ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 757, 2011-05-23 12:00

משה גפני: רבותי, אני מחדש את ישיבת הוועדה – שכר רבני עיר חדשים, מעקב.

משה גפני: האמת היא שזה לא חדשים, גם על הותיקים אני רוצה לשמוע.

משה גפני: אבל קודם המעקב הוא על הדיון הקודם שהיה, על שכר רבני עיר חדשים.

משה גפני: אני קודם כל מברך, הרב כהן, נבחרת להיות רבה של העיר אור יהודה, ברכותיי.

משה גפני: תזכה להגדיל תורה ולהאדירה.

ציון כהן: אמן.

משה גפני: אדוני השר, איפה אנחנו עומדים עם העניין?

יעקב מרגי: קודם כל להודות על ה---

משה גפני: לפני שאתה מודה, רק תגיד את הנתונים.

יעקב מרגי: להודות ליושב ראש הוועדה על הדיון הקודם.

יעקב מרגי: בעקבות הדיון הקודם התכנסנו בלשכתו של הממונה על השכר באוצר, מר אילן לוין והגענו להבנה שאכן המצב היום הוא בלתי מקובל, לא הגיוני ואסור שיימשך.

יעקב מרגי: הגענו פחות או יותר להבנות שאיך אומרים, אני מבחינתי זה הרע במיעוטו.

יעקב מרגי: לא הצלחנו להגיע למצב שהיה קודם, אבל לפחות לאיזו הבנה שזה הולך לשפר את המצב, הייתי אומר באחוזים ניכרים.

יעקב מרגי: אני הייתי מבקש, אילן היה צריך להכין נייר בנושא הזה.

יעקב מרגי: אם אני זוכר פחות או יותר, דנו בהבנות בין 80 ל-85% לשכר מנכ"ל באותה רשות.

אילן לוין: להתייחס כבודו?

משה גפני: בבקשה אילן, כן.

אילן לוין: צהריים טובים.

שלמה מולה: להשוות למנכ"ל של אותה עירייה?

אילן לוין: אנחנו נתאר.

אילן לוין: החלטת הממשלה 4116 מ-2005 קבעה ששכר רב עיר שייבחר החל מינואר 2006 יהיה כשל שכר של ממונה מועצה דתית, שזה הביא לרמות שכר של בין 6,000 ל-18,900 ₪, שכר של רב בהתאם לגודל הרשות.

אילן לוין: השכר של רבני הערים לפני כן נקבע על ידי החלטת הממשלה, והוא היה הממוצע בין ראש העיר לסגנו.

אילן לוין: מה שאנחנו מציגים כאן זה מתווה שאנחנו נמליץ בפני הממשלה לקבל כהחלטה, שיביא למעשה לכך ששכר רב העיר יהיה כ-80% משכר מנכ"ל העירייה, ואת הנושא של המקורות התקציביים והפרישה – אנחנו מציעים שאנחנו נתאם על דעת יושב הראש, ונגיש אותם להחלטת הממשלה.

אילן לוין: אני רוצה כדי לסבר את האוזן להציג את הפערים, אפשר לומר הכמעט בלתי הגיוניים שיש היום בין הוותיקים לקיימים.

אילן לוין: לדוגמא, ביישוב עד 2,500 תושבים – רבנים שהתמנו חדשים, השכר שלהם הוא כ-6,000 ₪, ורבנים וותיקים, השכר שלהם הוא 28,791 ₪, כאשר השכר של מנכ"ל גוף כזה של רשות כזאת, הוא כ-20,000 ₪.

שלמה מולה: רגע, רגע, אתה יכול לחזור?

שלמה מולה: זאת אומרת אם יש בעיר עד 2,500 תושבים, רב עיר אם הוא וותיק הוא מקבל 28,000 ₪?

אילן לוין: 28,791 ₪.

קריאה: ואם הוא חדש?

שלמה מולה: רק שנייה.

אילן לוין: חברה', אני אומר את כולם.

שלמה מולה: אני רוצה שאחר כך תגיד לי כמה חדשים וכמה וותיקים יש.

אילן לוין: אוקי, אז אני אגיד את הכל.

אילן לוין: אז אני נותן דוגמאות – נניח יישוב עד 2,500, ואני אתן את הקיצון ואחר כך אם תרצו גם את המרכז.

אילן לוין: אז רב חדש מקבל כ-6,000 ₪ ורב ותיק מקבל כ-28,791 ₪, כאשר השכר של מנכ"ל אותה רשות הוא כ-20,000, ובהצעה שלנו – שכר הרב שיהיה 80% מאותו שכר, יהיה כ-16,000 ₪, שזה להערכתנו שכר שהוא לא מנקר עיניים, אבל הוא הרבה יותר גבוה משמעותית מהשכר הקיים.

אילן לוין: אני אקח את הגוף הגדול ביותר, יישוב שיש לו נניח מעל 250,000 תושבים, ששכר הרבנים החדשים ביישוב כזה הוא היום 18,900 ₪.

אילן לוין: שכר רבנים וותיקים ביישוב כזה הוא 35,137 ₪.

אילן לוין: שכר מנכ"ל של עיר כזאת הוא 36,409 ₪, ואנחנו מציעים ששכר הרב יהיה 29,127 ₪ בדוגמא הזאת.

אילן לוין: ומה שעשינו, אני חושב יצרנו איזון בין מצד אחד שכר שהוא שכר סביר, אבל עדיין הוא שכר צנוע, הוא שכר שיש לו הבדל לפי גודל הרשות שמשם נגזרת כמובן רמת השכר של המנכ"ל ושל הסמנכ"לים.

אילן לוין: אני חושב שהשכר הזה הוא לא מנקר עיניים, כי 80% זה די דומה לשכר של סמנכ"ל בעיר.

אילן לוין: ואני רוצה גם לומר שככל שהבנתי מהשר, הרבנים אסור להם לעבוד בעבודה נוספת, אסור להם לקבל הכנסה נוספת, וזה כל פרנסתם, ואנחנו רוצים כמובן לשמור ולא לשים מכשול בפני עיוור, ולשמור על הכנסה מצד אחד מכובדת, ומצד שני לשמור על צניעות ואיזו שהיא דוגמא אישית.

אילן לוין: ולכן במכלול הזה, לדעתי ההצעה שגובשה יחד עם שר הדתות, היא הצעה יחסית צנועה ומכבדת אותנו, ומאפשרת לנו לעשות שינוי.

אילן לוין: היות ומדובר פה בעלות תקציבית, יש פה את סגן ראