים שנקבעו בפסקי הדין של הבג"ץ.

אתי בנדלר: בעצם ברור שגלי צה"ל כבולים לפסקי הדין כפי שגם , למרות שאני מוכרחה לומר שהדברים הם לא חד משמעיים.

אתי בנדלר: מכל מקום, לגבי חוק גלי צה"ל, נקבע מפורשות שכדי שכל הכללים יהיו ברורים בסופו של דבר, הוטל על שר הביטחון, בהתייעצות עם השר הממונה על ביצוע חוק ועם ועדת הפיקוח שהוקמה לפי החוק הזה, לקבוע הוראות לעניין התנאים בשידורי חסות ותשדירי שירות בגלי צה"ל, לרבות איסורים או מגבלות שיחולו לגבי אישור כאמור ובכללים האלה, בתקנות האלה, היו אמורים להיות מעוגנים יתר התנאים.

אתי בנדלר: התקנות האלה, בהתאם לחוק גלי צה"ל, הן באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

אתי בנדלר: כפי שלא האריכו אף פעם במועד את חוק הוראת השעה בגלי צה"ל, גם לא הותקנו תקנות, בניגוד למצוות המחוקק.

אתי בנדלר: על כל פנים, השלמת התקנות הייתה אמורה להיעשות במסגרת התקנות באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

אתי בנדלר: גם כאן ההשלמה של ההוראות שמוצעות כאן בעצם אמורות לבוא לידי ביטוי במסגרת הכללים שהמועצה אמורה לקבוע בהתאם להצעת החוק.

אילאיל לבנת: ומה עם ועדת הכלכלה?

אתי בנדלר: ההבדל הוא, לעומת חוק גלי צה"ל, שכאן לא הוצע שהכללים האלה יובאו לאישור ועדת הכלכלה של הכנסת והשאלה הזאת עומדת עכשיו לפתחם של חברי הכנסת.

אתי בנדלר: אני מדברת על סעיף קטן (ד) הן בסעיף 25ג והן בסעיף 25ד.

אתי בנדלר: בשני המקרים מדובר על קביעת כללים כדי להשלים את מכלול הנורמות שיחולו לעניין תשדירי שירות ושידורי חסות והשאלה רק האם להשאיר את קביעת הכללים כולם אך ורק למועצה או כפי שנקבע לגבי חוק בלי צה"ל, או שהכללים יועברו לאישור ועדת הכלכלה.

דוד רותם: גברתי היועצת המשפטית, שאלה.

דוד רותם: האם ההוראות שקבועות היום בחוק תואמות את הנחיות הבג"ץ?

אתי בנדלר: הן מהוות חלק ממנו.

אתי בנדלר: הן לא כוללות את כל ההנחיות.

דוד רותם: ואם אנחנו נצביע על החוק כמות שהוא, מה יקרה?

כרמל שאמה-הכהן: הכנסת כפופה לבג"ץ?

ישראל אייכלר: זה מה שהוא אומר כל הזמן.

דוד רותם: אני שומר שלטון החוק בכנסת.

דוד רותם: אני עושה רק מה שבג"ץ אומר.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא שמירת שלטון החוק.

דוד רותם: יכול להיות.

דוד רותם: אתה תחלוק עלי, זה בסדר, לך מותר לעשות עוקפי בג"ץ אבל אני לא עושה דברים כאלה.

כרמל שאמה-הכהן: שוב אני רוצה להזכיר לך שהפרוטוקול לא מבין ציניות.

דוד רותם: אני לא ציני.

כרמל שאמה-הכהן: דהיינו?

דוד רותם: אתה יכול לפרסם את זה מחר בתשדירי שירות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, האם חבר כנסת שלעבר יכול להתמנות לשופט בית המשפט העליון?

ישראל אייכלר: כי יש לי תחושה ש רותם הולך על זה.

דוד רותם: אתה נפלת על השכל?

ישראל אייכלר: במקום להיות מחוקק, אתה רוצה להיות שופט.

דוד רותם: קודם כל, אתה טועה.

דוד רותם: המחוקק האמיתי זה בג"ץ ולא אתה.

כרמל שאמה-הכהן: ההמלצה של היועצת המשפטית היא שבעצם בסעיף 25ג(ד), המועצה תקבע כללים לעניין שידור תשדירים בשירות הציבור לפי סעיף זה באישור ועדת הכלכלה.

דוד רותם: בוודאי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נשמע קצת יותר הגיוני.

כרמל שאמה-הכהן: ואם היא לא קבעה כללים, מה קורה?

אתי בנדלר: עכשיו השאלה מה קורה אם יקרה חלילה כפי שקרה בחוק גלי צה"ל, הוועדה תדון בזה ודאי בעת הקרובה, שיש הוראה מסמיכה קביעת כללים או תקנות ואלה אינם נקבעים.

דוד רותם: קודם כל, יש את ההוראות של בג"ץ מה מחייב.

אתי בנדלר: זה נכון.

כרמל שאמה-הכהן: אפשר להוסיף פסקה (ה).

דוד רותם: שנית, מה שיקרה זה שהגופים המשדרים יפנו לבג"ץ ויאמרו שהם נפגעים מזה ויבקשו שיחייבו.

אתי בנדלר: אפשר גם לקבוע מועד לקביעת כללים והבאת כללים לאישור ועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: לאיזה סעיף אדוני מוסיף את אישור ועדת הכלכלה?

כרמל שאמה-הכהן: לסעיף (ד).

דוד רותם: גם בחוק כהנוביץ לא קבעו ואז בג"ץ התערב ואמר שחייבים לקבוע.

אתי בנדלר: הקביעה היא לא חד משמעית.

אתי בנדלר: יש מקרים שבג"ץ אומר שניתן להפעיל חוק גם ללא תקנות.

אתי בנדלר: יש מקרים שללא קביעת תקנות, לא ניתן להפעיל את החוק וזה מה שהיה בחוק כהנוביץ.

דוד רותם: כתוב כאן שאת הכללים הם צריכים לקבוע ואם הם לא קובעים את הכללים, אין תשדירים.

אתי בנדלר: האמת היא שאני מניחה שיש היום כללים ואז יגידו שכללים חדשים יובאו.

אתי בנדלר: מה שיש, לא טעון.

אתי בנדלר: השאלה עכשיו איך מתגברים על הנושא הזה.

אתי בנדלר: לכן אני מציעה שהכללים יובאו לאישור ועדת הכלכלה לא יאוחר מיום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי שאלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אנחנו שומרים לפחות על מה שהיה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שלא יהיה מצב שבגלל שרוצים לעשות תיקונים, שהמצב שהיה עד עכשיו ישתנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה שלפחות יישאר המצב כמו שהיה.

דוד רותם: את לא תאשרי להם את הכללים, אם זה יהיה פחות.

דוד רותם: כל עוד אין כללים, הבג"ץ מחייב.

דוד רותם: לבנת: היושב ראש, כפי שהסבירה היועצת המשפטית של הוועדה, המציאות לימדה אותנו ש שוב ושוב הרחיבה לעצמה את המדיה והפכה אותה כמעט לפרסומת וזה מה שקבע בג"ץ.

דוד רותם: נשאלו כאן שאלות האם החוק תואם את מה שקבע בג"ץ ואני אקריא רק שתי שורות לעניין תשדירי שירות שתמציתן במתן שירות לציבור על דרך הגדלת מודעותו בנושאים לאומיים וציבוריים.

דוד רותם: אסור בשידורים אלה לקדם יצרן מסוים או מוצר מסוים.

דוד רותם: היינו, אין להזכיר את שמו של יצרן ספציפי או מוצר ספציפי בתשדיר שירות.

דוד רותם: איך בדיוק הצעת החוק משקפת את ההלכה הפסוקה הזאת?

דוד רותם: בעיניי זאת הטעיה של חברי הוועדה.

דוד רותם: היועצת המשפטית של הוועדה מעולם לא הכשילה את הוועדה.

דוד רותם: גם דנה לא מטעה.

אילאיל לבנת: אף אחד לא מטעה, אבל החוק לא תואם את מה שנפסק בהלכה הפסוקה.

קריאה: גם אנחנו מבקשים את זכות הדיבור.

קריאה: כל הזמן זכות הדיבור ניתנת רק לגופים המסחריים ועמותה ציבורית שרוצה להתייחס, לא מקבלת.

אילאיל לבנת: סליחה, אבל אנחנו בזכות דיבור ויומיים אנחנו מחכים לה.

לאה ורון: זכות הדיבור בוועדה זה לא אנחנו אישית.

אילאיל לבנת: הוא דיבר על הגופים.

ישראל אייכלר: גולדה מאיר אמרה שבכנסת יש רק אנחנו ולא אני.

אורי רוזנוקס: גם אני יכול להעיר?

אורי רוזנוקס: אני בתור?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: תעיר.

אורי רוזנוקס: בשם היוצרים אנחנו רוצים לומר שאנחנו בעניין הזה מצדדים בדעה של הזכיינים.

אורי רוזנוקס: אנחנו חושבים שטלוויזיה מסחרית היא טלוויזיה מסחרית.

אורי רוזנוקס: טלוויזיה ציבורית היא טלוויזיה ציבורית.

אורי רוזנוקס: צריך לשמור על המתווה כפי שהוא היום ולהדק אותו כי אנחנו יודעים איפה אנחנו מתחילים ואנחנו לא יודעים איפה אנחנו גומרים.

אורי רוזנוקס: אנחנו לא רוצים להגיע לבעיות בעניינים האלה של פרסום כמו שאנחנו נתקלים עם הזכיינים.

אורי רוזנוקס: בעניין הזה אנחנו כן תומכים בהם.

אורי רוזנוקס: אם היועצת המשפטית דיברה על סעיף (ד), חשוב לנו גם שהעניין הזה יישאר בפיקוח של ועדת הכלכלה ולא יהיה נתון רק בידי המועצה.

אורי רוזנוקס: הדברים האלה הם חשובים.

אורי רוזנוקס: מקבלת אגרה, היא מקבלת תשדירים באופן שהיא מקבלת אותם עכשיו ואסור להרחיב את היריעה בעניין הזה אלא צריך לשמור את זה כפי שזה.

אורי רוזנוקס: זה חשוב מאיכות התכנים.

אורי רוזנוקס: אפרופו מה שאמר חבר הכנסת איכלר, אם יהיו פרסומות בערוץ הראשון, זה סוף הערוץ הראשון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם מוכנים הפוך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם תקבלו את האגרה ו תמכור פרסומות?

קריאה: אנחנו מוכנים.

ישראל אייכלר: , הרדיו, עושה פרסומות והוא מרוויח יפה מאוד, ואני לא רואה שהעולם נפל.

דוד רותם: כמה כלכלנים יש כאן בוועדה שיודעים איך מנהלים את וכמה היא מרוויחה?

ישראל אייכלר: הרדיו מרוויח הון.

אורי רוזנוקס: לא כל התחנות מרוויחות.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: ערוץ 10.

דבורה קמחי: אנחנו מבקשים לבצע את שני המהלכים.

דבורה קמחי: ראשית, התקנות באמת צריכות להיות באישור ועדת הכלכלה.

דבורה קמחי: יחד עם זאת, בל נשכח שמתקין התקנות היא מועצת שכמובן תדאג לאינטרסים של רשות השידור.

דבורה קמחי: בד בבד אנחנו מבקשים לצמצם את ההגדרה בחוק כפי שהצענו כדי שהמתחם שיהיה ניתן להתקנת התקנות יהיה מצומצם ומוגבל על פי מה שקבע בג"ץ.

אתי בנדלר: תגדירו בדיוק את ההצעה שלכם.

לאה ורון: מה זה כפי שהצענו?

לאה ורון: אני לא כל כך הבנתי.

דבורה קמחי: הצענו נוסח.

לאה ורון: את מתייחסת לפנייה של עורכת הדין אילאיל לבנת?

דבורה קמחי: כן.

דבורה קמחי: כפי שהציעה חברתי.

דבורה קמחי: כן.

דבורה קמחי: אני מתייחסת לפנייה של רשת.

אלי פולק: אני מבין שהדברים האלה הם לא פופולאריים בוועדה אבל בכל אופן.

אלי פולק: מדובר בחוק שאמור להיות חוק לארבעים שנים.

אלי פולק: לפי מיטב הבנתי, הכנסות גם מתשדירי חסות וגם מתשדירי שירות בטלוויזיה אינם עולים על עשרים-שלושים מיליון שקלים.

אלי פולק: הציבור משלם עבור הטלוויזיה הזאת.

אלי פולק: מדוע הוא חייב לסבול תשדירי שירות, תשדירי חסות, ולא לקבל טלוויזיה נקייה?

אלי פולק: היה מדובר על עשרה שקלים באגרת רכב כדי לכסות את כל תשדירי השירות ואת כל תשדירי החסות.

אלי פולק: לא צריך אותם ולא צריך לבוא ולהעמיס על הציבור דברים שאין לי שום ספק שאם היינו שואלים אותו מה הוא רוצה, הוא היה אומר תוותרו על זה, אין לזה מקום במסגרת של רשות שידור ציבורית.

אלי פולק: אגב, הדבר הזה קיים במקומות אחרים בעולם, במקומות מאוד מכובדים, ואני חושב שמגיע לציבור שכל הנושא הזה יימחק ושבמסגרת החוק החדש אתם תבואו ותדאגו לכך שתשדירי השירות והחסות לא יהיו.

אלי פולק: בוודאי בכל מקרה, מאחר שאני יודע שההצעה הזאת לא תעבור, היא לא ריאלית, אני שומע את הדברים ובתוך עמי אני יושב ובתוך הוועדה הזאת אני יושב ושומע את הקולות, בוודאי שצריך לעשות את המקסימום כדי להגביל את הדברים וכדי לחסוך מהציבור את הדבר הזה שהוא לא צריך אותו ולא רוצה אותו.

אלי פולק: הייתי מאוד רוצה לראות קצת רוח גבוהה ולא קטנה של תיקון של דבר קטן פה ושם.

אלי פולק: תבטלו את זה בבקשה.

דוד רותם: האם אדוני שומע רדיו בין 6 ל-8?

אלי פולק: אדוני שומע רדיו בין 6 ל-8.

דוד רותם: אני שומע שם כל כך הרבה דברים אבל אני שומע אותו.

אלי פולק: אני חושב שבמסגרת הרדיו גם לא צריכות להיות פרסומות, אבל מאחר שהנושא כרגע הוא הטלוויזיה ולא הרדיו, לא התייחסתי לרדיו.

אלי פולק: אני בחפץ לב אתייחס גם לרדיו.

דוד רותם: יותר פרסומות ופחות ברברת.

אלי פולק: תרשה לי לחלוק עליך.

אלי פולק: תרשה לי לומר שאחת הבעיות הקשות של הציבוריות הישראלית, זאת השפה העברית שדרך הפרסומות נהפכת להיות שפה קלוקלת שבה האנגלית שלטת, האנגלית הקלוקלת שלטת בה, והיא יוצרת מצב שלטעמי הוא פוסט ציוני בשפה העברית.

אלי פולק: אם הייתה מהפכה במדינת ישראל בהקמת המדינה, זאת החייאת השפה העברית ואם יש דבר שהורג את השפה העברית, אלה הפרסומות ברדיו.

דוד רותם: תשמע את הראיונות שם.

דוד רותם: זה לא פוסט ציוני אלא אי ציוני.

ערן הורן: שתי הערות בקצרה.

ערן הורן: קודם כל, ברמה הכלכלית.

ערן הורן: אני מדבר על תשדירי חסות ותשדירי שירות בערוץ הראשון בטלוויזיה.

ערן הורן: בסך הכול בשנה טובה שיש בה אירוע מגה גדול כמו מונדיאל או אולימפיאדה, זה מביא ל הכנסה של כעשרים מיליון שקלים.

קריאה: אתה מדבר על חסויות?

ערן הורן: על חסויות ותשדירים יחד.

ערן הורן: הכספים האלה בסופו של דבר מיועדים לעשייה של התוכן של הרשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, בטח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הכסף מהפרסום ישר הולך לתוכן.

ערן הורן: ככל שאני מבין את הצעת הזכייניות, זה שינוי דרסטי של המצב הקיים.

ערן הורן: אם חל איסור על שם של מוצר, גם אם הוא מוצר כמו מוצרים שמשווקים וגופים ציבוריים כמו מפעל הפיס והטוטו, זה שינוי של המצב הקיים.

דבורה קמחי: נכון.

דבורה קמחי: זה פוגע בנו.

דבורה קמחי: זה שינוי.

אמיר גילת: אני רוצה להדגיש שוב ואני אחזור על זה גם בהקשרים אחרים.

אמיר גילת: הכול הוא רק כדי לשדר וכל השאר אלה אמצעים שנועדו לאפשר לנו את השידור כולל פנייה לציבור עם תשדירי שידור לציבור.

אמיר גילת: אנחנו לא רוצים פרסומות, אין לנו בעיה לוותר על התקציב הזה של הפרסומות.

אמיר גילת: כל מה שקשור לסימון מסחרי, מקובל עלינו.

אמיר גילת: שוב, יש דברים שהם סימן של המותג, כמו שהזכיר סמנכ"ל הכספים, וזה באמת מחזיר אותנו אחורה.

אמיר גילת: אין לנו גם שום בעיה עם אישור ועדת הכלכלה לכללים.

אילאיל לבנת: בעצם יש כאן הודעה לפרוטוקול מטעם שרשות השידור חורגת מההלכה הפסוקה שקבע הבג"ץ.

חנה מצקביץ: לא, אין כזו הודעה.

כרמל שאמה-הכהן: תנהלו את זה אחרי כן ביניכם.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא מענייננו.

כרמל שאמה-הכהן: מה הם מודים ומה לא, זה לא ענייננו.

אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר את גישתך, מר גילת.

אתי בנדלר: האם אתה מציע לשנות את ההגדרות המופיעות כאן או רק להוסיף את אישור ועדת הכלכלה?

אמיר גילת: לא.

אתי בנדלר: זאת אומרת, אתה עומד מאחורי ההגדרות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 25ג עם התוספת בסעיף 25ג(ד).

אתי בנדלר: באישור ועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: צריך להוסיף מגבלה של זמן?

כרמל שאמה-הכהן: מיום כינונה של המועצה?

אתי בנדלר: יש הוראות מעבר.

אתי בנדלר: אני חושבת שבלי שום קשר ליום כינון המועצה.

דנה נויפלד: אני לא מצליחה להבין.

דנה נויפלד: הכללים שמתקיימים, הם ממשיכים לעמוד.

דנה נויפלד: האם יש צורך להביא אותם שוב לאישור ועדת הכלכלה?

אתי בנדלר: אני חושבת שכן, משום שאחרת לא ישנו את הכללים.

חנה מצקביץ: בתשדירי שירות אין לנו כללים.

דנה נויפלד: אין כללים לתשדירי השירות.

חנה מצקביץ: תשדירי השירות הם על פי חוות דעת משפטיות של היועץ המשפטי לממשלה ועל פי נוהל פנימי.

חנה מצקביץ: אין לנו בכלל כללים.

אתי בנדלר: אם כן, ודאי שצריך להביא.

חנה מצקביץ: עוד לפני שהחוק נכנס לתוקף?

אתי בנדלר: לא.

דנה נויפלד: אני לא מצליחה להבין.

דנה נויפלד: הטענה הייתה שיש כאן חשש שזה ישנה את המצב הקיים.

דנה נויפלד: לכן כל עוד המצב הקיים מתקיים, למה צריך להביא ומה צריך להביא לוועדת הכלכלה?

דנה נויפלד: אני לא מצליחה להבין את זה.

דנה נויפלד: ככל שיש שינוי ויש חשש שהמצב הקיים לא ישתנה.

אתי בנדלר: לפי מה שאת אומרת, המועצה גם לא צריכה לקבוע כללים משום שלא משנים את המצב.

דנה נויפלד: אני מנסה להבין.

דנה נויפלד: החשש הוא שהמצב שהחוק מוביל אליו הוא שיהיה שינוי של המצב הקיים ולכן תפגענה החברות המסחריות.

דנה נויפלד: כיום יש את המצב הקיים כמו שהוא ולא על זה באו החברות להלין.

דנה נויפלד: לכן אני שואלת האם ככל שהמצב הקיים איננו משתנה, האם יש גם אז לגישתך צורך להביא מה בדיוק לאישור ועדת הכלכלה.

דנה נויפלד: זה מה שאני שואלת.

אתי בנדלר: לגישתי, כן.

אתי בנדלר: קודם כל, המועצה צריכה לקבוע כללים כדי לעגן את המצב המשפטי הקיים בכללים ולא לפעול רק מכוח נהלים פנימיים והחלטות בלבד.

דנה נויפלד: זה לעניין תשדירי השירות.

דנה נויפלד: מה לעניין החסות?

אתי בנדלר: תכף נגיע לעניין החסות ונראה מה קורה עם החסות.

כרמל שאמה-הכהן: בעניין הזה הוספנו שהמועצה תקבע כללים לעניין שידור תשדירים בשירות הציבור לפי סעיף זה, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

אתי בנדלר: וכללים ראשוניים יובאו לאישור הוועדה תוך כמה זמן?

כרמל שאמה-הכהן: כמה זמן צריכה ?

אתי בנדלר: כדי לגבש אותם, אני מניחה שהם צריכים לפחות שנה עם כל הלחץ שיש של התארגנויות.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: תוך שנה.

אתי בנדלר: תוך 12 חודשים מיום תחילת החוק.

דבורה קמחי: זה אומר שבמהלך התקופה הזאת יורחב הספקטרום של תשדירי השירות.

זוהר קדמון סלע: אנחנו לא מתכוונים להרחיב.

כרמל שאמה-הכהן: זאת לא הבעיה.

כרמל שאמה-הכהן: בשנה הזאת לא יקרה כלום.

קריאה: בעניין היעדר ההרחבה.

קריאה: אנחנו רוצות לחדד כאן.

קריאה: הלכת בג"ץ קובעת שאסור בשידורים לקדם יצרן מסוים או מוצר מסוים.

קריאה: ארבע מלים.

קריאה: בתשדיר לשירות הציבור על פי הצעת החוק, כתבתם: והכל בלא ציון שמו של יצרן מסוים.

קריאה: למה לא הלכתם עד הסוף ואמרתם יצרן או מוצר?

קריאה: למה לא להוסיף מילה אחת וזה יהיה בהתאם למה שבג"ץ אמר?

קריאה: איזה נימוק יכול להיות נגד הדבר הזה?

ישראל אייכלר: יש כאן נקודה אחת שאני מבקש להוסיף, באופן שידע האזרח שמדובר בתשדיר שירות או בפרסומת.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, המבחן הוא לא אם בג"ץ קבע.

כרמל שאמה-הכהן: השאלה אם זה נכון לעשות את זה.

כרמל שאמה-הכהן: בג"ץ קבע או לא קבע, זה לא עניין שלנו.

אתי בנדלר: אני רוצה לשאול אותך.

אתי בנדלר: מחר יש תשדיר שירות לעידוד השימוש בירקות.

אתי בנדלר: האם עגבנייה היא מוצר?

אתי בנדלר: לא יאמרו של איזה יצרן.

קריאה: זה סוג של מוצר.

אתי בנדלר: לכן זה בעייתי.

כרמל שאמה-הכהן: יש הסכמה להוסיף את המוצר או לא?

ישראל אייכלר: אם משרד התיירות מפרסם שתבוא תיירות פנים, לקדם תיירות פנים?

ישראל אייכלר: זה מוצר.

כרמל שאמה-הכהן: בכל מקרה, אין הסכמה.

אתי בנדלר: זה מוצר מסוים.

אתי בנדלר: זה מסוכן.

אתי בנדלר: זה רחב מדיי.

קריאה: לפי ההגדרה שלכם מותר לקדם ענפים במשק.

ישראל אייכלר: יש משהו כן חשוב להוסיף וזה העניין של לא להונות את הציבור, כך שהציבור ידע שמדובר בתשדיר שירות ולא במידע ואינפורמציה אובייקטיבית.

אתי בנדלר: זה ברור.

ישראל אייכלר: איך זה מופיע בחוק?

ישראל אייכלר: צריך להוסיף את זה.

כרמל שאמה-הכהן: זה יופיע בכללים שהם יביאו לוועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: לא צריך בחוק עצמו?

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 25ג עם התוספת והשינוי שעשינו ב-(ד) כפי שהקריאה היועצת המשפטית של הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 25ג – אושר פה אחד אנחנו עושים הפסקה של עשרים דקות.

כרמל שאמה-הכהן: הישיבה תתחדש בשעה 15:15.

זוהר קדמון סלע: רצינו בהגדרה, בדיוק כמו בהגדרה של תשדירי שירות, להוסיף שאין בשם של מוצר סימן מסחרי.

כרמל שאמה-הכהן: יש על זה ויכוח או יש על זה הסכמה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הייתה הסכמה, לא הייתי מבקשת לדבר על זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רוצה לדבר על הנושא כשחבר כנסת לא נמצא.

כרמל שאמה-הכהן: עשרים דקות הפסקה ואחרי כן נתייחס.

כרמל שאמה-הכהן: את יודעת כמה פתקים קיבלתי שאנשים רוצים לשתות ולאכול?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי אפשר לעשות את זה אחרי החסות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד עשר דקות, אחרי שנסיים את החסות.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: ב-3:15 אנחנו מתכנסים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הנה, אנשים מוכנים לצאת להפסקה אחרי החסות.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אני שומע ויכוחים וזה לא יסתיים בעשר דקות.

כרמל שאמה-הכהן: גם לא נצא להפסקה, גם המזנון ייסגר וגם לא נסיים את הסעיף.

כרמל שאמה-הכהן: הישיבה הופסקה בשעה 14:50 וחודשה בשעה 15:25

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 25ד עם שני השינויים: האחד, ב-(ד) התנאים יצטרכו את אישור ועדת הכלכלה ועורכת הדין אתי בנדלר תנסח את זה בהמשך, ושנית, זה יהיה תוך שנה.

דנה נויפלד: 12 חודשים כמו שעשינו בנוסח הקודם, מיום אישורו של חוק זה.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

זוהר קדמון סלע: גם כאן

זוהר קדמון סלע: אנחנו מבקשים להבהיר שהנוסח הוא נוסח פתוח שלא משקף את מה שנפסק בפסיקת בג"ץ ובתיקון קל אפשר שהתשתית לכל הנושא של הודעת חסות תהיה תשתית זהה לתשתית שנקבעה על ידי בג"ץ ושאין סיבה לא לעשות את זה.

זוהר קדמון סלע: להסביר שלא יהיה סימן מסחרי, לא יהיה תיאור של הגורם, המוצר או השירות שבאותה חסות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 25ד עם השינויים שהוספנו בהתאם לשינוי בסעיף הקודם.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 25ד – אושר

נחמן שי: אני נגד.

נחמן שי: אני לא יודע מה זה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מצביע נגד משהו שאתה לא יודע?

כרמל שאמה-הכהן: באמת, תהיה רציני.

נחמן שי: בדיוק נכנסתי עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אבל אל תגיד נגד.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף אושר.

19.

תיקון סעיף 28 בסעיף 28 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), במקום הסיפה החל במלים "נכס שבבעלותה" יבוא "משדרים, נכס מקרקעין או נכסים אחרים שבבעלותה, שהשר קבע, בתקנות, כי הם נכסים חיוניים, אלא באישור השר".

(2) בסעיף קטן (ב), אחרי "נכס" יבוא "חיוני כמשמעותו בסעיף קטן (א)", והסיפה החל במלים "או – אם היה הנכס מקרקעין" – תימחק.

כרמל שאמה-הכהן: תקריאי גם את סעיף 20, זה אותו עניין.

20.

תיקון סעיף 29 בסעיף 29(א) לחוק העיקרי, ברישה, במקום "הוועד המנהל" יבוא "המועצה".

כרמל שאמה-הכהן: שני הסעיפים שינויים והתאמות טכניות?

לא.

סעיף 28 הוא לא סעיף טכני.

כרמל שאמה-הכהן: מהו סעיף 28?

דנה נויפלד: סעיף 28 הקיים מטיל על הרשות מגבלות מאוד מאוד חריפות בכל הנוגע להעברת נכסים, מגבלות כל כך חריפות שאם היא רוצה למכור נכס כמו רכב, תיאורטית היא צריכה אישור הממשלה.

דנה נויפלד: הסעיף החדש מצמצם משמעותית את המגבלות על הרשות, נותן לה חופש פעולה ומחייב אישורים רק לנכסים חריגים באמת כמו משדרים או מקרקעין.

דנה נויפלד: זאת מהות ההתאמה.

כרמל שאמה-הכהן: בחוק המקורי צריך אישור ועדה בכנסת.

דנה נויפלד: נכון.

דנה נויפלד: היה צורך גם באישור ממשלה וגם באישור ועדת הכספים.

דנה נויפלד: בגלל שאנחנו עכשיו מצמצמים מאוד את אותם נכסים בגינם נדרש אישור רק לנכסים חיוניים בלבד, וזאת על מנת להקל על עבודת הרשות, אנחנו עכשיו מבקשים שזה יהיה באישור השר.

אתי בנדלר: בלבד.

אתי בנדלר: בכלל בלי ועדה.

כרמל שאמה-הכהן: זה בסדר?

אתי בנדלר: מבחינתי כן.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 19 ו-20.

כרמל שאמה-הכהן: אין בהם שינויים ה צ ב ע ה סעיפים 19 ו-20 – אושרו פה אחד

21.

הוספת סעיף 29ג אחרי סעיף 29ג לחוק העיקרי יבוא: "29ד.

אגרה בעד האפשרות לצפות בשידורי טלוויזיה שלא באמצעות מקלט טלוויזיה השר, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי להטיל, בתקנות, אגרה שנתית בסכום האגרה האמורה בסעיף 28א, בעד האפשרות לצפות בשידורי הטלוויזיה, גם שלא באמצעות מקלט טלוויזיה, ובלבד שנוכח כי שינויים בהרגלי הצפייה של הציבור מצדיקים זאת.

בתקנות לפי סעיף זה יקבע השר על מי תחול חובת תשלום האגרה ורשאי הוא להחיל את ההוראות לפי סעיפים 29 עד 29ג, כולן או חלקן, בשינויים או בלא שינויים".

כרמל שאמה-הכהן: מה זה אומר?

כרמל שאמה-הכהן: נחמן, זה סעיף חשוב.

נחמן שי: אתה מספר לי?

דנה נויפלד: הסעיף הזה למעשה בא להתגבר על שינויים טכנולוגיים שמתרחשים.

דנה נויפלד: היום יש מעבר לצפייה בשידורים שלא באמצעות מקלט טלוויזיה.

דנה נויפלד: לכן הסעיף הזה צופה פני עתיד ומאפשר לשר הממונה, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכספים, להטיל אגרה גם בעד האפשרות לצפות בשידורי טלוויזיה שלא באמצעות מקלט טלוויזיה, אם הוא נוכח שהרגלי הצפייה של הציבור מצדיקים זאת.

כרמל שאמה-הכהן: הבנתי, אבל אני רוצה לשאול שאלות ספציפיות.

כרמל שאמה-הכהן: צפייה בטלוויזיה דרך אייפון, אני עכשיו מתחבר למאקו או לערוץ 10 ואני צופה, וראה אותו יושב ראש , הוא יכול לחייב אותי?

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: התשובה היא לא.

נחמן שי: למה לא?

דנה נויפלד: צריך לעבור הליך של אישור.

כרמל שאמה-הכהן: עזבי את האישור.

כרמל שאמה-הכהן: נניח יתקבלו כל האישורים.

אתי בנדלר: כל דבר שאיננו טלוויזיה שאפשר באמצעותו לצפות בשידורי הטלוויזיה.

כרמל שאמה-הכהן: אתם רציניים?

דנה נויפלד: אם השרים אישרו זאת ונוכחו שיש הרגלים של צפייה.

דנה נויפלד: זאת אומרת, אם בעוד עשר שנים תהיה צפייה רק דרך מכשיר שהוא גם טלפון ותהיה צפייה מסיבית דרך המכשיר הזה או מכשיר אחר, או אז השרים יכולים, באישור ועדת הכספים, לאשר לגבות אגרה גם בגין אותם מכשירים.

אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שאני לא מסכימה לחלוטין לדרך הצגת הדברים גברת נויפלד.

אתי בנדלר: מספיק שנוכחו שיש שינויים בהרגלי צפייה, שמצדיקים.

אתי בנדלר: מדובר בעשרה אחוזים למשל.

דנה נויפלד: אני לא יודעת אם אפשר לומר שעשרה אחוזים מצדיקים זאת.

אתי בנדלר: לדעתם כן.

אתי בנדלר: אין כאן מבחן אובייקטיבי.

אתי בנדלר: לא מדובר כאן על כך שיש שינוי מסיבי והרוב רואה את שידורי הטלוויזיה דרך אותם מכשירים.

אלי פולק: מה קורה עם משפחה שיש לה חמישה ילדים ולכל ילד יש פלאפון?

אלי פולק: היא צריכה לשלם פי חמישה?

דנה נויפלד: לא.

אלי פולק: זה לא כתוב.

כרמל שאמה-הכהן: גברת נויפלד, סיימת את הסבריך?

דנה נויפלד: כן.

כרמל שאמה-הכהן: יושב ראש יאמר למה הם מתכוונים.

אמיר גילת: קודם כל, דיברתי על זה בישיבה הראשונה.

אמיר גילת: אמרתי שאנחנו צריכים לשנות את החוק לגבי ממי אנחנו גובים את האגרה כי החוק היום מ-1965 מדבר על מי שיש ברשותו מקלט טלוויזיה, כולל כמו שנאמר כאן קודם, אפילו אם זה מכשיר לאבטחה, מעגל סגור, ואז הוא צריך לשלם אגרת טלוויזיה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא בסעיף הזה.

אמיר גילת: נכון.

אמיר גילת: בפרמטר השני זה הנושא של איך אנחנו משדרים.

אמיר גילת: זה כבר לא העתיד אלא ההווה.

אמיר גילת: העולם עבר לשידורים טכנולוגיים מתקדמים וצריך להפריד בין הדרך בה אנחנו משדרים היום או שידרנו עד היום לבין הדרך של הפצת התכנים באמצעים טכנולוגיים מתקדמים.

אמיר גילת: החוק חייב לתת מענה לזה שגם זה מכשיר טלוויזיה וגם מחשב נישא הוא מכשיר טלוויזיה וכל דבר אחר, במיוחד אם אנחנו מדברים על חוק כמו שאנחנו אומרים לארבעים שנים.

כרמל שאמה-הכהן: מחשב נישא הוא אולי שאלה אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מתחילים קודם כל בדבר הבסיסי הזה.

כרמל שאמה-הכהן: ממסך של פחות מארבעה אינצ', אתם רוצים לגבות אגרה.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שזה לא נקרא צפייה בשידור.

כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר לצפות בשידורים באופן תמידי ובאופן עקבי.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא תחליף לטלוויזיה אלא זה מוצר אחר לגמרי.

אמיר גילת: לכן כן קשרתי את זה עם החלק הראשון.

אמיר גילת: זאת אומרת, אין כאן כוונה להטיל אגרה על בית אב, גם וגם וגם וגם.

אמיר גילת: אם נחליט בהמשך על בית אב.

כרמל שאמה-הכהן: לא, בוא נגיד שעל זה אנחנו לא גובים.

אמיר גילת: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: יש לנו הסכמה על זה?

קריאה: מה זה על זה?

כרמל שאמה-הכהן: על כל מכשיר שהמסך שלו פחות מחמישה אינצ'.

אמיר גילת: לי אין בעיה עם זה.

נחמן שי: אני רואה שאתה עושה פשרות.

כרמל שאמה-הכהן: לא, שאלתי שאלה.

אתי בנדלר: אמרת חמישה אינצ', זה בפנים או בחוץ?

כרמל שאמה-הכהן: אני מתכוון למכשירים הקטנים.

דנה נויפלד: .

נחמן שי: אני מאוד מכבד את היצירתיות של רשות השידור.

נחמן שי: הלוואי שהיצירתיות הזאת גם תבוא לידי ביטוי בשידורים ובתוכניות של , וזה באמת יהיה לעונג.

נחמן שי: אגב, ב יש תוכניות טובות מאוד ואני אומר את זה במלוא הכנות, אבל זאת באמת פריצת דרך.

נחמן שי: כשיגיעו לגשר, תחצו אותו.

נחמן שי: בינתיים הרוב המכריע שצופה, צופה באמצעות מקלט טלוויזיה.

נחמן שי: אגב, אף פעם לא שמעתי שגם המקלטים של האבטחה משלמים אגרה.

אמיר גילת: על פי החוק, כל מי שיש לו מקלט טלוויזיה.

נחמן שי: כן, אבל אף פעם לא ניתנה הפרשנות הזאת.

אמיר גילת: ניתנה.

נחמן שי: בסדר.

נחמן שי: תחדד את זה.

נחמן שי: טלוויזיה היא טלוויזיה היא טלוויזיה וכל היתר הם מכשירים חדשים שעושים את דרכם.

נחמן שי: ביום שתגיעו למסקנה שהתהפך העולם תרתי משמע ושמכשירים מסוימים תפסו את מקומם, אז תביאו את התיקון.

נחמן שי: מאוד יפה שאת עושה שינוי צופה עתיד.

נחמן שי: זה בכלל ביטוי שפעם ראשונה אני שומע אותו.

נחמן שי: חוק צופה עתיד.

דנה נויפלד: אמיר גילת לימד אותי.

נחמן שי: אם זה אמיר, הוא בסדר.

נחמן שי: לא עולה על הדעת.

נחמן שי: אגב, בינינו אתם תקוממו את הציבור.

נחמן שי: בפרס ראשון מי מקומם את הציבור, מובילה רשות השידור.

נחמן שי: אתם גם מומחים למלא את החלב בדלי וגם לשפוך אותו.

נחמן שי: תהיה כאן התנגדות מן הקצה אל הקצה.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

נחמן שי: וחבל שאתם מעלים את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אין סיכוי שדבר כזה עובר כאן.

כרמל שאמה-הכהן: גם אם היינו מעבירים לכם את החוק, הייתם מגיעים למשל בעוד שנתיים לוועדת הכספים ורוצים להחיל אגרה על טלפונים ניידים?

אמיר גילת: אני מסתכל על המכלול.

אמיר גילת: אם אתה משתמש גם וגם וגם, אתה משלם פעם אחת.

כרמל שאמה-הכהן: אז למה אתה להחיל את זה על טלפונים ניידים?

נחמן שי: אמר פרופסור פולק, יש למשפחה שלושה ילדים.

נחמן שי: תגידו בחוק שכל אזרחי ישראל – וגם לזה אני אתנגד – חייבים בתשלום אגרה.

נחמן שי: אני יודע שלזה אתם רוצים להגיע.

נחמן שי: נעלתם את עצמכם מה יכול להיות הכי קרוב לחוק בלי שיהיה חוק, והגעתם למסקנה.

נחמן שי: יש במדינת ישראל שבעה-שמונה מיליון טלפונים סלולריים, לא כולם סמארטפון, נטיל עליהם אגרה.

נחמן שי: יש אין סוף מחשבים, נטיל עליהם אגרה.

נחמן שי: זה לא עולה על הדעת.

אבי כץ: הכוונה לגבות אגרה אחת מכל מי שמחזיק באחד האמצעים הטכנולוגיים החדישים.

נחמן שי: אלה כל בתי האב בישראל, להוציא אולי את האוכלוסייה החרדית שגם לה יש.

נחמן שי: אצל איכלר בבית יש מחשב והוא לא צופה בטלוויזיה.

אבי כץ: בכיוון זה אנחנו הולכים לפי מה שקורה באירופה.

אבי כץ: אגב, בגרמניה התחילו לגבות גם אגרה לגבי המחשבים האלו עליהם אתה מדבר ולאור מה שקורה, הם עברו לשיטת גבייה מכל בית אב, דבר עליו נחמן מנסה לרמוז.

אבי כץ: בגרמניה גובים אגרה מכל בית אב, ממבוגר מבית האב, בבית.

אבי כץ: בעסקים גובים מכל מוסד על פי מספר העובדים שיש במקום.

אבי כץ: עכשיו הייתי בכנס שהתקיים באירופה והבאתי משם את החוק שהגרמנים התחילו להפעיל לפני כשנה וחצי, והם הולכים לכיוון הזה שכל בית אב משלם את האגרה.

ישראל אייכלר: יש לי עצה.

ישראל אייכלר: מי שיש לו אוזן אחת, משלם חצי.

כרמל שאמה-הכהן: מה עם עיניים?

ישראל אייכלר: אגרה מיוחדת למי שיש לו עיניים.

אבי כץ: בערוצים המסחריים המימון, כפי שהסבירה אתי, הוא מימון די ברור ושם עוגת ההכנסות מהפרסומת היא די רחבה, אצלנו יש לנו בעיה.

אבי כץ: שאלתם אותנו איך אנחנו יכולים להעמיק את הגבייה כדי לממן את הרפורמה.

אבי כץ: אין לנו שום אמצעי להעמיק את הגבייה ולתמוך ברפורמה אם לא ייתנו לנו הכלים הדרושים כפי שמבוקש בחוק.

קריאה: איפה החוק הזה נותן לך כלי שאתה יכול להיכנס ולקבל יותר?

קריאה: לא תוכל להיכנס לבית שלא ייתנו לך להיכנס אליו.

אמיר גילת: אני רוצה שוב לחדד את הנושא.

אמיר גילת: אני מדבר צופה פני עתיד, חבר הכנסת שי.

אמיר גילת: אנחנו מדברים על חוק שהוא באמת לעשרות שנים קדימה ואנחנו לא יכולים להישאר במצב שבו כרגע ההגדרה היחידה למי משלם אגרה, זה מקלט טלוויזיה.

אמיר גילת: זאת נקודת המוצא.

ישראל אייכלר: גם מחזיקי רדיו.

ישראל אייכלר: אתה היושב ראש גם של הרדיו.

ישראל אייכלר: מי שיש לו רכב עם רדיו, משלם אגרה.

קריאה: גם אם אין לו רדיו.

קריאה: כל מי שיש לו רכב.

אמיר גילת: עוד נגיע לרדיו.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה ברור.

אמיר גילת: לכן אני אומר שצריך לקחת בחשבון שאנשים זורקים מקלטי טלוויזיה.

אמיר גילת: אתה נתת דוגמת קיצון של המכשיר הקטן, החמישה אינצ' אבל אני מדבר עכשיו על הצעירים שרואים היום טלוויזיה באמצעות המחשב הנייד.

אמיר גילת: החוק הנוכחי לא נותן לנו מענה.

אמיר גילת: אנשים זורקים טלוויזיה ואנחנו נישאר בלי מקורות הכנסה.

ישראל אייכלר: אתן לכם עצה פשוטה, טכנית, כפי שעושה הרשות השנייה.

ישראל אייכלר: תוכניות כמו למשל פולישוק.

ישראל אייכלר: אני לא יכולתי לראות כי אין לי טלוויזיה והם לא מעבירים אותה באינטרנט בזמן השידור.

ישראל אייכלר: גם אתה יכול לעשות את זה.

ישראל אייכלר: אל תיתן באינטרנט ואל תחייב אנשים באגרה.

אלי פולק: אדוני היושב ראש, נדמה לי שיש כאן כמה דברים שהם בסיסיים.

אלי פולק: נכון, יש התקדמות של טכנולוגיה.

אלי פולק: תגביל היום לחמישה אינצ', אבל מחר יהיה לך מכשיר כזה שיהיה לו עוד מסך פלסטיק שמתקפל החוצה והוא יהיה עשרים אינצ'.

אלי פולק: אי אפשר לבוא ולהגביל את זה באינצ'ים כאלה ואחרים כי מחר הדברים ישתנו.

אלי פולק: אני ודאי מסכים עם מה שאמר חבר הכנסת נחמן שי, דהיינו, אם השינויים יהיו, תבואו אלינו.

נחמן שי: אם אתה מסכים אתי, זה ימות המשיח.

אלי פולק: גם לפני כן אמרת כמה דברי חכמה ודברי טעם, אם מותר לי לומר.

אלי פולק: הרבה יותר עקרוני מזה.

אלי פולק: המס הזה הוא מס רגרסיבי שלא ניתן לגבות אותו מציבורים שלמים.

אלי פולק: אתה הולך ואומר שאתה ממשיך את הקיים, במקום לבוא ולהסתכל צופה פני עתיד באמת.

אלי פולק: צופה פני עתיד הוא להפוך את המס הזה שבו העשיר משלם יותר והעני משלם פחות.

אלי פולק: כל זה ניתן לעשות דרך אגרת הרכב.

כרמל שאמה-הכהן: לא, סליחה, אנחנו לא דנים בזה כרגע.

אלי פולק: אני יודע אבל זה חלק מהדיון.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא בסעיף הזה.

אלי פולק: מי שצופה פני עתיד ירצה לבוא ולבטל לחלוטין את אגרת הטלוויזיה ולדבר אך ורק על אגרת רשות שידור וליצור אותה בצורה כזאת שלא תצטרכו להיכנס לתוך בתי אב כפי שאתם עושים היום.

ירמי קדושי: אני חושב שכל הנטל הזה של האגרה, לא מספיק שהוא מכביד על הציבור והציבור לא משלם אותו בכיף כי הוא מרגיש שהוא לא מקבל מענה, כל העניין עכשיו לנסות ולקחת מהציבור כסף בצורה כזאת או אחרת, בכל מיני דרכים, זאת פשוט שערורייה.

ירמי קדושי: מה עושה סטודנט שיושב בתל אביב היום, שוכר דירה והוא רוצה לצורכי הלימודים שלו לשים בו מחשב ואולי יש לו שניים או שלושה מחשבים?

ירמי קדושי: האם גם הוא צריך לשלם אגרה?

ירמי קדושי: הוא בכלל לא צופה בטלוויזיה ואין לו זמן לכך.

ירמי קדושי: אני לא חושב שזה צודק לבוא ולהטיל אגרה על מכשירים.

ירמי קדושי: אני לא חושב שזה צודק לבוא ולקחת מאנשים את הכסף הזה ולומר להם שזה עבור אגרה או משהו כזה.

ירמי קדושי: אם הציבור היה מרגיש שהוא מקבל תמורה, כמו שהוא הולך לתיאטרון, לקולנוע ולמקומות אחרים, הוא היה משלם את זה בכיף, אבל היום האגרה לא מצדיקה את עצמה בכלל.

ירמי קדושי: אני מציע לבטל את כל הסיפור הזה של האגרה ולנסות לקחת את הכסף בדרכים אחרות.

אבי כץ: מסים זה לא נטל?

אבי כץ: אוהבים לשלם מסים?

ירמי קדושי: מסים זה משהו אחר.

כרמל שאמה-הכהן: יש עוד הערות?

נחמן שי: אני רוצה להוסיף עוד משהו בהמשך למה שאמרתי.

נחמן שי: מצבה של הוא קשה ויש עליה גם לחץ של משרד האוצר להביא עוד מזומנים כדי לנסות לעשות את הרפורמה.

נחמן שי: אני מסכים שצריך לחפש מקורות הכנסה נוספים כדי לחזק את הרשות בכלל ובפרט ערב הרפורמה.

נחמן שי: בוא נשבור את הראש בנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, זה פתרון אחר.

נחמן שי: אבל לא במקום הזה.

כרמל שאמה-הכהן: יש לנו קונצנזוס שאנחנו לא גובים מטלפונים סלולריים.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: מה עם מחשבים נישאים?

נחמן שי: אותו הדבר.

נחמן שי: גם במחשבים יש גדלים שונים, פעם המחשב הוא בגודל כזה ומחר הוא בגודל אחר.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: אני אומר לכם, אתם פורצים גדרות כאן שהם לא במקום ולא בזמן.

נחמן שי: אני לא יודע מה אבי ידידי ראה בגרמניה ואני לא יודע מה עושים שם.

כרמל שאמה-הכהן: לגבי מחשבים, זה בדיוק כמו שהערוצים של הוט משדרים חופשי ולא גובים מאף אחד.

קריאה: הערוצים המסחריים שמדרים פרסומות וכאן מגיע המימון שלהם.

קריאה: להוט יש דמי מנוי.

כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר על הוט באינטרנט.

קריאה: יש פרסומות.

כרמל שאמה-הכהן: תשימו גם אתם באינטרנט פרסומות.

קריאה: הוט ו-יס יכולות לקבוע דמי מנוי בהתאם לעלויות שלהן ולהוצאות.

קריאה: לא משנה אם זה באינטרנט או בטלוויזיה הרגילה.

קריאה: הם יכולים לעשות התאמות.

קריאה: ל אין את היכולת לבצע את זה.

קריאה: אנחנו מדברים על שינויים שיכולים להיות בעוד 5-10 שנים ואנחנו רואים את העולם הטכנולוגי.

קריאה: המכשירים הסלולריים שלנו השתנו פלאים רק בשלוש השנים האחרונות.

קריאה: אנחנו יכולים למצוא את עצמנו במצב שבעוד שנתיים אנשים זורקים את מקלטי הטלוויזיה שלהם וצופים בטבלטים או במחשבים ניידים ואנשים צעירים עושים את זה כבר היום.

קריאה: אני עוד לא עושה את זה, אבל אני מכיר לא מעט אנשים שעושים את זה.

כרמל שאמה-הכהן: ערוץ 1 משודר חי באינטרנט כל הזמן?

קריאה: לא.

כרמל שאמה-הכהן: רק שידורים חוזרים?

קריאה: כן.

קריאה: לפי הזמנה.

כרמל שאמה-הכהן: אם כן, זה בכל לא שירות מלא.

קריאה: אנחנו לא מציעים כאן בהצעת החוק כבר עכשיו להטיל אגרה על אותם אנשים.

קריאה: אנחנו מציעים שהשר יצטרך, בהסכמת שר האוצר, להביא את זה לאישור ועדת הכספים.

כרמל שאמה-הכהן: ועדת הכלכלה.

נחמן שי: כשיגיע הרגע.

נחמן שי: אני לא פוסל שום רעיון.

נחמן שי: אני אומר שוב שאני לא אצהיר יותר הצהרות נאמנות כי יחשבו שהשתגעתי.

נחמן שי: צריך לעזור ל אבל נחפש דרך.

נחמן שי: אם ישתנו הרגלי הצפייה, תעשו תיקון לחוק, תבואו לבניין הזה ותבקשו את האישור לכך.

נחמן שי: להשאיר את זה פתוח כך שאתם תחליטו מתי, לא.

קריאה: זה לא אנחנו.

קריאה: זה אתם.

כרמל שאמה-הכהן: הם בכל מקרה צריכים לבוא לכנסת אבל לא בשלוש קריאות אלא רק בהחלטת ועדה.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אני מעדיף שזה יגיע בבוא הזמן.

אמיר גילת: מדינת ישראל רוצה, וזאת נקודת המוצא, שידור ציבורי אבל את השידור הציבורי צריך לממן.

אמיר גילת: אין חסויות, אין תשדירים, אין אגרה, אז מה כן?

ישראל אייכלר: יש לכם תשדירים וחסויות.

ישראל אייכלר: אם תרצו פרסומות, לדעתי אפשר לדבר על זה אבל לא להטיל עוד מסים על הציבור.

אבי כץ: לאורך כל הדיונים שהיו כאן, אנחנו מדברים על חוק שזמן קיומו יהיה בערך ארבעים שנים.

אבי כץ: לא נשנה את החוק בעתיד הקרוב.

אבי כץ: אני חושב שזה הזמן להרחיב את החבות של מי שחייב באגרת טלוויזיה.

אבי כץ: אם לא נתחשב בכל האמצעים הטכנולוגיים שקיימים, לא תהיה לנו הזדמנות אחרת.

אבי כץ: אנחנו לא מדברים על איך נגבה ומה נגבה.

אבי כץ: אנחנו רוצים שהבסיס שמי שחייב באגרה יהיה בסיס רחב בהתחשב בכל מה שקורה גם בתחום הטכנולוגי ובמה שקורה בעולם.

אבי כץ: בעולם כל הזמן מדברים על האפשרות לגבות את האגרה ולממן את השידור הציבורי באופן עצמאי ואם לא תתנו לנו את ההזדמנות עכשיו כאשר מתקנים את חוק לדורות, זאת בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: זה יעזור לך לגבות את האגרה מתושב אום אל פאחם שמחזיק מחשב?

אבי כץ: זאת סוגיה אחרת.

אבי כץ: כל אזרח יודע שבכל אמצעי שהוא צופה הוא חייב באגרה.

אבי כץ: אני יודע למה אתה מכוון.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אני לא מכוון.

כרמל שאמה-הכהן: אני אמרתי תושב אום אל פאחם ואני לא מתבייש להגיד את זה.

אבי כץ: תושב אום אל פאחם לא ישלם לא בשביל הטלוויזיה ולא בשביל הפלאפון כי הוא לא משלם מסים בכלל.

ישראל אייכלר: אני מתנגד לדברים.

ישראל אייכלר: אתה מאשים ציבור שלם באום אל פאחם.

כרמל שאמה-הכהן: לא, הוא אמר שזה יותר נכון להגיד את זה מאשר להגיד שהם משלמים ובזה הוא צודק.

כרמל שאמה-הכהן: יותר נכון לומר שלא משלמים מאשר משלמים.

ישראל אייכלר: יש כאלה שמשלמים ויש כאלה שלא משלמים.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לא יכול להגיד שמשלמים שם.

ישראל אייכלר: למה לא?

כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול לומר שחלק משלם.

כרמל שאמה-הכהן: חלק קטן.

ישראל אייכלר: אני לא יודע אם חלק קטן או גדול.

כרמל שאמה-הכהן: מספרית, זה ידוע.

ישראל אייכלר: הוא דיבר על מסים.

כרמל שאמה-הכהן: אני דיברתי על האגרה.

אבי כץ: ארנונה ומסים למועצות המקומיות.

אבי כץ: מה שקורה כיום, מאחר שהבסיס היחידי עבורו אנחנו גובים אגרה זה מכשיר הטלוויזיה, היום יש תופעה שהולכת ומתפשטת שאזרח אומר לי שהוא זרק את מקלט הטלוויזיה והוא לא צופה בשידורים שלנו ולכן הוא לא רוצה לשלם אגרה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יגיד לך שהוא גם זרק את המחשב.

אבי כץ: לא.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יגיד לך שהוא זרק הכול ושתעזוב אותו.

אבי כץ: אבל את הפלאפון הוא לא זרק.

כרמל שאמה-הכהן: איך תעקוב אחרי אנשים עם הפלאפון?

אבי כץ: אני לא אעקוב.

כרמל שאמה-הכהן: אם מחייבים חברות, הכי פשוט והכי צודק היה שחברות יס ו-הוט היו מעבירות את הנתונים של מי מחובר אליהן וכמה מכשירים יש להם בבית.

כרמל שאמה-הכהן: אז גם התשלום היה פרופורציונאלי והכי סוציאלי והכי נכון.

אבי כץ: זה דיון אחר שצריך להתקיים בוועדת הכלכלה.

אבי כץ: זה דיון שגם אותו אנחנו מבקשים כאמצעי לאפשר לנו לקבל את המידע.

אבי כץ: כבר קיימת דיון אחד ואנחנו מבקשים להרחיב את הדיון כדי לאשר לנו גם את קבלת המידע מ-הוט ו-יס.

אבי כץ: היום הבעיה היא איך אתה מרחיב את בסיס החייבים.

כרמל שאמה-הכהן: אני אמרתי לכם שתציגו לי דרך בה אתם מעמיקים את הגבייה לא רק ברמת גן אלא גם באום אל פאחם.

כרמל שאמה-הכהן: זאת השאלה.

נחמן שי: הם לא יכולים.

קריאה: אנחנו מדינת הפקרות או מדינת חוק?

אבי כץ: אדוני היושב ראש, יש לנו מצגת שהכנו שגם מתייחסת למה שאתה מבקש.

אבי כץ: ברגע שתרצה, אנחנו נציג את המצגת כי גם שם אנחנו הולכים בכיוון של חיוב האזרחים על סמך זה שהם מחזיקים צלחת לווין.

אבי כץ: אנחנו הולכים לכיוון הזה ורוצים להרחיב את זה בצורה מסיבית כדי להעמיק שם את הגבייה.

אבי כץ: זאת בדיקה חיצונית ולא כמו שציין קודם פרופסור פולק לגבי כניסה לבתים או לא.

אבי כץ: זה משהו חיצוני.

אבי כץ: על סמך הרישום שנבצע, שם נעמיק.

כרמל שאמה-הכהן: למה אתם לא עושים מיקור חוץ לגבייה באזורים האלה?

כרמל שאמה-הכהן: אני יודע לדוגמה שרשויות מקומיות, גם רשויות מקומיות ערביות שהיה להן קושי בעצמן לגבות את הארנונה, ברגע שהעבירו את זה לחברות שמתמחות בכך, העמיקו את הגבייה בצורה דרמטית.

אבי כץ: אנחנו גייסנו לפני ארבע שנים חברה חיצונית שקוראים לה מילגם כדי לטפל בסוגיה הזאת.

אבי כץ: לצערנו החברה לא הצליחה.

אבי כץ: היום אנחנו מקושרים עם משרדי עורכי דין על מנת לטפל באכיפה מעמיקה וגם לטפל בסוגיה הזאת שאני מדבר עליה, שנוכל להציג אותה בוועדת הכלכלה כאשר תרשה לנו לעשות זאת.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אשמח לכך.

דנה נויפלד: הנוסח כמו שהוא היום כולו, כמו שאמרת קודם, הוא לא ישנה את המצב הקיים היום.

דנה נויפלד: כלומר, בשביל להפעיל את הסעיף הזה, הסעיף הזה רק נותן לנו מתג שאפשר להעלות אותו ולהפעיל אותו בעת הצורך.

דנה נויפלד: באותו רגע שנגיע עם אישור תקנות כאלה, ועדת הכלכלה – לפי הצעת

דנה נויפלד: כם זאת תהיה ועדת הכלכלה – תוכל לשאול את כל השאלות האלה.

דנה נויפלד: הסעיף הזה לא ימנע ולא יחסום שום דבר.

דנה נויפלד: כל מה שהוא עושה, הוא מאפשר כניסה בדלת.

דנה נויפלד: זה הכול.

דנה נויפלד: הוא לא מפעיל את הסעיף, זה לא שממחר יגבו אגרה על טלפונים ולא על מחשבים ולא על שום דבר.

דנה נויפלד: המצב נשאר כפי שהיה.

דנה נויפלד: כל מה שהוא מאפשר זה שבעת הצורך באמצעות תקנות יהיה אפשר לבוא לוועדת הכלכלה וועדת הכלכלה כמובן תשאל את השאלות הללו.

דנה נויפלד: ועדת הכלכלה תוודא ממי גובים ומתי גובים.

דנה נויפלד: לכן לא נמנע שום דבר.

נחמן שי: בבוא הזמן תבואו לכאן ותבקשו שינוי בחוק.

אבי כץ: אין זמן.

אבי כץ: אתה יודע מה זה לשנות את החוק וכמה זמן זה לוקח?

נחמן שי: אני יודע.

אבי כץ: אין בבוא הזמן.

אבי כץ: עכשיו זה הזמן.

נחמן שי: לא נותנים כאן כר פתוח.

דנה נויפלד: צריך לבוא עם תקנות.

ישראל אייכלר: זאת הטלת מס על הציבור.

ישראל אייכלר: אם רוצים להטיל מס נוסף על הציבור, צריך לבוא לכנסת ולעשות זאת בנפרד.

ישראל אייכלר: למה צריך לכלול את זה כאן?

אבי כץ: אנחנו נמצאים עכשיו בכנסת ומבקשים זאת.

ישראל אייכלר: למה להטיל מס באופן גורף?

דנה נויפלד: בכל מקרה אי אפשר יהיה להפעיל את הסעיף הזה בלי שבאים לכאן ומקבלים אישור.

ישראל אייכלר: כשיהיה מצב כזה, תבואו לכנסת.

אבי כץ: יש את תקנה 6 לחוק שאומרת שאדם שהוציא את המקלט שלו, העביר אותו, צריך להודיע תוך שלושים ימים לצוות הפרטים.

אבי כץ: הלכו חכמים, קראו את התקנה הזאת, ראו ששם לא כתוב שאם אתה זורק את המקלט אתה פטור מתשלום, והלכו עם זה לבית המשפט.

אבי כץ: בית המשפט קבע שלא כתוב שאם אתה זורק אתה לא חייב ולכן חייבו אותנו על סמך זה שהוא הודיע שהוא זורק את המקלט.

אבי כץ: יש פסק דין בנושא הזה.

ישראל אייכלר: את מי חייבו?

אבי כץ: את הרשות.

אבי כץ: חייבו אותה לקבל את הטענה שהוא זרק את מקלט הטלוויזיה.

ישראל אייכלר: פטרו את האדם מתשלום.

אבי כץ: כן.

חנה מצקביץ: מקבלת אגרה בשביל התוכן שהיא מעבירה לציבור.

חנה מצקביץ: כשחוקקו את החוק הישן, כשקמה הטלוויזיה, הייתה סוגיה איך ישלמו ובשביל מה ישלמו.

חנה מצקביץ: אמרו שכל מי שמחזיק מקלט – אז זה היה מקלט טלוויזיה – הוא צופה בשידורים ולכן מחייבים באגרה את מי שמחזיק במקלט טלוויזיה.

חנה מצקביץ: היום לא מדברים יותר על טלוויזיה.

חנה מצקביץ: אין כבר מונח של טלוויזיה.

חנה מצקביץ: היום מדברים בעולם על טלוויזיה היברידית, היום למקלט עצמו אין שום משמעות יותר כי מבחינה טכנולוגית את אותם התכנים אתם רואים באמצעים טכנולוגיים אחרים.

חנה מצקביץ: היום אנחנו עושים חוק חדש מודרני שיתאים אותנו לעידן המודרני ועדיין אנחנו נשארים עם המונחים שהם כבר לא קיימים היום בעולם.

חנה מצקביץ: באירופה ובכלל בכל העולם זה לא קיים יותר, המושג הזה של מקלט טלוויזיה.

ישראל אייכלר: אני שומע כל הזמן על כל העולם.

ישראל אייכלר: תשאלו בעולם כמה אנשים מרוצים מה-BBC, כמה מרוצים מהשידור הציבורי וכמה מרוצים בארץ.

חנה מצקביץ: אתם צודקים אבל אתם לא מאפשרים לנו לקבל את האגרה שמגיעה לנו.

חנה מצקביץ: אני לא מדברת על הרחבת בסיס משלמי האגרה.

חנה מצקביץ: אני אומרת לשמר אותה.

חנה מצקביץ: מה שקורה היום, כמו שאמר אבי, הם משליכים את המקלט כי הם רואים את אותם התכנים באמצעים טכנולוגיים אחרים.

חנה מצקביץ: הסעיף הזה באמת לא אומר שום דבר.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת איכלר, אם אנחנו נשנה את הסעיף במובן כזה שיאמר שמחריגים טלפונים סלולריים באופן אבסולוטי?

כרמל שאמה-הכהן: תנאי נוסף הוא שנקבע שיהיה אפשר לחזור לכנסת רק אם השינויים יהיו שינויים משמעותיים בהרגלי הצפייה?

כרמל שאמה-הכהן: תנאי נוסף הוא שרק במידה שהשידור דרך האינטרנט יהיה שידור מלא של ערוץ 1?

ישראל אייכלר: השאלה אם אתה יכול לכלול גם מחשבים ביחד עם הסלולרי, כי מה ההבדל?

ישראל אייכלר: הצעירים כבר לא צופים במחשב אלא רק בסלולרי.

ישראל אייכלר: הדור הזקן שלנו מסת

ישראל אייכלר: כל עוד במחשב אבל הדור הצעיר מסתכל כבר באייפון.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: סלולרי החרגנו.

ישראל אייכלר: אז למה לא את המחשב?

כרמל שאמה-הכהן: יש כמה דברים שצריכים לקרות.

כרמל שאמה-הכהן: ראשית, אנחנו מחריגים לגמרי את מכשירי הסלולר.

כרמל שאמה-הכהן: שנית, אנחנו שמים תנאי נוסף.

נחמן שי: הם בכלל לא התכוונו לזה.

נחמן שי: הם חשבו רק על מחשבים.

אתי בנדלר: לא, הם התכוונו מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: מחריגים את מכשירי הסלולר.

כרמל שאמה-הכהן: שנית, קובעים שהזכות שלהם לחזור לכאן לוועדה כדי לקבל אישור לדרכי גבייה נוספות, במידה שהשידור יהיה שידור מלא וזהה לטלוויזיה כך שזה באמת יהיה תחליף לצפייה בטלוויזיה.

נחמן שי: לא יודע, אולי הם מתכננים את זה.

נחמן שי: אני לא יודע מה זה אומר שיש שידור מלא.

נחמן שי: כרגע אין.

נחמן שי: יכול להיות שזה עניין פשוט להזרים את זה לתוך המחשב.

נחמן שי: אני מצטער שזה לא קיים כבר היום.

נחמן שי: אני לא חושב שצריך לתת את הדבר הזה.

כרמל שאמה-הכהן: גם אז הם צריכים לחזור לוועדת הכלכלה.

נחמן שי: אני אגיד לך מתי אני מוכן לאשר את זה.

נחמן שי: אני מוכן לאשר את זה כשהם יגבו שמונים אחוזים מכלל האוכלוסייה ועכשיו עניתי על הדבר השני שאמרת.

נחמן שי: כשרשות השידור תודיע שהיא גובה היום משמונים אחוזים מהשוק, ניתן להם את התוספת.

חנה מצקביץ: אם תתנו לנו אמצעים או כלים.

נחמן שי: הנה, הגענו לזה.

נחמן שי: אני לא יודע מה זה אמצעים או כלים.

קריאה: לפי המתכונת הנוכחית, יקרה בדיוק הפוך.

נחמן שי: ככל שקטנה האגרה בקבוצות מסוימות, בסקטורים מסוימים, ככל שהמדינה מקטינה את המחויבויות, זה נופל כולו על קבוצה אחת מסוימת שהיא מסומנת וידועה.

נחמן שי: היא נופלת על אנשים שמשלמים, על הפרייארים.

כרמל שאמה-הכהן: ניסיתי ככל יכולתי.

כרמל שאמה-הכהן: כרגע אין רוב לסעיף בשום וריאציה, גם אם לא מכווצים אותו וגם אם לא מחריגים אותו.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נדלג עליו.

כרמל שאמה-הכהן: נצביע עליו והוא ייפול.

כרמל שאמה-הכהן: תנסו לעשות עבודה בקרב חברי הוועדה.

ישראל אייכלר: למה שלא תצביע עכשיו?

כרמל שאמה-הכהן: אם תרצה אחרי כן להעביר את זה, יצטרכו עוד דיון לרביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: ממילא זה יסתיים בסוף אחרי רביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: השאלה אם יש לך כאן רוב בוועדה.

ישראל אייכלר: הציבור מואס במסים האלה ובאגרה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: הציבור מואס בכל מסים.

אמיר גילת: אני מציע ללכת ולחשוב.

אמיר גילת: נקודת המוצא היא שצריך לעדכן את החוק.

אמיר גילת: זה בתור התחלה.

אמיר גילת: לא יתכן שאנחנו נחוקק ב-2011 חוק של 1965.

נחמן שי: אמיר, נקודת המוצא היא איך לחזק כלכלית את כדי שהיא תוכל לתפקד.

נחמן שי: זאת נקודת המוצא.

נחמן שי: אגרה, מקור אחר, על זה אני מוכן לדבר כמה זמן שאתם רוצים.

נחמן שי: אני אומר את זה במלוא הכנות.

נחמן שי: אני מרגיש שזה שירות ציבורי חיוני שעושה עבודה טובה.

אמיר גילת: כל עוד המחוקק מותיר על כנו שתשלום האגרה הוא באמצעות מי שיש ברשותו מקלט טלוויזיה ומי שהספק מדווח על כך שרכש, אנחנו במצב לא הגיוני.

נחמן שי: אז בוא נחשוב.

נחמן שי: אתם מדברים על העלאת אגרת הרדיו ברכב.

נחמן שי: אני לא יודע, יש לכם פתרונות אחרים.

נחמן שי: נחשוב עליהם.

דני זקן: אתה צודק ברמה העקרונית אולי, אבל אנחנו לא מדברים כאן רק על סיפור האגרה וההשלמה של הרפורמה והמימון שלה.

דני זקן: יש כאן בעיה אמיתית של המודרניזציה שאנחנו לא מביאים אותה לחוק.

דני זקן: אולי זה נראה קצת מפחיד עכשיו, אולי יימצא ניסוח ממותן יותר, אבל אי אפשר להתעלם מזה שבעתיד הלא רחוק אנשים לא יראו יותר טלוויזיה במקלטים.

נחמן שי: נכון להיום הפרופורציות הן שהחלק המכריע של הציבור עדיין צופה במסך הטלוויזיה ואם אתה מדבר על התפתחויות טכנולוגיות, המסכים גדלו ונעשו דקים יותר ויש בדיוק תנועה הפוכה גם לצפייה בטלוויזיה דרך מסכים.

נחמן שי: זה לא בהכרח שכולם עברו לניידים.

דני זקן: מה עם מסכי וידאו במכונית?

דני זקן: לשיטתך גם כאן לא צריך.

נחמן שי: טלוויזיה במכונית?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: האזרח כבר שילם על הרדיו במכונית.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו עוברים להצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 29.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שהצעת חברי הוועדה היא למחוק את סעיף 29ג.

נחמן שי: נחזור אליו בבוא הזמן.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על מחיקת סעיף 29ג.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 29ג – נמחק פה אחד

דנה נויפלד: אנחנו מבקשים לשמור על זכות להסתייג.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: לא תהיה גבייה עתידית ממכשירים שאינם טלוויזיות, לא מכשירי סלולר ולא מחשבים ניידים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו ממשיכים בהקראה.

סעיפים 22 ו-23, שניהם טכניים וברשות

כם אני אקריא את שניהם.

אתי בנדלר: הממשלה מבקשת להסתייג ואני מבקשת להמציא את נוסח ההסתייגות.

אתי בנדלר: אם אתם רוצים להסתייג באופן שההסתייגות תהיה תואמת בדיוק את נוסח הסעיף המוצע, אתם לא צריכים לעשות שום דבר מעבר לכך.

אתי בנדלר: אם אתם רוצים נוסח אחר, אני מבקשת להעביר אותו מבעוד מועד כדי שהוועדה תדון בו, ככל שתהיה בקשה לדיון מחדש.

בסדר גמור.

אנחנו נשקול ונחליט בהתאם.

סעיף 22 הוא תיקון טכני אבל הוא מותנה בזה שסעיף 29ד הקודם התקבל.

אם הסעיף הקודם לא מתקבל, הוא מיותר.

אני חושבת שהוא יהיה חלק מההסתייגות שלנו.

כאמור, הסעיף הבא הוא תיקון טכני שמושפע מהסעיף הקודם ואני מניחה שהוא פשוט יהיה חלק מההסתייגות שלנו.

אם הסעיף הקודם נופל, הסעיף הזה לא נחוץ.

הוא תיקון טכני שנועד להוסיף את סעיף 29ד באזכור במקום אחר.

אתם יכולים להצביע נגד ואני אסתייג עליו.

אתי בנדלר: את מדברת על סעיף 22.

סעיף 22 הוא תיקון שמכניס את סעיף 29ד שכרגע הצבעתם נגדו.

אם הצבעתם נגד סעיף 29ד, אתם יכולים פשוט להצביע גם נגד סעיף 22 ואנחנו נסתייג.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד מחיקת סעיף 22?

ישראל אייכלר: מה יש בסעיף 22 שצריך למחוק?

כרמל שאמה-הכהן: הוא המשך של הסעיף הקודם שמחקנו.

כן, הוא המשך.

הוא בא יחד אתו.

הוא בעצם מהווה השלמה טכנית של הסעיף הקודם.

לאה ורון: תקריאי את הסעיף מהחוק העיקרי.

22.

תיקון סעיף 32א בסעיף 32א לחוק העיקרי, אחרי "סעיף 29(א)" יבוא "וסעיף 29ד".

כרמל שאמה-הכהן: יש לי הצעה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מציע לשנות את סעיף 22.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 32א לחוק אומר שאגרות, פטורים וקנסות לפי סעיף 29(א) והתקציב לפי סעיף 31 טעונים אישורה של ועדת הכספים של הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: אני מציע שהשינוי שלנו יהיה, להעביר את כל האישורים האלה לוועדת הכלכלה.

נחמן שי: זה ברור.

כרמל שאמה-הכהן: זה השינוי שאני מעלה להצבעה כרגע.

נחמן שי: אני תומך בזה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה אושר פה אחד

נחמן שי: אני שואל משהו אחר.

נחמן שי: מישהו רוצה למנוע מהרשות לקבל מלוות למטרות פיתוח וכולי?

נחמן שי: לא.

לאה ורון: לא, זה לא הסעיף הזה.

לאה ורון: זה סעיף 32א.

לאה ורון: אגרות, פטורים וקנסות לפי סעיף 29(א) והתקציב לפי סעיף 31 טעונים אישורה של ועדת הכספים של הכנסת.

לאה ורון: מציע היושב ראש שזה יהיה באישור ועדת הכלכלה.

קריאה: יכולים לטעון נושא חדש.

אתי בנדלר: אם מישהו טוען שזה נושא חדש, מעבירים את זה להכרעת ועדת הכנסת וועדת הכנסת מחליטה בעניין.

קריאה: אנחנו יכולים לבדוק את זה?

אתי בנדלר: לא, אתם עכשיו צריכים לטעון את זה, לפני ההצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: נושא חדש, זה לעצור את החקיקה.

דנה נויפלד: אנחנו שומרים על זכותנו להסתייג.

דנה נויפלד: זה לא קשור לנושא חדש.

כרמל שאמה-הכהן: אתם שומרים על זכותכם להסתייג.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף 23.

דנה נויפלד: סעיף 23 הוא התאמות טכניות.

דנה נויפלד: 23.

דנה נויפלד: תיקון סעיף 33 בסעיף 33 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א) במקום "הוועד המנהל רשאי" יבוא "המועצה רשאית" ובמקום "תפקידיו" יבוא "תפקידיה".

דנה נויפלד: (2) סעיף קטן (ב) – בטל.

כרמל שאמה-הכהן: הסבר.

דנה נויפלד: זאת התאמה טכנית.

דנה נויפלד: במקום שמופיע הוועד המנהל, אנחנו מחליפים ואומרים המועצה.

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה.

דנה נויפלד: הפסקה השנייה שמבוטלת מדברת על כך שהוועד המנהל יכול לייפות את כוחו של היושב ראש לחתום על כללים וכולי.

דנה נויפלד: זה פשוט לא רלוונטי בחוק החדש.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 23 – אושר פה אחד סעיף 24.

דנה נויפלד: 24.

דנה נויפלד: החלפת סעיף 35 במקום סעיף 35 לחוק העיקרי יבוא: "35.

דנה נויפלד: פרסומים ומופעים פומביים הרשות רשאית להוציא לאור ולהפיץ פרסומים המכילים ידיעות על התכנים שמעבירה הרשות וכן חומר משידורי הרשות, באמצעים שונים, לרבות בכתב, במדיה מגנטית, דיגיטלית או אחרת, או בדרכים אחרות שתקבע המועצה בכללים, וכן לערוך מופעים פומביים הנועדים לשידור".

דנה נויפלד: יש היום סעיף דומה.

דנה נויפלד: הסעיף הזה מרחיב את האמצעים הטכניים והטכנולוגיים שבהם הרשות יכולה להשתמש.

קריאה: להפיץ.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בעד.

נחמן שי: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 24 – אושר פה אחד

נחמן שי: זה חוק צופה פני עתיד.

כרמל שאמה-הכהן: תעצרי לרגע עם ההקראה.

כרמל שאמה-הכהן: יש לנו שתי בקשות לדיון מחדש שהגיעה שעתן.

נחמן שי: עכשיו עולות הרביזיות?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: הודענו על כך.

כרמל שאמה-הכהן: הופץ סדר יום.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף הראשון.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר בסעיף 13 להצעת החוק, סעיף 23י(ב), בקשה לדיון מחדש של חברי הכנסת כרמל שאמה-הכהן ונחמן שי.

כרמל שאמה-הכהן: היה סעיף שמדבר על הגבלת כהונת מבקר לשש שנים.

כרמל שאמה-הכהן: אני הצעתי הצעה שהנושא הזה יימחק וכהונתו לא תוגבל.

לאה ורון: שסעיף 23י(ב) יימחק.

כרמל שאמה-הכהן: בדיוק.

כרמל שאמה-הכהן: שסעיף 23י(ב) תימחק ושלא תפגע עצמאות הביקורת, החדות שלה והעומק שלה.

כרמל שאמה-הכהן: לצערי הרוב באותה שעה בוועדה בחר להגביל את משך הכהונה.

כרמל שאמה-הכהן: לאחר מכן הצטרף לדיון חבר הכנסת נחמן שי שלא היה בעת ההצבעה כאשר התקבלה ההחלטה וביקש להצטרף לבקשת הרביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: לכן אנחנו מעמידים עכשיו את הרביזיה להצבעה.

ישראל אייכלר: אני רק רוצה להסביר במשפט אחד ואני לא אאריך.

ישראל אייכלר: אני רוצה שהמבקר יהיה חזק כי המבקר יכול להיות העוגן האחרון נגד העריצות של האנשים שם.

ישראל אייכלר: אני רוצה שהוא יהיה חזק ולא ייתקע לי איזה פקיד בגדר מסמר בלי ראש עד גיל 67.

כרמל שאמה-הכהן: כולנו רוצים מבקר חזק.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: לכן אני חושב שצריך להחליף אותו לפחות אחרי שש שנים, אם לא פחות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על בקשה לדיון מחדש.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה הבקשה אושרה אנחנו דנים מחדש בסעיף 23י(ב) ואנחנו מבקשים למחוק את סעיף 23י(ב).

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על מחיקת סעיף 23י(ב).

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 23י(ב) – נמחק

ישראל אייכלר: אני רוצה לרשום הסתייגות.

כרמל שאמה-הכהן: הסתייגות לחבר הכנסת איכלר.

ישראל אייכלר: לחילופין חמש שנים.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו אנחנו עוברים לאותו סעיף שהיה כאן תיקו אין סופי בכל הוורסיות.

כרמל שאמה-הכהן: זאת בקשה שנייה לדיון מחדש, סעיף 14 בהצעת החוק, סעיף 24(ג), מאת חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הבקשה לדיון מחדש.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה הבקשה לדיון מחדש אושרה עכשיו היועצת המשפטית תגיד לנו מה אנחנו עושים כדי שזה יהיה טוב.

לאה ורון: אתה מקריא את הנוסח שהיועצת המשפטית גיבשה על דעת חברי הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מקריא את הנוסח המוסכם, הנוסח אליו הגיעו להסכמה חברי הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: הרשות רשאית להתקשר לתקופות מוגבלות או למשימות מוגבלות עם אדם, אם קיימת בנסיבות העניין הצדקה להתקשרות בתחום התוכן והיצירה ובשים לב לכישוריו המיוחדים של אותו אדם.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה הנוסח אושר זה הנוסח שהתקבל על ידי הוועדה בסעיף 24(ג).

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שעשינו שני שינויים מבורכים, במיוחד השינוי הראשון שהוא מאוד חשוב, לגבי המבקר.

ישראל אייכלר: שהוא יישאר לכל החיים.

כרמל שאמה-הכהן: לא יודע אם לכל החיים.

כרמל שאמה-הכהן: הוא תמיד יכול ללכת.

קריאה: אין מי שיבקר את המבקר.

קריאה: זה מה שנעשה כאן.

ישראל אייכלר: זאת הבעיה שלי.

אפי מלכין: יש ניסיון בחברות ממשלתיות שהמבקר נהפך לדמות שאי אפשר להזיז אותה.

כרמל שאמה-הכהן: תיזמו הצעת חוק ממשלתית שמגבילה את המבקרים.

ישראל אייכלר: נכון.

ישראל אייכלר: אני חושב שכך צריך להיות.

ישראל אייכלר: הוא לא יכול לשבת כמסמר בלי ראש ולא לעשות כלום.

ישראל אייכלר: למשל, מבקש שלא עושה כלום, מה עושים אתו?

אפי מלכין: יש לו דירקטוריון.

ישראל אייכלר: אי אפשר לפטר אותו.

אפי מלכין: למה?

ישראל אייכלר: הוא מטעם מבקר המדינה.

אפי מלכין: הוא לא מטעם מבקר המדינה.

אפי מלכין: הוא מטעם החברה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נודיע לפרוטוקול שהרביזיה השנייה הייתה רביזיה גם של חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ וגם אני ביקשתי אותה אלא שזה לא נרשם.

כרמל שאמה-הכהן: לכן היעדרה של חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, מה עוד שהנוסח היה מוסכם, לא משנה לצורך העניין.

לאה ורון: היועצת המשפטית גיבשה נוסח שהיה מקובל על חברי הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

אתי בנדלר: זה כפוף לשיפור הנוסח בהמשך.

לאה ורון: כן, אמרת גם את זה.

כרמל שאמה-הכהן: את מוסמכת לשפר את הנוסח בכל סעיפי הצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעמידים להצבעה עוד בקשות לדיון מחדש.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 3, סעיף 15 לחוק העיקרי, מאת חבר הכנסת אלכס מילר.

נחמן שי: חבר הכנסת אלכס מילר לא נמצא כאן.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הרביזיה.

נחמן שי: הוא היה צריך לבוא אם הוא רוצה.

נחמן שי: אנחנו באנו ועובדים שעות נוספות.

כרמל שאמה-הכהן: אני אראה לפי משמעות הסעיף.

כרמל שאמה-הכהן: יש את הרביזיה של חבר הכנסת מילר על הסעיף שהוספנו ואומר לקדם את מטרות החינוך היהודי על כל גווניו ואת החינוך הממלכתי.

כרמל שאמה-הכהן: הוא ביקש רביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא רוצה למחוק את זה ואנחנו לא מוכנים למחוק את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נפיל לו את הרביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעלים את הרביזיה של חבר הכנסת אלכס מילר להצבעה.

נחמן שי: אפשר לדון.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אנחנו לא רוצים לדון.

קריאה: צריך לתת לו את ההזדמנות להסביר את הבקשה שלו.

כרמל שאמה-הכהן: אבל הוא לא בא.

לאה ורון: הוא הודיע שהוא לא יהיה היום.

אתי בנדלר: הוא הודיע מראש שהוא לא יהיה?

לאה ורון: כן.

לאה ורון: כשאני זימנתי את הישיבה, הוא הודיע שהוא נוסע לקייב.

כרמל שאמה-הכהן: אז כל אדם יודיע שהוא לא יהיה ויעצור חקיקה?

כרמל שאמה-הכהן: אני לוקח את האחריות עלי מול אלכס מילר.

ישראל אייכלר: הוא אפילו לא יזכור שהוא הגיש את הרביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

ישראל אייכלר: הוא עשה את זה סתם.

כרמל שאמה-הכהן: זאת רביזיה על אחת ממטרות הרשות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הרביזיה של חבר הכנסת אלכס מילר.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה הרביזיה לא התקבלה רביזיה של חבר הכנסת נחמן שי ואלכס מילר לסעיף 7 לחוק העיקרי.

לאה ורון: מינוי ועדת איתור ותפקידיה.

כרמל שאמה-הכהן: מה רציתם שם?

אתי בנדלר: על כל המנגנון של מינוי ועדת האיתור.

נחמן שי: אתה חושב שאני זוכר?

נחמן שי: רגע, תן לראות.

נחמן שי: אני יודע מה אני רוצה באופן כללי.

כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה שנפתח את כל הפרק הזה מחדש?

כרמל שאמה-הכהן: כתוב לי שביקשת עם אלכס מילר.

אתי בנדלר: אתה רצית את הנוסח שהיה כלול בהצעת החוק הראשונה.

אתי בנדלר: שיושב ראש ועדת האיתור לא ימונה על ידי השר, בהסכמת שר המשפטים.

נחמן שי: רגע, אני לא זוכר.

אתי בנדלר: כאן השר בוחר בהסכמת שר המשפטים את יושב ראש הוועדה ויושב ראש הוועדה בוחר את שאר חברי הוועדה.

נחמן שי: נאמר שהוועדה תמונה.

כרמל שאמה-הכהן: נחמן, אני אקצר לך את ההתלבטות.

כרמל שאמה-הכהן: אין רוב לרביזיה.

נחמן שי: אתה מצביע נגדי?

כרמל שאמה-הכהן: זה לא נגדך.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא אישי.

כרמל שאמה-הכהן: זה נגד העניין.

נחמן שי: הכול אישי.

קריאה: אנחנו יכולים להעיר משהו?

כרמל שאמה-הכהן: אם ייפתח דיון מחדש, תהיה לכם זכות דיבור.

נחמן שי: אני רוצה לנטרל את כוחה של הממשלה ככל הניתן.

נחמן שי: אני רוצה ועדה ציבורית אמיתית ולא ועדה ממשלתית.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הבקשה לדיון מחדש של חברי הכנסת נחמן שי ואלכס מילר.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה הבקשה לא אושרה בקשה נוספת לדיון מחדש בסעיף 9, סעיף 19 לחוק העיקרי, של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

נחמן שי: זה יחזור למליאה?

נחמן שי: אני אוכל לדבר על זה במליאה?

אתי בנדלר: אתה צריך להגיש הסתייגות.

נחמן שי: עכשיו עוד פעם להגיש הסתייגות?

נחמן שי: על זה אני אגיש הסתייגות?

אתי בנדלר: ודאי.

אתי בנדלר: אתה צריך לומר מה ההסתייגות שלך ומה אתה מציע.

נחמן שי: אני חוזר למקום שהייתי בו קודם.

נחמן שי: אני צריך ללמוד בדיוק את העניין.

נחמן שי: אני זוכר שהתנגדתי למעורבות של הממשלה במינוי ועדת האיתור.

אתי בנדלר: זאת אומרת שמהות ההסתייגות שלך היא לנטרל את השפעת הממשלה במינוי ועדת האיתור.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: בדיוק כך.

נחמן שי: הייתה שם איזו ועדה שממנה את ועדת האיתור, בראשות שופט וכל הדברים האלה.

נחמן שי: תנסחי את ההסתייגות על פי רוח הדברים.

ישראל אייכלר: תוכל לדבר במליאה.

נחמן שי: נכון, זה מה שאני מבקש.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעלים לדיון בקשה לדיון מחדש בסעיף שמדבר על משך כהונה של חברי ועדת האיתור.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו קבענו שחברי ועדת האיתור ימונו לארבע שנים ועכשיו הממשלה מבקשת שיהיה אפשר להאריך בשנה.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: דיברנו אז שהתקופה הזאת תהיה קצרה ככל האפשר.

דנה נויפלד: אנחנו רוצים שנה כדי שלא נישאר בלי.

נחמן שי: דנה, בניגוד לך, שכל רוחך ממוקדת בחוק הזה, יש לנו עוד כמה דברים על הראש בעת ובעונה אחת.

ישראל אייכלר: מה רע בסעיף כמו שהוא כתוב?

דנה נויפלד: ברשותכם, אני אסביר.

דנה נויפלד: המועצה תתמנה לארבע שנים כפי שהצעתם, אבל אנחנו יודעים שהליכי מינוי לא תמיד מסתיימים בזמן.

דנה נויפלד: אם הם לא יסתיימו בזמן, הרשות תישאר בלי מועצה ולא תוכל לתפקד.

כרמל שאמה-הכהן: השאלה מתי מתחילים תהליכי המינוי.

דנה נויפלד: נכון, אבל לחיים יש דינאמיקה משלהם.

דנה נויפלד: כרגע אין כאן תקופה.

נחמן שי: אתי, את ניסחת את זה יותר טוב.

כרמל שאמה-הכהן: תחשבו שנתנו לכם כאן שלוש שנים פלוס שנה.

דנה נויפלד: אבל יש גם אילוצים.

דנה נויפלד: לפעמים יש תקופת בחירות.

נחמן שי: אני חושב שניסחנו איזשהו סעיף יותר חכם, אם אני עוד לא סנילי לגמרי.

נחמן שי: אם אני לא טועה, היה מקום שבו דיברנו על העניין הזה של מינוי ממלאי מקום ומחליפים.

נחמן שי: האם זה לא היה כאן?

נחמן שי: אז ניסחת איזשהו נוסח ששחרר אותנו.

דנה נויפלד: נכון, אבל זה היה בעניין אחר.

נחמן שי: תזכירי לי בבקשה.

דנה נויפלד: בנוסח שיש כרגע לגבי חבר ועדת איתור עשינו משהו דומה.

דנה נויפלד: אמרנו שחבר ועדת איתור ימונה לתקופה של שלוש שנים ואולם הממשלה יכולה להאריך את תקופת כהונתו עד לסיום הליכי מינוי של חבר ועדה במקומו לתקופה שלא תעלה על שנה.

נחמן שי: זאת הייתה שם שנה?

כרמל שאמה-הכהן: בוא ניתן להם את השנה הזאת.

נחמן שי: שנה ייקח למנות ממלא מקום?

אתי בנדלר: אני רק מזכירה לכם שבהתאם להצעה שלכם כפי שהתקבלה, אני פשוט לא זוכרת כרגע באיזה סעיף מדובר, במקרה של פיזור המועצה, אתם תמנו מועצה חדשה תוך שישים ימים.

אתי בנדלר: מועצה שלמה, לא חבר אחד, והסעיף הזה אושר.

אתי בנדלר: חבר מועצה, אתם רוצים להאריך עד שנה כי בפחות זמן מזה לא מספיקים, אבל כלל חברי המועצה, יספיקו לכם שישים ימים.

נחמן שי: זה היה הוויכוח.

אתי בנדלר: כן.

כרמל שאמה-הכהן: נחזיר את זה לשלוש שנים ושנה.

כרמל שאמה-הכהן: זה היה הנוסח המקורי שלכם.

דנה נויפלד: לא, הנוסח הקודם היה שלוש פלוס שלוש.

נחמן שי: היה שלוש, הארכתם לארבע.

דנה נויפלד: לא, סליחה, בכל הכבוד.

דנה נויפלד: היה אז שלוש שנים עם אפשרות להארכת קדנציה נוספת של עוד שלוש שנים.

דנה נויפלד: הוועדה ביקשה לעשות קדנציה אחת.

דנה נויפלד: קדנציה אחת של שלוש שנים זה מעט, ולכן אמרנו שאם עושים קדנציה אחת, שיהיו ארבע שנים.

דנה נויפלד: הסעיף השני שהיועצת המשפטית דיברה עליו הוא הסעיף שעניינו פיזור מועצה ומינוי מועצה חדשה.

דנה נויפלד: אולם יש שם גם סעיף שאומר שעד שמתמנית מועצה חדשה, המועצה הקודמת ממשיכה לכהן כמועצה זמנית.

דנה נויפלד: אם כן, יש שונות ולא רק בשישים הימים.

דנה נויפלד: יש לנו שם איזשהו פער שמאפשר בכל זאת להתגבר על אי מינוי המועצה החדשה וזה שהמועצה היוצאת ממלאת את תפקידה עד שהמועצה החדשה נכנסת.

נחמן שי: במקום שש שנים, נתתם חמש שנים.

נחמן שי: זה הכול.

נחמן שי: גם אנחנו יודעים לספור לפחות מספרים בסיסיים.

נחמן שי: היו שלוש שנים, רציתם עוד שלוש, העליתם לארבע והוספתם את השנה.

נחמן שי: במקום פעמיים שלוש, עשיתם ארבע פלוס אחד.

דנה נויפלד: השנה היא לא אוטומטית והיא לא בכל מקרה.

נחמן שי: גברתי היקרה, תאמיני לי, תסמכי קצת על הידע האישי שלי, אין שנה שלא ממצים אותה.

נחמן שי: יגיעו אליה ביום ה-364.

נחמן שי: תקשיבי למה שאני אומר לך.

נחמן שי: תמיד זה כך.

נחמן שי: מתחילים ונתקעים ולא זזים, ויש עוד דאגות, ואם אין את להב החרב המתהפכת של החוק, זה לא זז.

נחמן שי: אז במקום שש שנים, עשיתם חמש שנים.

נחמן שי: למה הארכתם אחרי ארבע?

נחמן שי: שלוש פלוס אחת מקסימום וגם זה כבר הרבה.

דנה נויפלד: אנחנו מעדיפים שיישאר ארבע בבסיס בהנחה שזאת קדנציה אחת אבל שיהיה איזשהו גרייס גם אם הוא פחות משנה, כדי שתהיה איזושהי תקופה.

כרמל שאמה-הכהן: כמה זמן לוקח מינוי כזה?

דנה נויפלד: זה תלוי בתקופה.

דנה נויפלד: אם נופלים על תקופת בחירות, יש הקפאת מינויים וגם בלי הקפאת המינויים, הממשלה לא רוצה.

נחמן שי: בחירות זה חצי שנה או ארבעה חודשים.

נחמן שי: אני מכיר את זה.

נחמן שי: מיד אחרי כן אפשר למנות.

דנה נויפלד: אז לפחות חצי שנה.

נחמן שי: אבל למה לעלות משלוש לארבע?

דנה נויפלד: העלייה משלוש לארבע נבעה מזה שברגע שיש קדנציה אחת – אחת בחיים – ואנשים מתמנים לתפקיד.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: תעשו הפסקה.

נחמן שי: אפשר לחזור אחרי קדנציה אחת.

דנה נויפלד: זה לא אושר.

דנה נויפלד: זאת פתיחה לגמרי של הסעיף.

נחמן שי: שיחזרו אחרי שלוש שנים, אבל הם כבר לא יחזרו.

נחמן שי: אנחנו רוצים מגוון ורוצים עוד אנשים ורוצים שיהיה כאן ייצוג ציבורי נרחב.

נחמן שי: זה מה שאני רוצה ואני חושב שזה נכון.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זאת ועדת האיתור.

כרמל שאמה-הכהן: זאת לא מועצת הרשות.

נחמן שי: אני יודע.

נחמן שי: זאת ועדת איתור, אבל יש לה תפקיד חשוב כי היא מאתרת בעלי תפקידים.

דנה נויפלד: הסעיף בו אנחנו מדברים עכשיו הוא מועצת הרשות.

דנה נויפלד: הקראתי לכם את הדוגמה שאתם כבר החלטתם עליה בוועדת האיתור.

דנה נויפלד: אנחנו רוצים מנגנון דומה.

דנה נויפלד: אנחנו מדברים על המועצה.

דנה נויפלד: סעיף 19 מדבר על המועצה.

דנה נויפלד: הסעיף מדבר על תקופת הכהונה של חבר מועצה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא ב-10?

דנה נויפלד: לא.

נחמן שי: מה פתאום?

נחמן שי: אנחנו ב-10.

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: ב-10 כבר יש מנגנון כזה שהוועדה כבר החליטה עליו.

ישראל אייכלר: אני חשבתי שמדברים על 10.

נחמן שי: גם אני חשבתי.

נחמן שי: עכשיו אני אעשה רביזיה על 10.

נחמן שי: אני פותח את 10.

ישראל אייכלר: על איזה סעיף מדברים?

דנה נויפלד: אנחנו מדברים על סעיף 19 שעניינו תקופת הכהונה של חבר מועצה.

דנה נויפלד: השאלה אם להחיל הוראה דומה כמו שעשינו לעניין ועדת האיתור, גם על חברי המועצה.

נחמן שי: אתם מציעים שהמועצה תתמנה לארבע שנים במקום לשלוש שנים.

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: ועדת הכלכלה החליטה שבמקום שיהיו שתי קדנציות.

כרמל שאמה-הכהן: במקום שלוש פלוס שלוש שהם רצו, אמרנו להם שייקחו ארבע.

כרמל שאמה-הכהן: אחרי שעשינו את ארבע, הם מבקשים שניתן להם ארבע פלוס שנה למקרה שתיפול שנת בחירות או דברים כאלה.

דנה נויפלד: זאת הכוונה.

נחמן שי: בסדר עשיתם.

נחמן שי: זה נכון שיהיו רק ארבע במקום פעמיים שלוש.

נחמן שי: ניתן לכם שלושה חודשים בשביל למנות אלא אם יש נסיבות, תקראו להן כוח עליון, חצי כוח עליון.

נחמן שי: בחירות, אני מסכים שזאת בעיה ואסור לעשות מינויים לפני הבחירות.

כרמל שאמה-הכהן: בוא ניתן להם שישה חודשים.

ישראל אייכלר: שישה חודשים, סביר.

נחמן שי: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אני מעמיד את בקשתה של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ לדיון מחדש להצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה הרביזיה אושרה הסעיף נפתח לדיון.

כרמל שאמה-הכהן: אני מציע לשנות את סעיף 19 כך שבסופו תבוא תוספת של חצי שנה.

כרמל שאמה-הכהן: ניתן להאריך בחצי שנה נוספת.

נחמן שי: ולא נותנים לשר אפשרות להאריך.

דנה נויפלד: תקופת כהונתו של חבר מועצה לצורך מינוי חליף.

לאה ורון: משאושרה הבקשה לרביזיה, צריך להתייחס לבקשה של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ שלפחות עשרים אחוזים מהמועצה ניתן יהיה להאריך את הכהונה לקדנציה נוספת.

כרמל שאמה-הכהן: היא רצתה רק עשרים אחוזים מהמועצה, אבל נתנו לה מאה אחוזים.

ישראל אייכלר: עדיין צריך להצביע על זה.

כרמל שאמה-הכהן: נצביע על זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הצעתה של חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה ההצעה לא התקבלה

אתי בנדלר: אני בכל זאת חייבת הערה לנושא של המועצה שפוזרה.

אתי בנדלר: זה נכון שאתם אומרים שהמועצה המפוזרת תמשיך לכהן כמועצה זמנית עד שתמונה מועצה חדשה, אבל עדיין כשאתם קובעים כאן שישים ימים, יוצאים מתוך הנחה ברורה שהתקופה הזאת איננה ריאלית.

אתי בנדלר: שיהיה ברור לכם שלא ניתן למנות מועצה חדשה בתוך שישים ימים.

אתי בנדלר: לכן מראש אתם קובעים תקופה שאתם יודעים שהממשלה לא תעמוד בה.

אתי בנדלר: תהיה כאן הפרה צפויה.

אתי בנדלר: לכן אני חושבת שזה לא ראוי.

אתי בנדלר: אני ודאי לא במעמד לבקש דיון מחדש, אבל זה לא ראוי.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בסעיף 25.

25.

תיקון סעיף 40 בסעיף 40(א) לחוק העיקרי, אחרי פסקה (4) יבוא: "(5) חוק שירות הציבור (מתנות), התש"ם-1979".

סעיף 40 מחיל על עובדי הרשות כל מיני חוקים שחלים על עובדי מדינה.

אנחנו מעוניינים להחיל על עובדי הרשות את אותן נורמות שחלות על עובדי מדינה, שאסור להם לקבל מתנות.

כרמל שאמה-הכהן: כולנו בעד.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 25 – אושר פה אחד

26.

החלפת סעיף 41 במקום סעיף 41 לחוק העיקרי יבוא: "41.

הסכמים עם גורמים זרים הרשות לא תחתום על הסכם עם ממשלה זרה וכן לא תחתום על הסכם עם גוף שבמדינה זרה שלישראל אין עמה יחסים דיפלומטיים, אלא באישור הממשלה".

נחמן שי: זה משרד המשפטים מכניס לכל מקום.

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: זה תיקון של סעיף קיים שהוא מאוד דרקוני וקשה שאומר שהרשות לא יכולה לחתום על הסכם עם כל גוף שבמדינה זרה בלי אישור הממשלה.

דנה נויפלד: גוף במדינה זרה, זאת גם חברת הפקה.

דנה נויפלד: זה נראה לנו דרקוני ואנחנו רוצים לצמצם את זה כך שהיא תצטרך אישור רק כשהיא חותמת עם ממשלה זרה או עם גוף במדינה שאין אתה יחסים דיפלומטיים.

ישראל אייכלר: עם הרשות הפלשתינית מותר לה לחתום?

קריאה: לא ברור למה.

דנה נויפלד: אין לנו יחסים דיפלומטיים אתם ולכן יצטרכו אישור.

ישראל אייכלר: אם כן, איך יש לרשות הפלשתינית כל כך הרבה דוברים ב?

כרמל שאמה-הכהן: מישהו הדליף לחבר הכנסת אלכס מילר שנמצא בחוץ לארץ שמבטלים לו את רדיו רקע.

כרמל שאמה-הכהן: למדליף – תדייק.

כרמל שאמה-הכהן: בסך הכול הפלנו לו איזו רביזיה שהוא לא זוכר בכלל שהוא הגיש אותה.

כרמל שאמה-הכהן: אמרו לו שהפילו לו את ההצעה שלו.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות לסעיף 26?

דני זקן: כן.

דני זקן: למה צריך אותו?

דני זקן: לא ולא שום גורם מטעמה הולך לנהל קשרי ריגול עם איזושהי מדינה זרה.

דני זקן: יכולים להיות מצבים שבהם צריכה קשר עם מדינה שבמקרה אין אתה קשרים דיפלומטיים.

כרמל שאמה-הכהן: תבקש את אישור הממשלה.

דני זקן: למה לסבך את העניינים?

דני זקן: מה ההיגיון בזה?

דנה נויפלד: היא בכל זאת גוף ציבורי שקשור לממשלה ודברים כאלה ראוי שיתואמו.

כרמל שאמה-הכהן: זה כמו שברור לך שחברה ישראלית לא צריכה לסחור עם איראן שרוצה להשמיד את ישראל, והנה, עובדה שזה קורה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו המדינה שצועקת בכל העולם שיטילו סנקציות על איראן וחברות שלנו עושות כסף אתה.

דני זקן: הממשלה בכל מקרה בוחרת את המועצה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: שמענו.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 26.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 26 – אושר פה אחד

יש עכשיו סדרה של סעיפים טכניים וברשות

כם אני אקריא ברצף.

כרמל שאמה-הכהן: תקריאי את כולם.

27.

תיקון סעיף 42 בסעיף 42 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), במקום "מליאת הרשות" יבוא "המועצה" במקום "המליאה" יבוא "המועצה".

(2) בסעיף קטן (ב), במקום "12(ג), יבוא "21ג".

28.

תיקון סעיף 43 בסעיף 43 לחוק העיקרי, במקום "חברי המליאה או הוועד המנהל" יבוא "המועצה" והמילה "ומשנהו" - תימחק.

29.

תיקון סעיף 44 בסעיף 44 לחוק העיקרי, במקום "הוועד המנהל" יבוא "המועצה".

30.

תיקון סעיף 44ב בסעיף 44ב לחוק העיקרי, במקום "הוועד המנהל" יבוא "המועצה".

31.

תיקון סעיף 44ג בסעיף 44ג לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (ד), במקום "המליאה" יבוא "המועצה".

(2) בסעיף קטן (ה), במקום "המליאה" יבוא "המועצה".

כל התיקונים הם התאמות טכניות.

ישראל אייכלר: אם אני רוצה לרשום הסתייגות לרשות דיבור, אני חייב לנמק מדוע?

אתי בנדלר: הסתייגות דיבור בלבד?

אתי בנדלר: תגיד לי כמה הסתייגויות דיבור.

אתי בנדלר: ביקשתי כבר מהיושב ראש שיודיע שהוא מתיר הסתייגויות דיבור.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על כל הסעיפים ה צ ב ע ה סעיפים 27, 28, 29, 30, 31 – אושרו פה אחד

32.

הוספת סעיף 44ו אחרי סעיף 44ה לחוק העיקרי יבוא: "44ו.

העברת תכנים באמצעים טכנולוגיים נוספים (א) הרשות רשאית להעביר תכנים באמצעים טכנולוגיים אחרים מן האמור בהגדרה "השידורים" שבסעיף 1, ובכלל זה, באמצעות רשת האינטרנט ובאמצעות מערכת רדיו טלפון נייד כמשמעותה בחוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב-1982.

(ב) הרשות לא תעביר תכנים כאמור בסעיף קטן (א), אלא במקביל לשידורם בשידור ראשוני ברדיו או בטלוויזיה, או לאחר שידורם כאמור.

ואולם רשאית הרשות להעביר חלק מהתכנים האמורים אף לפני השידור הראשוני כאמור או גם אם לא ישודרו ברדיו או בטלוויזיה, ובלבד שאינו חלק משמעותי מתכנים אלה.

הוראות סעיף קטן זה לא יחולו על שידורי חדשות כמשמעותם בסעיף 4א.

(ג) על תכנים המועברים לפי סעיף זה יחולו ההוראות לפי חוק זה החלות על שידורים, בשינויים המחויבים.

(ד) מבלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (ב), רשאית הרשות לשלב באתר האינטרנט שלה הודעות פרסומת, ובלבד שהן יופרדו מהתכנים המועברים על ידה באתר, בהתאם לכלים שקבעה המועצה.

בסעיף זה, "הודעות פרסומת" – למעט תשדירי פרסומת.

ישראל אייכלר: למה למעט?

ישראל אייכלר: אני הייתי נותן את זה כהכנסה במקום אגרה.

אני אסיים להקריא ואז נסביר.

(ה) אין בהוראות סעיפים קטנים (ב) ו-(ג) כדי למנוע מהרשות את האפשרות להעביר תכנים כאמור בסעיף קטן (א) הכוללים תשדירי פרסומת, במקביל לשידורם לפי הוראות סעיף 25א בשידור ראשוני ברדיו".

דנה נויפלד: הסעיף הזה למעשה מסמיך את הרשות לשדר תכנים באמצעים טכנולוגיים אחרים.

דנה נויפלד: זאת אומרת, דרך רשת האינטרנט או לטלפון הסלולרי.

דנה נויפלד: זה מאפשר לה לשדר שידורים כאמור שלא רק במסגרת שידורי הטלוויזיה.

דנה נויפלד: אנחנו קוראים לזה העברת תכנים כי אלה לא שידורים במובן הקלאסי אלא אלה העברת תכנים דרך האינטרנט.

דנה נויפלד: אלה יכולים להיות אמצעים אחרים, אבל כאן אנחנו מדגישים שבכלל זה, זה באמצעות רשת האינטרנט או באמצעות רדיו טלפון נייד.ף אנחנו לא מאפשרים לעשות כל דבר אלא אנחנו נותנים לה כמה הגבלות.

דנה נויפלד: ראשית, בשביל שעדיין ישודרו שידורים גם מסגרת ערוצי הטלוויזיה, אנחנו אומרים לה שהיא יכולה לעשות את זה אבל זה צריך להיעשות במקביל לשידור ברדיו ובטלוויזיה או לאחר השידורים כאמור.

דנה נויפלד: ואולם, יש הגבלה על ההגבלה.

דנה נויפלד: הרשות רשאית לשדר שידורי תוכן ייעודיים שישדרו בשידור ראשוני ובמסגרת שידורי האינטרנט שלה, ובלבד שזה לא יהיה חלק משמעותי מהשידורים האלה.

דנה נויפלד: אני אסביר את הכוונה.

דנה נויפלד: אם הרשות מעבירה שידורים במקביל לשידורים שקיימים בטלוויזיה, אין עם זה שום בעיה והיא יכולה להעביר מה שהיא רוצה.

דנה נויפלד: ההגבלה היא שכדי שלא תהיה הסטה של השידורים לאינטרנט בלבד, יש מגבלה שזה לא יהיה יותר מחלק שהוא חלק לא משמעותי.

נחמן שי: את צופה מצב שהם ישדרו דברים באינטרנט שהם לא משדרים בטלוויזיה?

אתי בנדלר: זה מה שכתוב כאן.

אמיר גילת: השבוע הוועד המנהל אישר את הקמת המדיה החדשה ואמרתי את זה.

אמיר גילת: מה שאנחנו משדרים היום לטלוויזיה והרדיו, החל מחר אנחנו עוברים לשדר בפלטפורמת המדיה החדשה ואני רואה את זה כעוד פלטפורמה להפצת תכנים, חוץ מהטלוויזיה והרדיו, כי הטכנולוגיה משתנה והיום מדברים על שיטות הפצה.

אמיר גילת: אכן אנחנו רואים, וכל העולם כבר בכיוון הזה, גם כל תחנות השידור המתחרות לנו בארץ בכיוון הזה, שהתכנים משודרים באינטרנט, הן בסטרימינג והן ב-VOD ולכן שוב, החוק צופה עתיד ואם אנחנו מחוקקים היום את החוק, צריך לחוקק אותו קדימה ולצפות מצב שבאמת תהיה הסטה של התכנים, בצפייה בהם, בהאזנה להם.

ישראל אייכלר: הסטה ב-ט', כי הסתה ב-ת' יש מספיק.

אמיר גילת: צריך למצוא את האפשרות ש, אם היא רוצה להיות רלוונטית, מתקדמת וחדשנית, שהחוק יאפשר לנו לשדר תכנים גם בפלטפורמות אחרות, גם באמצעים טכנולוגיים אחרים והייתי עושה את זה בהגדרה הכי כללית שאפשר כי אנחנו לא יודעים לאן הטכנולוגיה תתפתח.

נחמן שי: ראשית, אני מברך על זה.

נחמן שי: אם הייתי יכול, הייתי אומר שהרשות חייבת לשדר ולא רק רשאית.

נחמן שי: הייתי משנה את הנוסח ואומר שהרשות חייבת לשדר גם בערוצים אלטרנטיביים כולל בצעצוע הזה.

קריאה: תשלם על זה אגרה.

נחמן שי: אני לא אשלם על זה אגרה.

נחמן שי: אני משלם אגרה כבר פעמיים בבית ובמכונית ואני תורם את תרומתי.

נחמן שי: באפליקציה הזאת נדמה לי שאתם גם יכולים למכור פרסומות ועל ידי זה תגדילו את ההכנסות שלכם.

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: יש הגבלה.

ישראל אייכלר: אולי צריך להתיר את זה.

נחמן שי: באופן עקרוני זה נכון ש תיכנס לעידן החדש.

נחמן שי: אני שואל האם ברעיונות החדשים שאתה מפתח מדובר על תכנים שונים לגמרי במדיה או שהם מבוססים על הרגיל?

אמיר גילת: נכון להיום מצבה הכספי של הרשות מוכר ובוודאי שאנחנו לא יכולים לעשות דברים שהם רק לאינטרנט אבל אני מסתכל על העתיד.

אמיר גילת: אם אנחנו יושבים וחושבים קדימה, בהחלט יכול להיות מצב, דיברנו קודם על שינוי הרגלי הצפייה, ויכול להיות שבאמת ההרגלים יהפכו לכאלה שאנחנו נרצה לעשות את זה רק באינטרנט.

אמיר גילת: למשל, מחלקת הילדים והנוער, אני כל הזמן מדבר על זה, במבנה הארגוני החדש, אנחנו שמנו את זה במחלקת המדיה החדשה.

אמיר גילת: מחלקת הילדים והנוער של צריכה להיות שם כי בני הנוער שם והם לא רואים היום טלוויזיה.

אמיר גילת: תוכניות הנוער של קול ישראל יושבות היום ברשת א' אבל אני לא מכיר בני נוער או ילדים רבים שמאזינים היום לרשת א'.

אמיר גילת: לכן אני חושב ש צריכה להמשיך להפיק תכני אודיו כשידור ציבורי, אבל ההפצה שלהם היא בכלל במדיה החדשה ולא ברשת א'.

נחמן שי: זה נראה לי בסדר.

נחמן שי: שידורי חדשות לא יוכלו להיות משודרים?

קריאה: ההפך.

אמיר גילת: על חדשות אין הגבלה.

דנה נויפלד: בגלל ששידורי החדשות מתקיימים כל הזמן, לגבי זה אין הגבלה.

דנה נויפלד: אפשר לשדר ברשת האינטרנט תכני חדשות שלא משודרים בטלוויזיה.

נחמן שי: אפשר שבשעה 4 יגידו עד כאן שידרנו את נאומו של ראש הממשלה, ובשעה 4 יעשו תוכנית לילדים בערוץ 1 וימשיכו באינטרנט בשידור של נאום ראש הממשלה.

דנה נויפלד: אכן כך.

דנה נויפלד: נכון מאוד.

דנה נויפלד: זאת בדיוק הכוונה.

דנה נויפלד: לאפשר שאם יש אירועים חיים, זה לא יהיה חייב להיות במקביל.

נחמן שי: ערוץ אלטרנטיבי שיכול לחזק או להוסיף.

דנה נויפלד: נכון מאוד, וזה בגלל החשיבות של החדשות כמובן וגם קיום בו זמני.

נחמן שי: אולי אני תומך בהם יותר מדיי עכשיו.

ישראל אייכלר: מדובר כאן ברדיו או בטלוויזיה?

דנה נויפלד: גם וגם.

קריאה: אינטרנט.

דנה נויפלד: העברת תכנים.

ישראל אייכלר: אני לא הייתי מגביל את הילדים באינטרנט.

ישראל אייכלר: תוכניות הילדים, עדיף שהן יהיו ברדיו מאשר באינטרנט.

אמיר גילת: לא הגבלתי.

אמיר גילת: נתתי דוגמה.

אלי פולק: למה יש כאן הגבלות?

דנה נויפלד: אני אסביר את ההיגיון.

דנה נויפלד: אנחנו משלמים אגרת טלוויזיה והציבור בישראל מצפה שכספו יושקע בשידורי טלוויזיה.

אלי פולק: מאין לך?

נחמן שי: בשעתו פנו לבג"ץ צופי הטלוויזיה בערבית וטענו שצמצמו להם את השידורים עד למדרגה שזה כבר לא שירות שלהם.

אלי פולק: המסקנה מאוד ברורה, לשנות את כל הדבר הזה שנקרא אגרת טלוויזיה לאגרת רשות השידור.

נחמן שי: נגיע לזה.

אלי פולק: אז לא צריך את ההגבלות האלה.

נחמן שי: היא לא רוצה שיעבירו את מרכז הכובד של השידורים עליהם אתה ואני שילמנו למדיום השני החדש שבו אולי אנחנו לא משתמשים.

אלי פולק: אם מחר הציבור אומר שהוא בכלל לא צופה בטלוויזיה אלא הוא רק רוצה לראות באינטרנט?

נחמן שי: נגיע לזה.

אלי פולק: אבל צופה פני עתיד?

אלי פולק: צופה פני עתיד לא צריך לשים מגבלות על הדבר הזה.

נחמן שי: היא מגבילה כי היא לא רוצה שאני אשלם לשידורי טלוויזיה ויגידו לי ללכת לאינטרנט.

אלי פולק: שאת זה היא תעשה לבד.

דנה נויפלד: יותר מזה.

דנה נויפלד: יש לי נימוק קצת חברתי.

אורי רוזנוקס: לגבי סעיף (ד).

דנה נויפלד: אני אסביר.

דנה נויפלד: אני יודעת מה אתה רוצה לשאול וזה עונה על החשש.

דנה נויפלד: חבר הכנסת איכלר לא יסכים אתי אבל בכל זאת אני מנסה לטעון את הטיעון הבא.

דנה נויפלד: זה בכל זאת עדיין נשאר שידור ציבורי ולכן אנחנו רוצים שלא יהיה אפשר לשדר שידורי פרסומת כמו שאי אפשר בטלוויזיה ואולם יהיה אפשר לשים באנרים, זה מה שנקרא הודעות פרסומת.

דנה נויפלד: לכן אמרנו הודעות פרסומת למעט תשדירי פרסומות.

דנה נויפלד: כלומר, את הבאנרים, שזה משהו שקיים בכל האתרים.

דנה נויפלד: את זה אנחנו מאפשרים אבל תשדירי פרסומת אנחנו לא מאפשרים, ולכן זה חל.

אורי רוזנוקס: דווקא בשידורי הילדים?

אלי פולק: יש מדינה אחת בעולם שבשידורי האינטרנט שלה יש פרסומת.

אורי רוזנוקס: ובשידורי הילדים באינטרנט יש שידורי פרסומת.

דנה נויפלד: אני אחדד את הנקודה.

ישראל אייכלר: למה לא לתת להם פרסומת באינטרנט כדי שיהיו להם הכנסות ולא יצטרכו לקחת אגרה?

אורי רוזנוקס: בשידורי הילדים?

ישראל אייכלר: לא.

דנה נויפלד: אז הם הופכים להיות שידור שהוא לא שידור ציבורי.

דנה נויפלד: אני רוצה להוסיף תיקון טכני.

דנה נויפלד: אני מבקשת להוסיף בסעיף (ג).

דנה נויפלד: סעיף קטן (ג) אומר שאנחנו רוצים להחיל על אותם תכנים שמועברים באינטרנט את אותן הוראות שחלות לעניין השידורים.

דנה נויפלד: כלומר, לדוגמה, אם המטרות של השידורים הן כפי שפירטנו בסעיף 3, אותן מטרות יחולו גם לאותם תכנים שמועברים באינטרנט.

דנה נויפלד: יש הרבה הוראות כאלה לאורך החוק.

דנה נויפלד: אני כן רוצה למעט את סעיף 44ג שמדבר על הפקות מקור, על החובה של הוצאות שצריך להוציא, שהיא לא תחול לגבי אותם תכנים באינטרנט.

דנה נויפלד: בסדר?

נחמן שי: שאי אפשר יהיה לתרגם.

נחמן שי: כשישאלו איפה הם שידרו את המחויבויות שלהם, הם יאמרו באינטרנט.

כרמל שאמה-הכהן: בסעיף (ד) צריך להיות גם פיקוח של הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: על פרסומת.

דנה נויפלד: אין כאן כלום.

אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שאני מתלבטת.

אתי בנדלר: אני בכלל לא בטוחה אבל אני אגיד לכם מה ההתלבטות שלי.

אתי בנדלר: בסופו של דבר הרי יש פיקוח על תקציב הרשות.

אתי בנדלר: גובה האגרה נקבע בין היתר גם בהתייחס לסך כל הוצאות הרשות, הכנסות מול הוצאות.

אתי בנדלר: אין לדעת לאיזה הכנסות יגיעו, אם בכלל, עם הפרסומות באינטרנט והשאלה היא אם לא ראוי שכל התמונה, תמונת המצב, תבוא בפני הוועדה.

אתי בנדלר: זאת ההתלבטות היחידה שלי.

דנה נויפלד: באיזה אופן?

דנה נויפלד: לא הבנתי מה את רוצה להגיד.

ישראל אייכלר: זאת אומרת שאם יהיו להם הכנסות רבות, שיורידו את האגרה?

אתי בנדלר: אולי זה יכול להשפיע על היקף גביית האגרה, על הבסיס לגביית האגרה.

אתי בנדלר: למשל עכשיו הוועדה אישרה אפשרות של הרחבת הבסיס שממנו גובים את האגרה.

אתי בנדלר: עוד לא אישרה אבל היא תאשר.

ישראל אייכלר: אני מקווה שהיא לא תאשר.

אתי בנדלר: המליאה תאשר.

אתי בנדלר: יהיה דיון מחדש בעניין הזה ויכול להיות שכך יהיה.

אתי בנדלר: אינני יודעת.

נחמן שי: אני רוצה להבין.

נחמן שי: האם באינטרנט יהיה מותר ל להכניס תשדירים או אלמנטים של פרסומת?

דנה נויפלד: באנרים, כן.

דנה נויפלד: זה סוג של פשרה.

נחמן שי: אינטרנט עוד אין.

נחמן שי: זאת כבר מהפיכה.

דנה נויפלד: אכן יש כאן תוספת על הקיים היום.

דנה נויפלד: זה נכון.

דנה נויפלד: תשדירי פרסומת יהיו אסורים בכל מקרה כי המעטנו אותם.

דנה נויפלד: אמרנו הודעות פרסומת למעט תשדירי פרסומת.

דנה נויפלד: זה כן מאפשר בכל זאת הודעות בצורה של באנרים.

קריאה: למה?

קריאה: הרגע אמרתם שזורקים את הטלוויזיה מהחלון ונשארים עם המחשב.

קריאה: זה יהפוך תוך כמה שנים לערוץ העיקרי.

קריאה: הם מכניסים את הפרסומות מהדלת האחורית.

אמיר גילת: החוק מדבר כרגע רק על תכנים משמעותיים.

אמיר גילת: אנחנו לא מדברים על כל התכנים.

אמיר גילת: שנית, גם המדיה הזאת היא מדיה שעולה כסף.

אמיר גילת: אנחנו לא רוצים להעלות את האגרה אבל אנחנו כן רוצים להיות רלוונטיים וכולי.

אמיר גילת: לכן, זה כדי לממן את פעילות המדיה החדשה.

נחמן שי: אז תגדילו וגם לשידורים האלה תצרפו חסויות ותשדירי שירות.

נחמן שי: למה אתם מכניסים פרסומת?

נחמן שי: העיקרון הוא שיש הפרדה גמורה במדינת ישראל בין שירות ציבורי לבין שירות מסחרי.

נחמן שי: יש הפרדה גמורה.

נחמן שי: עבדנו על זה הרבה שנים.

נחמן שי: אתם שוברים את זה כאן.

נחמן שי: ראשית, זה יעורר אאוט קריינג גדול.

נחמן שי: נכון, אתם מדברים כאן לציבור יותר קטן ולא לציבור גדול אבל מחר הוא יהיה גדול.

נחמן שי: יהיה לכם בג"ץ.

אתי בנדלר: מאחר שאין הגדרה של תשדירי פרסומת ולא של הודעות פרסומת, הפרשנות שלה שהודעות פרסומת אלה רק באנרים, זאת פרשנות אפשרית אך לא מחייבת למרות שזה נכתב בדברי ההסבר להצעת החוק.

נחמן שי: אז זה יתרחב ואנחנו מוצאים את עצמנו בטשטוש גבולות.

אתי בנדלר: יכול להיות.

אתי בנדלר: אינני יודעת.

נחמן שי: אני בטוח.

כרמל שאמה-הכהן: איך אתם מתקנים את זה?

נחמן שי: השירות הזה נהנה מאגרה ומתמיכה ציבורית.

כרמל שאמה-הכהן: בואו נתקדם.

נחמן שי: אני מתקדם.

נחמן שי: אני אומר שזה לא יכול להיות.

כרמל שאמה-הכהן: ביקשתי מהם לתקן את זה.

דנה נויפלד: אנחנו נוריד את הסעיף.

כרמל שאמה-הכהן: מורידים את הסעיף.

אתי בנדלר: את סעיף קטן (ד)?

דנה נויפלד: כן.

כרמל שאמה-הכהן: אני מוחק אותו.

נחמן שי: מותר להם לעשות שם את תשדירי החסות וכל הדברים הרגילים.

דנה נויפלד: כן.

דנה נויפלד: אותם כללים.

דנה נויפלד: יש סעיף האומר שהתכנים המועברים לפי סעיף זה, יחולו ההוראות לפי חוק זה בשינויים המחויבים.

אתי בנדלר: היה איזה סעיף שביקשת לתקן.

דנה נויפלד: כן.

דנה נויפלד: כתבתי "למעט", בסעיף (ג).

דנה נויפלד: על רדיו אין מגבלה ותכף אני אסביר.

נחמן שי: בדיוק.

נחמן שי: הרדיו הוא רדיו והוא משדר את הרדיו כמו שהוא.

דנה נויפלד: אין בהוראות סעיפים קטנים למנוע מהרשות את האפשרות להעביר תכנים כאמור בסעיף קטן (א) הכוללים תשדירי פרסומת לפי הוראות סעיף 25א בשידור ראשוני ברדיו.

דנה נויפלד: זאת אומרת, אם משדרים את הרדיו, גם אם הוא עובר באינטרנט, יכולים להיות.

ישראל אייכלר: כולל הפרסומות שברדיו.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אני שומע ברדיו.

אתי בנדלר: נוסח פסקה (ג) יהיה: התכנים המועברים לפיט סעיף זה יחולו ההוראות לפי חוק זה החלות על שידורים, בשינויים המחויבים, למעט סעיף 44ג.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 32 לפי הנוסח עליו הוסכם.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף קטן (ד) נמחק וסעיף (ג) שונה.

דנה נויפלד: לא שונה.

דנה נויפלד: הוספה מילה.

ישראל אייכלר: שאלה לגבי סעיף קטן (ב).

ישראל אייכלר: אני לא מבין אותו.

ישראל אייכלר: כתוב כאן שהרשות רשאית להעביר חלק מהתכנים האמורים ובלבד שהנו חלק משמעותי מתכנים אלה.

דנה נויפלד: הכוונה לשידור ראשוני.

ישראל אייכלר: כן, אבל מי קובע מה זה חלק משמעותי מתכנים אלה?

דנה נויפלד: הרשות.

ישראל אייכלר: היא קובעת.

ישראל אייכלר: אז בעצם היא עושה מה שהיא רוצה.

דנה נויפלד: אני מקווה שהיא לא עושה מה שהיא רוצה.

דנה נויפלד: היא אמורה לפעול כדין.

ישראל אייכלר: אז למה צריך את הסעיף הזה?

ישראל אייכלר: היא יכולה לעשות מה שהיא רוצה.

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: אני רוצה להבהיר שכמו שאמר חבר הכנסת שי, זה לא שחלק משמעותי מהשידורים שלה יהיו בשידור ראשוני באינטרנט.

דנה נויפלד: היא לא יכולה.

נחמן שי: היא לא יכולה, כי אז היא מחייבת אותך לרכוש מסך.

אתי בנדלר: חמישים אחוזים יכולים להיות כי זה עדיין לא משמעותי.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 32 עם השינויים שהוצגו.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 32 – אושר פה אחד

אתי בנדלר: אני מזכירה לצורך הפרוטוקול את השינויים בסעיף 44ו לעומת הצעת החוק הם שבסעיף קטן (ג), בסופו יבוא: למעט סעיף 44ג, וסעיף קטן (ד) נמחק.

33.

החלפת סעיף 46 במקום סעיף 46 לחוק העיקרי יבוא: "46.

שידור הודעות חירום במקרי חירום או מטעמים של ביטחון המדינה שתדר הרשות הודעות מטעם הממשלה, משטרת ישראל, שירותי הכבאות וההצלה, המטה הכללי של צבא הגנה לישראל או ראש הג"א, כפי שהורה השר".

קריאה: הג"א כבר לא קיים.

קריאה: פיקוד העורף.

נחמן שי: נציג המשטרה כבר הלך.

גם כיום יש סעיף דומה.

הסעיף החדש קצת מרחיב את גופי החירום בהתאם למציאות ולצרכים.

נחמן שי: מה החידוש כאן?

נחמן שי: שירותי הכבאות וההצלה?

גם שירותי הכבאות וההצלה לא הופיעו, גם המשטרה לא הופיעה.

נחמן שי: לדעתי אין דבר כזה ראש הג"א.

אני חושבת שבחוק הוא עדיין מוגדר ראש הג"א, אבל נברר.

נחמן שי: היום זה פיקוד העורף.

אנחנו נבדוק בנוסח.

ישראל אייכלר: נחמן, אתה מסכים שיהיה כאן השר?

ישראל אייכלר: קודם לא רצית שר.

כרמל שאמה-הכהן: די, עזבו.

זה רק במקרה חירום ומטעמי ביטחון.

נחמן שי: זה משהו אחר.

נחמן שי: זאת הודעה.

זה מאוד מוגבל.

זאת לא כל הודעה של השר אלא רק במקרה חירום.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הסעיף.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 33 – אושר פה אחד

34.

תיקון סעיף 48 בסעיף 48 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (ג), במקום "שהוועד המנהל מוסמך" יבוא "שהמועצה מוסמכת".

(2) בסעיף קטן (ד), בכל מקום במקום "הוועדה מנהל" יבוא "המועצה".

תיקון טכני.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 34 – אושר פה אחד

35.

הוספת סעיף 48א ברשותכם, אני אקריא תיקון קל לנוסח שמופיע כאן.

אחרי סעיף 48 לחוק העיקרי יבוא: "48א.

ארכיון הרשות הרשות תקים ארכיון לתיעוד שידוריה ותכנים אחרים שהיא מעבירה לפי סעיף 44ו, מיום הקמתה, ותעמידם לעיון הציבור בדרכים שתקבע המועצה בכללים".

אנחנו רוצים להכניס כאן תוספת בסיפה, אחרי מה שמופיע, האומרת: "אין באמור כדי לגרוע מהוראות חוק הארכיונים, התשט"ו-1955".

נחמן שי: מה אומר חוק הארכיונים?

אני אסביר.

חוק הארכיונים הוא החוק שמסדיר את הנורמות של טיפול בחומר ארכיוני שלא מבערים, ששומרים, שמתעדים את ההיסטוריה.

נחמן שי: נכון.

, מיום הקמתה, היא מוסד מדינה לעניין חוק הארכיונים, זאת אומרת שהחוק חל עליה והיא צריכה לשמור חומר ולטפל בו.

נחמן שי: את מוזמנת לביקור בארכיון.

זה יהיה מרנין.

החוק הזה מטיל על הרשות להקים ארכיון ולעשות בעצם אקט שקודם לא הוטל עליה בצורה הזאת וזאת בעצם התוספת, שבו יש לה ארכיון אבל אין לה היום חובה חוקית כזאת כמו שמוצגת כאן.

אנחנו רק רוצים להבהיר שמבחינה נורמטיבית, מה שחל על החומר הארכיוני, זה חוק הארכיונים.

נחמן שי: אני אגיד לך שני דברים.

נחמן שי: האחד, מדינת ישראל צריכה לתת להם הרבה כסף כדי שישמרו את החומרים האלה שהם חומרים היסטוריים.

נחמן שי: צריך להפוך אותם למדיה אלקטרונית אבל אין להם כסף והם מכרו את זה להרווארד יוניברסיטי ואני לא יודע מה יצא מזה.

נחמן שי: לא, נתתם להם להעביר.

קריאה: גלי צה"ל.

נחמן שי: הם עוזרים לכם, בסדר.

נחמן שי: לפי דעתי זה צריך להיות כאן באיזשהו מקום, שזאת גם אחריות ממלכתית לאומית.

נחמן שי: זה ארכיון לאומי והם לא עומדים ביכולת.

אמיר גילת: אני ביקשתי שארכיון יוכר כאתר מורשת לאומי במסגרת פרויקט אתרים שהם אתרי מורשת ואנחנו במגעים מתקדמים מאוד עם מינהלת הפרויקט כדי שהוא יוכר ואז נקבל סיוע.

אמיר גילת: אכן הכוונה היא לעשות דיגיטציה של כל ארכיון ולהגיש אותו לציבור הרחב באמצעות אתר אינטרנט.

נחמן שי: כמה זה צריך לעלות?

קריאה: חמישים מיליון שקלים.

נחמן שי: זאת אומרת, כשזה יהיה קיים, אפשר יהיה לגלוש לתוך ארכיון ?

אמיר גילת: הכוונה שלנו היא שתוך כמה שנים כל אזרח מהבית יוכל להיכנס ולצפות.

נחמן שי: כמו שעשו עכשיו עם הארכיון של לשכת העיתונות.

נחמן שי: יש לי עוד הערה.

נחמן שי: הארכיון הזה הוא גם מקור הכנסה לרשות והוא משמש – בגלל שהוא היסטורי ואין הרבה מקורות כאלה – גם את הערוצים המסחריים.

נחמן שי: כאן אני שומע טענות מהכיוון שלהם.

נחמן שי: הם הלכו הביתה.

אמיר גילת: גם אנחנו נתייחס לזה.

נחמן שי: כי גם הם עושים סרטים, והשאלה היא מי מסדיר את עניין המכירה, ראשית, מחייב, כלומר, אומר שחייבים למכור וזה לא יכול להישאר בלעדית ברשות, ושנית, קובע את התעריפים.

נחמן שי: מאחר שזה ארכיון לאומי-ואני מקבל את ההגדרה שלך – הוא באמת צריך להיות פתוח לכל המשדרים במדינת ישראל, בלי לפגוע בזכויות המיוחדות של , אבל היא לוקחת על עצמה תפקיד לאומי.

נחמן שי: לכן אני חושב שאתם ראויים לתמיכה.

אמיר גילת: נפריד בין נגישות של האזרח לארכיון , שזאת באמת הכוונה ואמרתי את זה.

נחמן שי: זה עוד רחוק.

אמיר גילת: אני מקווה שזה יהיה תוך שנים ספורים ואולי אפילו נתחיל במיידי בחלק.

אמיר גילת: למשל, יש שירים שזכויות ההקלטה והשידור שלהם פגו, ואנחנו עכשיו ביוזמתנו עושים להם דיגיטציה ומעלים אותם כשירות לציבור בלי כסף.

אמיר גילת: לגבי חברות פרטיות או מטרות מסחריות בכלל.

אמיר גילת: צריך לעשות את ההפרדה.

אמיר גילת: זאת באמת כבר מכירה ולכן יש תעריפון.

נחמן שי: צריך לקבוע שזאת מחויבות שלכם להעמיד את זה לרשותם.

נחמן שי: אני זוכר בהיסטוריה הארוכה שהיו מצבים שסירבו להעמיד חומר ואמרו שזה שמור לנו וכדומה.

חנה מצקביץ: לא, אין דבר כזה.

אמיר גילת: שאלת לגבי מחירון.

אמיר גילת: מליאת אישרה בזמנו את המחירון ואנחנו במליאה הזאת שכוננה לא מכבר נגיע לזה.

נחמן שי: זה מחירון ציבורי מוכר.

נחמן שי: עכשיו שידברו החברים האלה.

אורי רוזנוקס: בעניין הארכיון שזה בעצם אחד הסעיפים הכי חשובים שעלו כאן היום.

אורי רוזנוקס: ראשית, הארכיון הזה הוא באמת ארכיון בעל ערך לאומי, מורשת לאומית, עליון כי הוא מתעד תקופות שלא היה בהן שום פורמט אודיו-ויזואלי אחר בישראל.

אורי רוזנוקס: אין לי שום ביקורת על בילי סגל ועל העובדים שלה שעושים עבודת קודש.

נחמן שי: לא, רק מחמאות לבילי סגל ולעבודה שהיא עושה.

אורי רוזנוקס: אבל בפועל מה שקרה שם, בגלל שלא הושקעו האמצעים הנכונים כל השנים, הרבה מאוד חומרים הלכו שם לאיבוד לעולמי עד, נמחקו ונעלמו.

אורי רוזנוקס: סתם אני אציין לדוגמה חלקים מחיים שכאלה עם עזר ויצמן כבר לא קיימים, חיים שכאלה עם גולדה מאיר לא קיימים ואלה רק דוגמאות קטנות למה שקרה שם.

אורי רוזנוקס: יש שם חומרים שמתכלים יום-יום.

אורי רוזנוקס: טוב עושה המדינה שהחליטה לתמוך ולשקם את הארכיון הזה כי זה אתר מורשת לאומי, אבל אנחנו מקווים שהיא תתמוך ואנחנו תומכים ומקווים שגם האגרה תחוזק גם למטרה הזאת.

אורי רוזנוקס: לא יתכן ש מסמנת סמן קיצוני בכל הקטע של מחירים של הדברים האלה.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה קשור לסעיף הזה?

אורי רוזנוקס: זה קשור.

אורי רוזנוקס: זה קשור בזה שאנחנו חושבים שכמו שיש את הארכיון הציוני וכמו שיש ארכיונים אחרים, , בגלל שהיא ממומנת על ידי האגרה, צריכה להנגיש את החומרים האלה כמה שיותר גם לציבור וגם ליוצרים, וזה צריך להתבטא גם בעניין של התמחור.

אורי רוזנוקס: זה מאוד מאוד חשוב שהכללים האלה יושתו על ידי ועדת הכלכלה ולא על ידי מועצת רשות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו צריכים לתמחר להם?

אורי רוזנוקס: לא, אבל לא יכול להיות שהעלויות של הדבר הזה הן הכי גדולות במדינה כאשר יש להם מונופול על כל כך הרבה שנים.

אורי רוזנוקס: בעניין הזה הם מונעים את הפצת החומר לציבור הרחב.

כרמל שאמה-הכהן: פניתם לממונה על ההגבלים העסקיים?

אורי רוזנוקס: יש להם מונופול מתוך העניין.

אורי רוזנוקס: אני לא יודע אם מונופול זאת המילה הנכונה.

אורי רוזנוקס: ממלחמת ששת הימים עד הקמת ערוץ 2, הם היו הגורם האודיו-ויזואלי היחידי בארץ.

אורי רוזנוקס: השנים האלה צריכות להיות מונגשות לציבור.

אורי רוזנוקס: אחת הדרכים להנגשה לציבור היא על ידי שימוש בסרטים תיעודיים.

כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל ערוץ 2 וערוץ 10 שמשתמשים בקטעים שלהם עושים מזה כסף.

קריאה: כנ"ל היוצאים.

כרמל שאמה-הכהן: שאלה של תמחור.

כרמל שאמה-הכהן: בתמחור אני לא יודע מה הידע של חברי הכנסת, להגיד אם זה שווה דולר לשנייה או שווה סנט לשנייה.

כרמל שאמה-הכהן: איך אתה רוצה שאני אתמחר?

אורי רוזנוקס: אני חושב שבגלל שזאת רשות ציבורית – ואני לא נכנס כרגע לעניין עצמו ואני יודע שזה לא המקום – שנתמכת על ידי האגרה, הדברים האלה צריכים להיות מתומחרים בהתאמה כמו בארכיון הציוני , כמו בסוכנות היהודית, כמו בלשכת העיתונות הממשלתית.

אורי רוזנוקס: הם לא יכולים לחשוב שהם יכולים לגזור רווח כל כך גדול על יוצרים, ובגללם גם הערוצים האחרים לוקחים את הדבר הזה לקצה.

אורי רוזנוקס: המדינה משקיעה כל כך הרבה כסף בשיקום הזה.

נחמן שי: תסכים אתי שאם יש שימוש מסחרי בחומרים האלה, אתה רוצה את זה מהם בלי כסף?

אורי רוזנוקס: לא, חס וחלילה.

אורי רוזנוקס: אף אחד לא אמר בחינם.

כרמל שאמה-הכהן: אם זה לא חינם, זה עניין של מחיר.

אורי רוזנוקס: אנחנו רוצים שיהיה על זה פיקוח ושזה לא יושאר בידם.

אורי רוזנוקס: זה משאב לאומי וזה לא יכול להיות רק מקור רווח.

כרמל שאמה-הכהן: איך תפקח על המחיר?

נחמן שי: תן לבילי לומר מילה.

בילי סגל: הארכיון האנלוגי שלנו, יש בו הרבה מאוד פורמטים שהם מתפוררים והיוצרים שנמצאים כאן יודעים שאנחנו משתפים אתם פעולה ובמשאבים המצומצמים הארכיון פתוח ויש נגישות גם לאנשים פרטיים, למרות שגם במקומות אחרים לא עושים זאת.

בילי סגל: זה מפני שבארץ ישראל זה שונה ממקומות אחרים.

בילי סגל: ציבור משלמי האגרה חושב שמגיע לו הכול ואנחנו הולכים עם הכיוון הזה ככל שאפשר.

בילי סגל: עיקר המאמצים שלנו כיום הם לעשות דיגיטציה כדי שאפשר יהיה להנגיש את הארכיון.

בילי סגל: אנחנו לא חיים בחלל ריק.

בילי סגל: אנחנו משווים את עצמנו לתחנות ציבוריות אחרות בעולם, ועשינו כאן , כך אני חושבת, גם באופן השימור שצריך להיות עכשיו עם הדיגיטציה ובזה אנחנו עוסקים.

בילי סגל: זאת פעם ראשונה שמשרד ראש הממשלה עוזר.

כרמל שאמה-הכהן: תתקדמי לכיוון התמחור.

בילי סגל: בעניין התמחור.

בילי סגל: הוועד המנהל הקודם אישר את המחירים לאחר שהוצגו לו התעריפים, ואלה תעריפים מדורגים, אלה תעריפים שונים למוסדות ציבור, לתחנות מסחריות וכולי כאשר לגבי התחנות המסחריות, תלוי איזה שימוש הם עושים, כמה שידורים, איזו פלטפורמות שידור.

בילי סגל: הכול היה לפי תעריפים - הייתה כאן ועדה שקבעה את זה – שנקבעו בממוצע של תעריפים בתחנות ציבוריות בעולם.

בילי סגל: אני יכולה להסכים כאן שניתן לפנות למועצה, ליושב ראש ולמועצה, אם הם רוצים, כך שהמועצה החדשה תעיין ותשקול.

כרמל שאמה-הכהן: מה ההבדל אם אני קונה דקה מ מהארכיון לבין אם אני קונה מה-BBC?

בילי סגל: ה-BBC יותר יקר אבל שוב, השאלה היא לאיזו פלטפורמה.

קריאה: מה שאתה קונה כאן בשקל, שם אתה קונה בפאונט.

כרמל שאמה-הכהן: מה אתם רוצים?

קריאה: בחינם.

אורי רוזנוקס: לא, חס וחלילה, לא אמרנו את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אם ה-BBC הוא לא יותר זול, למה אתה רוצה שהם יהיו יותר זולים?

נחמן שי: לא השקיעה את הכספים שלה אלא היא השקיעה את הכספים שלי ושלך ביצירת המאגר הזה.

נחמן שי: זה רכוש הציבור.

נחמן שי: הם יכולים לומר 3,000 או 4,000 שקלים לדקה, אבל זה רכוש הציבור.

כרמל שאמה-הכהן: גם הכסף הולך לציבור.

כרמל שאמה-הכהן: לא הפריטו את זה.

נחמן שי: צריך להיות כאן איזשהו היגיון.

אורי רוזנוקס: כאשר תיתן להפקה כמו שנותנים ב-BBC, אנחנו גם נשלם מחירים כמו ב-BBC.

אורי רוזנוקס: יש מחירים ריאליים שנהוגים בארץ והם צריכים להתקבץ לתוך המחירים האלה.

כרמל שאמה-הכהן: אם אתם רוצים לשנות את זה, אם תביאו דוגמאות של מחירים שהם נמוכים משמעותית ברשות שידור של מדינות דומות לישראל, אנחנו נדע להתייחס לזה.

כרמל שאמה-הכהן: כרגע אין לנו בסיס להתייחס לתמחור.

אמיר גילת: אמרתי בפתח הדבר ואני חוזר ואומר שוב.

אמיר גילת: לציבור הרחב תהיה הנגשה לארכיון.

כרמל שאמה-הכהן: הם מניחים שגם אם יראו לכם שה-BBC נותן באגורה, אתם לא תשנו.

אמיר גילת: דבר שני שאמרתי הוא שהמליאה החדשה תבחן.

אורי רוזנוקס: למה שזה לא יהיה בפיקוח ועדת הכלכלה?

אורי רוזנוקס: הציבור ייחשף לארכיון על ידי הסרטים.

אמיר גילת: גם אנחנו מבקשים שזה יהיה בפיקוח ועדה ולא בידי המועצה.

ישראל אייכלר: מה קורה ברשות השנייה?

אורי רוזנוקס: יש להם ארכיונים והמחירים הם חצי.

קריאה: הם כולם רוצים לקבל את זה בחינם.

אורי רוזנוקס: לא רוצים בחינם.

אורי רוזנוקס: כמו הזכיינים.

אורי רוזנוקס: כמו חברת החדשות בערוץ 2.

קריאה: האינטרסים כאן משתוללים.

ישראל אייכלר: הם אומרים שברשות השנייה, שזה מסחרי, המחירים הם מחצית.

נחמן שי: זה לא נכס שלהם.

נחמן שי: זה נכס ציבורי.

אורי רוזנוקס: זה נכס שלך ושלי.

כרמל שאמה-הכהן: אם אתם חושבים שהם מנצלים את הכוח שלהם כמונופול, יש את הממונה על ההגבלים העסקיים.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יכול להכריז עליהם כמונופול ולקבוע להם את המחיר, אבל זה הרבה יותר נכון מאשר ועדת הכלכלה תקבע מחירים לכל מיני רשויות ציבוריות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא ועדת מחירים.

כרמל שאמה-הכהן: יש בעיה עם זה.

אתי בנדלר: השאלה היא האם בתעריפים שנקבעו בזמנו, מעבר לעלויות, האם גולמו גם רווחים?

אורי רוזנוקס: ודאי.

אתי בנדלר: זה אחד ממקורות ההכנסה שלכם?

אתי בנדלר: זאת השאלה.

אורי רוזנוקס: יש לי תשובה.

אורי רוזנוקס: מעבר ל-2,500 שקלים לדקה, אנחנו משלמים גם עלויות של העברות, של צפיות, של כל הדברים האלה שהם מחוץ ל-2,000 השקלים האלה.

בילי סגל: דיגיטציה עולה כסף.

אורי רוזנוקס: אני חושב שזה צריך להיות תחת בקרה.

אורי רוזנוקס: אני רואה איך אתם מחזיקים את הארכיון.

אורי רוזנוקס: הכול שם מתפורר ומת.

אורי רוזנוקס: אתם מקבלים עכשיו תמיכה של המדינה, תנגישו את זה ליוצרים במחיר ריאלי.

אורי רוזנוקס: אף אחד לא רוצה שתיתנו את זה בחינם.

בילי סגל: כשהארכיון יהיה דיגיטאלי, כשישקיעו את חמישים מיליון השקלים, אז אפשר יהיה גם לדון בזה שאני מעבירה לך קובץ דיגיטאלי ולא סרט מתפורר.

אורי רוזנוקס: אנחנו דנים בכל המרכיבים של הרפורמה עכשיו והמרכיב הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

אורי רוזנוקס: אלה חומרים שלא מצויים אצל אף אחד.

אורי רוזנוקס: אתם לא יכולים לנכס אותם ברמה כזאת.

אורי רוזנוקס: אף אחד לא רוצה שתיתנו אותם בחינם, אבל תנו אותם במחיר כמו הגופים האחרים.

אורי רוזנוקס: זה אתר מורשת.

אורי רוזנוקס: יינתנו לכם חמישים מיליון שקלים.

בילי סגל: על מה אתה מדבר?

בילי סגל: לא נתנו חמישים מיליון שקלים וגם לא ייתנו.

אורי רוזנוקס: אנחנו מדברים על מה שיהיה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שהיועצת המשפטית תקריא נוסח.

נחמן שי: אני רוצה להוסיף ולכתוב שהמדינה תסייע לארכיון בהיותו משאב או עם ערך לאומי מיוחד.

נחמן שי: אני חושב שאנחנו צריכים לומר את האמירה הזאת במקום הזה, אם זה יסייע להם.

אורי רוזנוקס: זה לא ערך פרטי.

נחמן שי: ערך לאומי.

נחמן שי: אני חושב שמותר לנו לומר את זה גם בחוק כי זה ייחודי.

נחמן שי: אין עוד מקום בארץ ששמורים הסרטים מתחילת שנות ה-60 ועד היום.

נחמן שי: אם זה יסייע לו אחר כך להתלבש על הקרן לשימור אתרים, בסדר.

קריאה: במחירים האלה, בפועל קשה מאוד להשתמש בארכיון.

כרמל שאמה-הכהן: עד שיסיימו את הנוסח, תקריאי בבקשה את סעיף 36.

36.

תיקון סעיף 52 בסעיף 52 לחוק העיקרי במקום "הוועד המנהל" יבוא "המועצה".

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 36 – אושר פה אחד

37.

תיקון חוק החברות הממשלתיות בחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975 (1) בסעיף 60א(ב), אחרי פסקה (4ב) יבוא: "(4ג) לעניין כשירות לכהונה כיושב ראש המועצה לפי חוק , התשכ"ה-1965, במקום הוראות סעיף 16א יחולו הוראות סעיף 14(א)(1) לחוק האמור".

(2) בתוספת השנייה, אחרי פרט 23 יבוא: "24.

ועדת האיתור לפי חוק , התשכ"ה-1965".

כרמל שאמה-הכהן: מה המשמעות?

דנה נויפלד: אני אסביר.

דנה נויפלד: יש כאן שני דברים שאני רוצה לומר.

דנה נויפלד: האחד הוא שהסעיף הזה צריך לקרוא אותו ביחד עם סעיף שמדבר על המועצה ויושב ראש המועצה, כי זה מדבר על הבדיקה של ועדת שפניץ.

דנה נויפלד: הייתי רוצה להכניס את זה לתוך החוק כמו שעשינו לעניין המנכ"ל.

דנה נויפלד: זה תיקון טכני ואם אפשר להסמיך אותנו לבדוק איפה המקום הנכון לעשות את התיקון.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

דנה נויפלד: הדבר השני שאני רוצה להוסיף זה במקום הוראות סעיף 16א ו-24(ג), יחולו הוראות סעיף 14(א)(1).

דנה נויפלד: עשינו תיקון דומה לעניין המנכ"ל.

כרמל שאמה-הכהן: רשום לנו הוראות סעיף 14(א)(1).

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: במקום הוראות סעיף 16א ו-24(ג),יחולו הוראות סעיף 14(א)(1) לחוק האמור.

חסר כאן 24(ג).

ישראל אייכלר: מה הכוונה?

ישראל אייכלר: שכל אדם יצטרך לעבור ועדה נוספת?

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: זה סעיף שצריך לקרוא אותו ביחד עם הסעיף שמדבר על יושב ראש המועצה ועל חברי המועצה והכשירות שלהם.

דנה נויפלד: זה אומר שהכשירות של היושב ראש היא גבוהה יותר.

דנה נויפלד: אם יתקבל שם, בסעיף שהצענו, שעוד לא הצבעתם עליו, הכשירויות המיוחדות של יושב ראש המועצה, אז הם באים לגבור על ההוראות שכתובות בחוק החברות הממשלתיות שקובעות מה הכשירויות של יושב ראש חברה ממשלתית.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, מכבידים עליו יותר או פחות?

דנה נויפלד: הכשירויות שלו יותר מיוחדות.

ישראל אייכלר: מי יקבע את זה?

ישראל אייכלר: ועדת שפניץ.

דנה נויפלד: ועדת שפניץ.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 37 עם השינויים שהוצגו.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 37 – אושר

אתי בנדלר: אנחנו נשלב את זה בחוק עצמו ולא כתיקון לחוק החברות הממשלתיות.

כרמל שאמה-הכהן: אושר.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 38.

אתם רוצים לעשות את הוראות התחילה והוראות המעבר לפני שמסיימים?

זה יעורר קצת קשיים.

צריך קודם לסיים את הסעיפים שלא הצבענו עליהם ואחר כך לדון בהם.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

עכשיו יש את הוראות התחילה ואת הוראות המעבר אבל הן צריכות לבוא בסוף הדיון כשהן מושפעות ממה שכתוב בחוק.

כרמל שאמה-הכהן: נראה איזה סעיפים לא סיימנו.

אתי בנדלר: אולי קודם כל נסיים את נושא ארכיון הרשות.

אתי בנדלר: הצעתי היא שבסעיף 48א, בסופו יבוא – ושוב, זה לא נוסח סופי – ובלבד שהתעריפים שתקבע המועצה לפי סעיף זה יהיו בהתחשב בעיקרון העלות ללא רווח.

קריאה: מה זאת אומרת?

קריאה: למה?

קריאה: נדמה לי ש מלכתחילה היא תאגיד ללא מטרות רווח.

קריאה: נושא הרווח לא צריך להופיע בכלל.

נחמן שי: תן לה להוסיף את זה כי הנושא הזה יהיה ברור כי זה מקור לחיכוכים גדולים כאן.

נחמן שי: שייאמרו הדברים.

דנה נויפלד: לא שמעתי את הנוסח.

אתי בנדלר: אני רוצה שתקשיבו כי הייתה כאן הערה.

אתי בנדלר: אני חשבתי שבהתחשב בהערות, ולאחר שיחה עם מר סדן, חשבתי להציע שבסעיף 48א, בסופו יבוא: ובלבד שהתעריפים שתקבע המועצה לפי סעיף זה יהיו בהתחשב בעיקרון העלות ללא רווח.

אתי בנדלר: מעיר כאן נציג לשכת המבקרים הפנימיים שאולי הסעיף הזה מיותר משום שהרשות איננה רשאית לעשות רווחים.

אתי בנדלר: אם כך, אולי זה מיותר.

ישראל אייכלר: זה שאסור לעשות רווחים, זה לא בתוך הקופה הפנימית.

אתי בנדלר: נכון.

ישראל אייכלר: ודאי.

ישראל אייכלר: זה לא דומה.

ישראל אייכלר: זה משהו אחר לגמרי.

אני רוצה להבין.

העלות של תחזוקת הארכיון שמגלמים אותה, נחשבת לרווח או לעלות?

קריאה: שקודם ייתנו חמישים מיליון שקלים ואחרי כן נדבר על רווח.

אתי בנדלר: המועצה תחליט בעניין הזה מה הרווח.

קריאה: הגברת בנדלר, אם אפשר להבהיר לפרוטוקול שכאשר אנחנו מתייחסים לעלות, אנחנו מתייחסים לכלל העלויות כולל תחזוקה, תפעול כולי.

כרמל שאמה-הכהן: זה ברור.

אתי בנדלר: המועצה תקבע מה נכנס בעלות ומה נכנס לרווח לצורך העניין.

נחמן שי: אתה תוסיף גם את שני אחוזי העלות של השומר בכניסה.

אתי בנדלר: "ובלבד שהתעריפים שתקבע המועצה לפי סעיף זה ייקבעו בהתחשב בעיקרון העלות ללא רווח".

אתי בנדלר: זה הנוסח המוצע.

אתי בנדלר: בתשובה להערתך, אכן המועצה תהיה רשאית לקבוע מה העלות ומה הרווח לצורך העניין הזה, אבל אם היא תכניס לתוך העלות מרכיבים שייראו בלתי סבירים, ההחלטה הזאת ניתנת לתקיפה.

קריאה: השאלה היא איך זה ייבדק.

כרמל שאמה-הכהן: מיצינו את הנקודה הזאת.

קריאה: יש מבקר פנים, ואם המחיר הוא בלתי סביר, תגישו בג"ץ.

נחמן שי: אני רוצה להוסיף אמירה בזכות החשיבות ההיסטורית של הארכיון, כדי שזה גם יסייע לרשות.

נחמן שי: קראנו לזה אתר מורשת ישראל וירטואלי.

נחמן שי: כך צריך לקרוא לזה.

נחמן שי: אני חושב שיכולה להיאמר כאן אמירה בהתחשב בכך שלארכיון יש ערך.

נחמן שי: בהתחשב בעובדה שיש לארכיון ערך לאומי היסטורי.

נחמן שי: משהו כזה.

נחמן שי: אני מקווה שאין לך התנגדות למלים ערך לאומי היסטורי.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מוסיפים את זה.

אתי בנדלר: חשיבותו הלאומית וההיסטורית.

כרמל שאמה-הכהן: בהתחשב בחשיבותו הלאומית וההיסטורית של הארכיון.

נחמן שי: זה חשוב מאוד.

אם אפשר להבהיר שבהצבעה כוללים את התוספת שזה לא גורע מחוק הארכיונים.

קובע את הנורמות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הסעיף עם השינויים שהוצגו.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 35 – אושר פה אחד

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיש רביזיה על זו של אלכס מילר, לגבי התשעה מיליון.

כרמל שאמה-הכהן: לא הגשת כבר?

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב.

ישראל אייכלר: שמתי הסתייגות אבל לא ביקשתי רביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: נדבר על זה.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: נדבר על זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו חוזרים אחורה, לסעיפים עליהם דיברנו.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 8, איסור זיקה.

כרמל שאמה-הכהן: 8.

כרמל שאמה-הכהן: איסור זיקה לא ימונה לוועדת האיתור ולא יכהן בה מי שיש לו זיקה אישית, עסקית או פוליטית לשר משרי הממשלה.

ישראל אייכלר: אני מציע למחוק את הסעיף.

ישראל אייכלר: אני חושב שזה דבר מאוד מאוד לא מוגדר.

דנה נויפלד: שאלה בהקשר של חברי המועצה.

דנה נויפלד: השאלה אם לא צריכים ליצור אחידות בנוסח.

אתי בנדלר: תזכירי לנו איך זה שונה.

דנה נויפלד: הפרדנו בין הזיקה האישית והעסקית ואמרנו שלא ימונה לחבר מועצה מי שבשלוש שנים לא עסק בפעילות פוליטית.

כרמל שאמה-הכהן: נעשה את אותו נוסח.

ישראל אייכלר: באיזה סעיף מופיע הנוסח?

בסעיף 15.

אתי בנדלר: זהכיוון שאנחנו רוצים שהבחירה תהיה חופשית מלחצים.

כרמל שאמה-הכהן: זה מרחיב את הזיקה.

אתי בנדלר: לא, כאן זה רחב יותר.

אתי בנדלר: אתה רוצה לצמצם את הזיקה.

כרמל שאמה-הכהן: כאן זה רחב יותר.

כרמל שאמה-הכהן: אחרי השינוי זה רחב יותר.

אתי בנדלר: ממש לא.

ישראל אייכלר: אני מציע לכתוב: לא פעיל בפעילות מפלגתית.

אתי בנדלר: אתה מצמצם את זה רק לשלוש שנים.

כרמל שאמה-הכהן: כאן אתה אומר מי שבשלוש שנים היה פעיל בחיים הפוליטיים ולא רק בזיקה לשר.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יכול להיות פעיל בחיים הפוליטיים בכל דבר ועניין.

ישראל אייכלר: כל אזרח במידה זו או אחרת פעיל.

ישראל אייכלר: אני מציע במקום זה לומר: היה פעיל במפלגה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לא יכול לשנות את חייו שלוש שנים אחורה.

כרמל שאמה-הכהן: או שהוא היה פעיל או שלא.

ישראל אייכלר: אני מציע לכתוב פעיל במפלגה, כי מי לא מעורב בחיים הפוליטיים?

ישראל אייכלר: אני לא מכיר אחד כזה.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לומר פעיל בחיים הפוליטיים.

כרמל שאמה-הכהן: כבר עשינו את זה בסעיף 15.

כרמל שאמה-הכהן: זה קיים.

כרמל שאמה-הכהן: נעתיק את אותו נוסח.

כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה באותו חוק שתי זיקות שונות?

ישראל אייכלר: אז שבשני המקומות נכתוב פעיל במפלגה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה לעשות רביזיה על 15 ולפתוח אותו מחדש.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אני מדבר על חיים מפלגתיים.

דנה נויפלד: היה דיון שלם בוועדה.

קריאה: זה גם תואם שפניץ.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעתיקים את הנוסח של סעיף 15 לסעיף 8.

אתי בנדלר: אין כאן הצגת מועמדות ולכן אני חושבת מה המקבילה לזה, אבל בסדר.

דנה נויפלד: בסדר.

דנה נויפלד: אנחנו נתקן את הנוסח.

דנה נויפלד: הסעיף הזה יותאם לנוסח שבסעיף 15.

ישראל אייכלר: זה נוסח לא טוב.

ישראל אייכלר: אם אתה אומר חיים מפלגתיים, אני מבין.

ישראל אייכלר: חיים פוליטיים?

ישראל אייכלר: על כל אדם אני אגיש בג"ץ שהוא היה פעיל כי הוא היה בוועד השכונה.

כרמל שאמה-הכהן: ועד שכונה זה לא חיים פוליטיים.

ישראל אייכלר: הוא היה ברמת גן.

כרמל שאמה-הכהן: זאת פעילות פוליטית.

ישראל אייכלר: אז תכתוב פעילות מפלגתית.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 8 בהתאם לנוסח של סעיף 15 עם ההתאמות הנדרשות.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 8 – אושר ברוב קולות

ישראל אייכלר: אני נמנע.

כרמל שאמה-הכהן: סיימנו את סעיף 8.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 12, השעיה מכהונה.

על סעיף 12 הצבענו.

אתי בנדלר: נכון.

אתי בנדלר: סעיף 12 ו-13 אושרו.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 14(א) ו-(ב) הוקרא ולא הוצבע.

אלה הסעיפים של הרכב המועצה.

ביחס לסעיפים האלה אנחנו מבינים שיש איזושהי הסכמה גם אחרי שיחה של היושב ראש עם ראש הממשלה.

כך נמסר לנו.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

רצינו להציע כאן איזשהו תיקון.

בדיון הקודם בנושא הזה נשמעה ביקורת על כך שנותר שיקול דעת כביכול מאוד רחב לבחירת חברי המועצה מבין המועמדים שתאתר ועדת האיתור.

לכן אנחנו רוצים להציע איזשהו תיקון שבעצם יחלק את 13 חברי המועצה.

לגבי שישה מהם – ותכף אני אפרט איזה – ועדת האיתור תאתר את המועמד ותביא אותו כפי שהוא בלי שיקול דעת של השר.

לגבי שבע מועמדים, ועדת האיתור תאתר מספר מועמדים והשר יוכל לבחור מביניהם.

זאת אומרת, תמהיל כזה שלשר יש שיקול דעת מצומצם בין מי שיביאו לו ביחס לשבעה ואין שיקול דעת לגבי השישה.

נחמן שי: ועדת האיתור בוחרת שישה, את מי שהיא רוצה, ושבעה, השר הממונה בוחר.

זה הקונספט.

עכשיו נעבור עכשיו סעיף-סעיף ונגיד בכל סעיף מה החלוקה.

קריאה: עדיין יש שיקול דעת לא לאשר את המועמדים האלה.

כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא יכול לחייב אותו לחתום אבל יכולים לתקוף את שיקול הדעת שלו בבג"ץ.

נחמן שי: ומה נעשה עם כל הקריטריונים?

עכשיו אני אעבור סעיף-סעיף ואני אעשה את ההתאמות.

קודם הסברתי את העיקרון ועכשיו אני אסביר את הפרטים.

סעיף 1 מדבר על היושב ראש והוא יישאר כמו שהוא.

את היושב ראש השר הממונה יבחר מבין שלושה מועמדים שתביא לו ועדת האיתור על פי תנאי הכשירות המפורטים כאן.

זאת ההצעה.

הסעיף הבא מדבר על שני נציגי ציבור בעלי מעמד בתחום התקשורת והוא יפוצל לשניים: נציג ציבור אחד בעל מעמד בתחום התקשורת ייבחר על ידי ועדת האיתור.

נציג ציבור שני ייבחר על ידי השר הממונה מבין שני מועמדים שתביא לו ועדת האיתור.

זאת אומרת, הם יביאו שניים והוא יבחר אחד.

חלוקה של חצי-חצי.

הסעיף הבא מדבר על שלושה נציגי ציבור בעלי מעמד בתחום התרבות, חינוך, יהדות וכולי וכולי.

מתוך השלושה האלה, ההצעה היא שהשר יבחר שניים מתוך השלושה שתציע לו ועדת האיתור, וועדת האיתור תבחר את השלישי ותביא אותו כמועמד.

יש שלושה מועמדים, ועדת האיתור תביא לשר הממונה שלושה שמות מתוכם הוא יבחר שניים והיא תביא עוד שם אחד שאותו היא בחרה.

בסך הכול שלושה.

פסקה (4) מדברת על שלושה נציגי ציבור בעלי מעמד בתחום הכלכלה והניהול.

כאן השר יבחר אחד מתוך שני מועמדים שוועדת האיתור תביא לו וועדת האיתור תבחר שניים בעצמה.

אתי בנדלר: בנושא מעמד בתחום הכלכלה, אמרתי בהקשר אחר שאני רוצה להעיר לגבי העניין הזה.

אתי בנדלר: הרי חוק החברות תוקן עכשיו ודורשים כשירות בתחום הפיננסים.

חוק החברות הממשלתיות.

אתי בנדלר: חוק החברות הממשלתיות.

אתי בנדלר: תכף אני אוציא אותו ואני אומר לכם בדיוק איפה זה מופיע.

ישראל אייכלר: בינתיים אני יכול לברר מה זה בעלי מעמד?

ישראל אייכלר: בכל החוק הזה יש הרבה אנשים בעלי מעמד.

ישראל אייכלר: מה זה בעלי מעמד?

ישראל אייכלר: מה ההגדרה?

אתי בנדלר: בסעיף 16(א)(2), התקבל תיקון לפני זמן קצר, בשנת 2010.

אתי בנדלר: הוסף סעיף 16(א)(2) לחוק החברות הממשלתיות והוא אומר:

אתי בנדלר: לכל חברה ממשלתית יתמנה דירקטור אחד לפחות שהוועדה לבדיקת מינויים מצאה שהוא בעל מומחיות חשבונאית פיננסית כמשמעותה לפי סעיף 240 לחוק החברות.

אתי בנדלר: כלומר, כל מקום שיש פעילות עסקית, דורשים שיהיה לפחות דירקטור אחד שהוא בעל מומחיות חשבונאית ופיננסית.

אתי בנדלר: כיוון שכאן מדובר גם על מאזנים, דוחות כספיים וכולי, אני חושבת שבמקום להשתמש במילה כלכלית, בעל מומחיות כלכלית כפי שכתוב כאן, ראוי שייאמר בפירוש בעל מומחיות חשבונאית ופיננסית.

ישראל אייכלר: אבל רק אחד.

ישראל אייכלר: לא כולם.

אתי בנדלר: לפחות אחד.

אחד מתוך השלושה האלה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

בסדר.

זה יהיה אחד מאלה של ועדת האיתור.

דנה נויפלד: אמרה היועצת המשפטית לוועדה שבוועדת הביקורת הכנסנו בהרכב.

אתי בנדלר: הפנינו לסעיף הזה.

אתי בנדלר: בוועדת הביקורת יצטרך להיות אחד מחברי המועצה בעל מומחיות חשבונאית ופיננסית.

אותו אחד, בעל המומחיות, יהיה אחד מהשניים.

בפסקה (5), שני נציגי ציבור הידועים בפעילותם בתחום החברתי ופועלים שלא למטרות רווח.

גם כאן נעשה חלוקה של אחד ואחד.

אחד שתבחר ועדת האיתור ואחד שיבחר השר מתוך שניים.

בפסקה (6) שני נציגי ציבור הידועים בתרומתם לחברה הישראלית לרבות לתרבות הישראלית או לחינוך וליצירה.

אותו דבר, חלוקה של אחד ואחד באותו עיקרון שאמרנו קודם.

בסך הכול, שישה שתבחר ועדת האיתור ושבעה לגביהם יהיה לשר שיקול דעת.

נחמן שי: יש שני דברים שחסרים לי.

נחמן שי: אנחנו שוכחים שמדובר בגוף של שידור ותקשורת ויש לי רושם שנסחפים כאן יותר מדיי לכיוון כללי.

נחמן שי: אם זה היה צריך להיות בורד של אוניברסיטה, הייתי יותר רגוע.

נחמן שי: שימו לב.

נחמן שי: תרבות, חינוך, יהדות, כלכלה וניהול, תחום חברתי, עוד פעם תרבות ישראלית או חינוך ויצירה.

נחמן שי: חסר לי יותר בתחום השידור.

נחמן שי: הנה אמיר, הוא היושב ראש והוא בתחום השידור ונכון שזה יהיה כך.

נחמן שי: בואו נחשוב על זה.

נחמן שי: זאת נקודה אחת והיא מאוד חשובה.

נחמן שי: מדובר רק בשניים מתוך 13, וזה מעט.

נחמן שי: הדבר השני הוא חובת ההתייעצות עם הגופים.

נחמן שי: אני יודע שקראתי לאחרונה בדוח שהיו התייעצויות עם מאות גופים.

נחמן שי: זה נראה לי מטורף לחלוטין.

כרמל שאמה-הכהן: איזו התייעצות?

נחמן שי: עד היום היה נהוג - וזה נעלם לחלוטין – שמתייעצים.

קריאה: צריך להשאיר את הגורמים הרלוונטיים.

אמיר גילת: בחוק הייתה חובת התייעצות עם עשרות, נדמה לי 130, גופים כמו יוצרים, סופרים, אוניברסיטאות וכולי.

אמיר גילת: היו חייבים לפנות אליהם.

נחמן שי: כרגיל זה עבר כל פרופורציה, אבל מצד שני זה נעלם לגמרי.

כרמל שאמה-הכהן: מהי ההתייעצות הזאת?

כרמל שאמה-הכהן: זה סתם סרבול.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: היו שואלים אותם או מבקשים מהם הצעות.

כרמל שאמה-הכהן: כל אחד רשאי להציע.

דני זקן: אדוני היושב ראש, יש לי הצעה נוספת.

דני זקן: מועצת העיתונות קיבלה מעמד גם על ידי הכנסת, מעמד שמסייע בלא מעט הצעות חוק וגופים נוספים.

דני זקן: אני לא מדבר על איגודי העובדים שגם זה סוג של גוף שצריך להיות מעורב כמו אגודות העיתונאים, איגוד העיתונאים הארצי, שזה מאוד חשוב.

דני זקן: גם היוצרים זה בסדר, הם חלק מהעניין והם קשורים, אבל מועצת העיתונות כגוף צריכה לדעתי להיות יותר מאשר בקטע של ייעוץ והיא צריכה להיות מעורבת בתהליך הזה יותר קרוב באיזושהי צורה כי היא גוף שעוסק בדיוק בדברים האלה.

דני זקן: אומר בצדק חבר הכנסת נחמן שי שבכל כל ה-בורד הענק הזה נותנים לנציגי התקשורת, לשני אנשים מתוך כל ה-700 האחרים שיש.

אלי פולק: מדובר על גוף ציבורי.

אלי פולק: מדובר על גוף ששייך לציבור ולא לעיתונות.

אלי פולק: לא העיתונות צריכה להיות שלטת כאן אלא היא צריכה לייעץ ולעזור לו.

כרמל שאמה-הכהן: אני מסכים.

דני זקן: אז אתה מדיר אותה לגמרי?

אלי פולק: לא.

דני זקן: העיתונות לא בעניין?

דני זקן: אתה שולח אנשים שלא מבינים בתקשורת ל-בורד של תקשורת?

אלי פולק: המועצה היא מועצה ששייכת לעיתונים, שהיא באה מתוך גופים פרטיים שאין לה מעמד סטטוטורי בכלל.

דני זקן: סליחה, אתה טועה.

דני זקן: אתה טועה ומטעה.

דני זקן: מועצת העיתונות היא גוף עם מעמד, היא גוף שבראשו עומדת שופטת בית המשפט העליון בדימוס.

דני זקן: אתה טועה ומטעה.

אלי פולק: מחר גם אני יכול להיות שם.

דני זקן: למה לא? אתה מוזמן להיות שם.

קריאה: יש לנו כאן הצעה לשינוי ההרכב.

נחמן שי: גם לי יש ואני אומר לכם איפה.

נחמן שי: יש כאן שלושה נציגי ציבור בעלי מעמד בתחום חינוך, תרבות, יהדות וכולי, ושני נציגי ציבור הידועים בתרומתם לחברה הישראלית, לרבות תרבות וכולי.

אלי פולק: כי זאת התרבות שלנו.

נחמן שי: בסדר, אבל בפרופורציה.

נחמן שי: מתוך 13 חברים נשארת עם שני נציגי תקשורת וזה לא נכון.

אלי פולק: לא, נשארת עם ארבעה אנשי תקשורת.

אלי פולק: יש לך גם את היושב ראש וגם עוד שלושה.

נחמן שי: במקרה, אבל זה לא מחויב להיות.

אורי רוזנוקס: למה ברשות השנייה זה יכול להיות ובמועצת הכבלים והלוויין זה מתקיים, ודווקא ב זה לא יתקיים?

קריאה: מה מתקיים?

אורי רוזנוקס: חובת ההתייעצות.

אורי רוזנוקס: עם יוצרים, עם אנשי תקשורת, עם אנשי מקצוע.

ירמי קדושי: פעם התייעצו אתנו?

ירמי קדושי: עזוב, אתה מנסה עכשיו לכפות את דעת היוצרים שלך.

אורי רוזנוקס: אני לא כופה.

אורי רוזנוקס: אני אחד מכמה גופים.

אורי רוזנוקס: אנחנו אנשי מקצוע.

ירמי קדושי: היוצרים מהשכונות מנוטרלים לגמרי מכל ההחלטות.

אורי רוזנוקס: אני לא יודע.

אורי רוזנוקס: יש אצלנו מספיק יוצרים מהשכונות, עם כל הכבוד לך.

ירמי קדושי: בסדר, תגיד את זה אתה.

ירמי קדושי: אותי אף פעם לא שאלו ואת היוצרים שלי אף פעם לא שאלו.

אורי רוזנוקס: אתה מוזמן להצטרף אלינו.

ירמי קדושי: אני לא רוצה להצטרף.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, נפסיק עם הפסטיבל הזה.

ישראל אייכלר: אני מציע להוציא את המילה בעלי מעמד כי אני לא יודע מה זה.

כרמל שאמה-הכהן: מה הסיפור של בעלי מעמד?

ישראל אייכלר: הם יגידו שהוא לא בעל מעמד.

ישראל אייכלר: מי יקבע מי זה בעל מעמד?

ישראל אייכלר: נציגי ציבור.

דנה נויפלד: אני אומר לך למה כתבנו את זה.

דנה נויפלד: כתבנו את זה כדי לבטא את זה שאותם אנשים שיושבים שם עשו משהו בחיים שלהם.

דנה נויפלד: יש להם איזשהו מעמד.

ישראל אייכלר: מי יקבע?

דנה נויפלד: זה תמיד כך.

דנה נויפלד: תמיד יש ועדת איתור שיושבת וקובעת פרמטרים.

דנה נויפלד: זה כדי שלא ייקחו משהו כמוני שסיים תואר ראשון בתקשורת ויגידו שהיא יכולה להיות בתוך המועצה.

ישראל אייכלר: דווקא אני חושב שזה יהיה טוב.

דנה נויפלד: יש לנו הצעה לשיפור.

בפסקה (2) יש שני נציגי ציבור בעלי מעמד בתחום התקשורת ונציע להעלות את זה לשלושה.

בפסקה (3), בה יש שלושה נציגי ציבור בעלי מעמד בתחום התרבות, נרד לשני נציגים.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

נחמן שי: כי יש לך למטה עוד שניים.

כרמל שאמה-הכהן: רגע.

כרמל שאמה-הכהן: יהדות וציונות?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מוכן לוותר לעומת אנשי תקשורת.

כרמל שאמה-הכהן: מה פתאום?

כרמל שאמה-הכהן: מה זה הדבר הזה?

נחמן שי: אבל יהיו לך ארבעה.

כרמל שאמה-הכהן: בשום פנים ואופן.

כרמל שאמה-הכהן: מר סבן, תמשוך את החוק.

נחמן שי: כרמל, יש לך ארבעה כאלה כי למעלה יש לך תרבות, חינוך, יהדות, ציונות, ולמטה יש לך תרבות, חינוך, יהדות, ציונות.

נחמן שי: יש לך ארבעה.

כרמל שאמה-הכהן: לא, למטה אין ציונות.

כרמל שאמה-הכהן: יש חינוך ויצירה עברית.

קריאה: תוסיף שם ציונות.

ישראל אייכלר: את סעיף (6) תוריד ואז יש לך אחד ליהדות וציונות ואחד לתקשורת.

נחמן שי: נכון.

ישראל אייכלר: תוריד את סעיף (6), תנו אחד לתקשורת ואחד ליהדות וציונות.

נחמן שי: בסדר גמור.

נחמן שי: זה מכפיל את עצמו.

נחמן שי: לא היה להם מה לכתוב ולכן הם הוסיפו את זה.

נחמן שי: תאמין לי, אני יודע איך כותבים את הדברים האלה.

נחמן שי: אני עשיתי את זה בימי חיי.

כרמל שאמה-הכהן: אם אין לכם בעיה עם זה, אני מוכן.

נחמן שי: יהיו שלושה ב-(2) וארבעה ב-(3).

ישראל אייכלר: בדיוק.

נחמן שי: זה אפילו יותר מדיי.

ישראל אייכלר: ב-(2) תקבעו שלושה נציגים וב-(3) תקבעו ארבעה נציגים.

אלי פולק: אני ממש חושב שזה לא נכון.

אלקנה אפרתי: בפסקאות (2) ו-(3), להוסיף במקום שני נציגי ציבור, שלושה, ובהתאמה, ארבעה במקום שלושה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: מחקנו את (6).

כרמל שאמה-הכהן: איך תהיה עכשיו החלוקה?

בסעיף (3), מתוך הארבעה, יהיו שניים ושניים, כאשר את השניים שראש הממשלה או השר הממונה בוחר, הוא בוחר מתוך שלושה כפי שעשינו קודם.

אני רוצה לבדוק את המספרים.

כרמל שאמה-הכהן: ירמי, בזמן שבודקים את המספרים, תגיד את מה שיש לך לומר.

ירמי קדושי: בפעם שעברה גם אמרתי את זה ואני רואה שאין התייחסות לזה.

ירמי קדושי: אני רוצה שיהיו שני אנשים שמייצגים את הפריפריה החברתית במדינת ישראל.

ירמי קדושי: זה פשוט ולעניין.

ירמי קדושי: אין אף אחד שמייצג את הפריפריה החברתית במדינת ישראל.

נחמן שי: כתוב בתחום החברתי שפועלים שלא למטרות רווח לקידום אינטרסים של כלל הציבור בישראל או חלק רחב ממנו ובכלל זה לקידום שוויון בחברה, לקידום ערכים דמוקרטיים וכולי.

ירמי קדושי: אבל שיהיה כתוב שאלה אנשים שחיים בפריפריה החברתית והם נמצאים שם.

ירמי קדושי: זה לא כתוב כל כך ברור.

ירמי קדושי: לי זה לא ברור.

נחמן שי: הם יאמרו שצריך לגור בשדרות או בקריית שמונה?

ירמי קדושי: לא.

ירמי קדושי: גם שכונת התקווה היא פריפריה חברתית.

נחמן שי: גם אין לך מקומות.

נחמן שי: יש לך 13.

ירמי קדושי: אבל גם שכונת התקווה היא פריפריה חברתית.

ביחס לנציגי הציבור בעלי מעמד בתחום התקשורת, השר ימנה שניים מתוך שלושה מועמדים שתציע ועדת האיתור וועדת האיתור תמנה אחד.

נחמן שי: אולי נהפוך את זה?

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: כאן זאת נקודה רגישה.

לא, אני עדיין צריכה להגיע לשבע ולשש.

מתוך ארבעת נציגי הציבור בעלי מעמד בתחום התרבות וכולי, השר ימנה שניים.

כרמל שאמה-הכהן: ובסעיף (4) מתוך שלושה נציגי ציבור בעלי מעמד בתחום הכלכלה?

ועדת האיתור תמנה שניים והשר ימנה אחד.

מתוך נציגי הציבור הידועים בתחום הפעילות החברתית, אחד פלוס אחד.

כרמל שאמה-הכהן: שאלה נוספת שלי בעניין.

כרמל שאמה-הכהן: יכולה להיות מועצה בה אין אישה אחת?

לא.

חוק שוויון זכויות האישה בכל מקרה חל והוא מחייב ייצוג הולם.

כרמל שאמה-הכהן: מה הוא אומר?

כרמל שאמה-הכהן: מה זה ייצוג הולם?

נחמן שי: הם אף פעם לא רוצים להגדיר.

נחמן שי: חמישים פעמים כבר ניסיתי להגדיר בחוקים אבל הם לא מוכנים לפצח את הקוד של ייצוג הולם.

אין לנו קוד מתמטי אבל החוק חל והוא חל על כל הגופים.

כרמל שאמה-הכהן: למה שלא נשים כאן מינימום ברור?

כל כך קשה למנות את הגוף הזה, עם כל המכלול שיקולים הזה.

מה גם שחלק ועדת האיתור מסמנת ואז לשר נשאר שיקול דעת יותר בעייתי עכשיו כאשר פיצלנו.

כרמל שאמה-הכהן: דרך אגב, שריינו נשים לוועדת האיתור.

כרמל שאמה-הכהן: את זה עשינו.

כרמל שאמה-הכהן: מינימום שתי נשים בוועדת האיתור.

נחמן שי: אתה הוספת את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נבקש מנשים שקיבלו שריון לדאוג שיהיו נשים במועצה.

חל חוק שוויון זכויות האישה.

נחמן שי: וזה אומר ייצוג הולם.

נכון.

נחמן שי: אז יהיו שתיים-שלוש שנים.

כאישה אני מקווה שיותר.

נחמן שי: כמה נשים יש היום במליאה?

היום יש ייצוג טוב.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 14(א) ו-(ב) לפי ההסכמות שהושגו כאן והן כאמור בהתאם להסכמות אליהן הגעתי עם ראש הממשלה בין הדיון הקודם לדיון הזה, בעקבות הביקורת שנשמעה בדבר התלות של המועצה במערכת הפוליטית.

אלקנה אפרתי: כמובן שגם הנוסח של פסקה (ב) יתוקן בהתאם.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הסעיף עם ההסכמות שהושגו.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 14(א) ו-(ב) – אושר פה אחד

דנה נויפלד: אנחנו שומרים על הזכות להסתייג מהשינוי בהרכב המועצה.

כרמל שאמה-הכהן: אתם מתכוונים לחזור בכם מההסכמות?

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: רק מהשינוי שהעברתם בין הסעיפים הקטנים.

דנה נויפלד: רק מה ששונה עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: מה עוד נשאר לנו?

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 21ב.

אלקנה אפרתי: סדרי עבודת המועצה.

כרמל שאמה-הכהן: כאן היה ויכוח על פרסום הפרוטוקול.

כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה עם זה?

בגוף כמו שאמור לעשות כל מיני דברים במועצה שלו, לדון בענייני עובדים, לדון בהסכמים כספיים, חשיפה מלאה של הפרוטוקולים.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא אמרנו מלאה.

כרמל שאמה-הכהן: אמרנו ייחשפו למעט סודות מסחריים ועניינים אישיים.

אבל זה גם מה שקבוע בחוק חופש המידע שחל על רשות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: לא, זאת לא חובה לפרסם.

לא, חוק חופש המידע אומר שצריך לחשוף.

נקודת המוצא היא חשיפה.

כרמל שאמה-הכהן: חשיפה למי שמבקש.

למי שמבקש.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים היום ב-2011 שאנשים בלחיצת כפתור יראו מה קרה במועצה.

אמיר גילת: זה יגביל את הפעילות.

כרמל שאמה-הכהן: אני נותן לך את שיקול הדעת.

כרמל שאמה-הכהן: כל מידע שעלול לפגוע בפעילות , או לפגוע בפרטיותו של אדם, או באיזשהו עיקרון מסחרי שיש לכם, תהיה לך סמכות להוריד את זה.

אמיר גילת: דיברנו על דוח הביקורת הפנימית.

זה נטל שהיום לא קיים בגופים מקבילים.

זה גם משפיע על הדיון ועשוי להשפיע לרעה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: הצלחתם להתיש אותנו.

כרמל שאמה-הכהן: אם כן, אנחנו מצביעים על סעיף 21ב, סדרי עבודת המועצה.

כרמל שאמה-הכהן: זה סעיף שהקראנו ודנו בו בישיבה הקודמת.

כרמל שאמה-הכהן: היה ויכוח האם לפרסם את הפרוטוקולים של המועצה או לא.

כרמל שאמה-הכהן: כאן יש רק חובה לערוך את הפרוטוקולים.

כרמל שאמה-הכהן: הם אומרים לי שזה עלול לפגוע בחופשיות הדיון.

נחמן שי: איזה מוסדות מפרסמים את הפרוטוקולים?

אני לא מכירה.

כרמל שאמה-הכהן: ועדות תכנון ובנייה, מועצות מקומיות.

נחמן שי: את ההחלטות צריך לפרסם.

כרמל שאמה-הכהן: ההחלטות מפורסמות.

ההחלטות יפורסמו.

כרמל שאמה-הכהן: ההחלטות מפורסמות.

כרמל שאמה-הכהן: יש חובה לפרסם את ההחלטות.

כרמל שאמה-הכהן: דיברנו על הדיונים.

נחמן שי: הן מפורסמות באתר של ?

כן.

יועמדו לעיון הציבור.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש להוסיף ב-(ד) באתר ובאתר השר הממונה.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אנחנו מדברים על הפרדה.

ישראל אייכלר: אתה שם לב שיש כאן פוטש נגד הממשלה ונגד הכנסת?

נחמן שי: לא, אין פוטש אלא יש כוונה לשמור.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיירשם בפרוטוקול שיש כאן ניסיון להשתלט על גוף שלטוני על ידי גורמים עלומים שאנחנו לא יודעים מי הם יהיו.

ישראל אייכלר: בסופו של דבר בעוד חמש שנים ועשר שנים מישהו עלול לנצל את החוק הזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להזהיר את עצמנו שלא נשפוך את התינוק עם המים.

ישראל אייכלר: כולנו רוצים שזה יהיה שידור ציבורי.

ישראל אייכלר: מותר שתהיה ביקורת ציבורית והממשלה, גם היא חלק מהביקורת הציבורית.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 21ב.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 21ב – אושר פה אחד מה עוד נשאר לנו?

הייעוץ המשפטי.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה סעיף 22א(ה)?

חנה מצקביץ: אולי הממונה על קבילות הציבור.

התבקשתי לבדוק.

הייתה טענה שהסמכות של הנציב כאן היא יחסית מוגבלת מזו שברשות השנייה.

שם יש אפשרות להורות וכאן המנכ"ל הוא זה שמורה.

נחמן שי: זה הממונה על קבילות הציבור?

כן.

נחמן שי: את מחזקת אותו?

נחמן שי: באיזה אופן?

אני לא מחזקת.

קריאה: דובר על כך שהוא יוכל לחייב שידור של תיקון או הבהרה, גם מעל ראש הרשות.

נחמן שי: אבל זה לא דומה.

נחמן שי: ברשות השנייה הוא מחייב זכיינים וכאן הוא מחייב את ההנהלה.

נחמן שי: זה לא דומה, אבל אני בעד לתת לו כוח אבל אני לא יודע מה הסמכויות שלו.

אלי פולק: המציאות היא שיותר מדיי המלצות של הממונה על קבילות הציבור ב לא מתבצעות.

אלי פולק: הוא בא ואומר שצריך לעשות, אבל מצפצפים עליו.

נחמן שי: אז נחזק אותו.

קריאה: זה כל כך לא נכון.

אלי פולק: אם זה לא יהיה, זה לא יהיה.

אלי פולק: אין שום סיבה לא להשוות.

קריאה: אני חושש שאתה הופך את נציב קבילות הציבור לחזק יותר.

נחמן שי: אבל גם בעיתונות כתובה זה קיים.

ישראל אייכלר: זה תפקידו של אומבודסמן בכל מקום.

נחמן שי: המנהל הכללי יורה על אופן השידור בשים לב להמלצות.

נחמן שי: אני חושב שזה בסדר.

אלי פולק: אבל זה לא מה שהיה.

אלי פולק: מה שהיה זה שהממונה על קבילות הציבור בא והורה וביקש, ופשוט לא עשו.

ישראל אייכלר: את זה אנחנו צריכים לחזק.

אלקנה אפרתי: בפסקה נאמר:

אלקנה אפרתי: מצא הממונה על הקבילות לאחר דיון בקבילה ושמיעת הנוגעים בדבר כי צדק הקובל בפנייתו וכי הרשות פעלה שלא כדין בעניין מסוים, רשאי הוא לפנות למנהל הכללי בדרישה שיורה לשדר את ממצאיו בשידורי הטלוויזיה או הרדיו.

אלקנה אפרתי: המנהל הכללי יורה על אופן שידור הממצאים כאמור בשים לב להמלצת המבקר.

אלי פולק: ואם הוא לא עושה את זה?

אלי פולק: לא קרה שום דבר.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, הודעה חשובה.

כרמל שאמה-הכהן: מאחר שיש לנו גם את נושא האגרה שבלעדיו לא עשינו כלום, וזה חוק נפרד שאנחנו צריכים לשים אותו על סדר היום, ומאחר שנשארו יותר מכמה סעיפים כדי לסיים, אנחנו נקבע דיון נוסף ולא נסיים היום.

נחמן שי: אני אוכל להעלות את הנושא שביקשתי?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

ישראל אייכלר: אני מבקש גם לקבוע את משך הזמן.

נחמן שי: לגבי הייעוץ המשפטי.

נחמן שי: עוד לא עברנו על זה.

כרמל שאמה-הכהן: נשאיר את זה לדיון הבא.

אלקנה אפרתי: זה בסעיף 23ט.

נחמן שי: השאלה אם יש איזה ניסיון לפגוע במעמדו ולהצר את צעדיו.

דנה נויפלד: ממש לא.

דנה נויפלד: אין שום כוונה כזאת.

נחמן שי: אני רוצה לשמור על הייעוץ המשפטי של הרשות כאבן יסוד.

דנה נויפלד: קוראים לזה שומר הסף.

נחמן שי: נכון.

דנה נויפלד: זה בסעיף 23ט.

אלי פולק: לא נאמר כאן שום דבר על איך ממנים אותו, על תקופת הכהונה שלו, כאשר בכל אחד מהדברים האחרים, כאשר מדובר למשל על רואה חשבון, כן אומרים את זה.

נחמן שי: כבר קבענו לגבי המבקר או המבקרת.

אלי פולק: יש הבדל בין המבקר לבין יועץ משפטי.

נחמן שי: שניהם שומרי סף.

אלי פולק: בוודאי ששניהם שומרי סף, אבל באיזשהו מקום לגבי היועץ המשפטי, האם יש יועץ משפטי וזהו?

דנה נויפלד: מעגנים את התפקיד כמו שעשו לגבי המבקר הפנימי לפני שלוש שעות.

דנה נויפלד: עובד הרשות, זה אומר שהוא כפוף לסעיף 24 שתיקנו אותו היום ואיך מקבלים לעבודה ברשות.

דנה נויפלד: הסעיף הזה מעגן אותו בתוך הרשות כמו שעיגנו את מבקר הפנים.

נחמן שי: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: נשאיר את זה.

נחמן שי: אני בעד.

כרמל שאמה-הכהן: כפי שזה?

נחמן שי: כן.

נחמן שי: אני בעד.

נחמן שי: בוא נעביר את זה.

כרמל שאמה-הכהן: מקסימום תהיה רביזיה.

נחמן שי: אני חושב שזה בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: בוא נחשוב על זה.

כרמל שאמה-הכהן: יש זמן עד לדיון הבא.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 23ט.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 23ט - אושר הישיבה נעולה.

כרמל שאמה-הכהן: הנהלת הוועדה תזמן דיון נוסף.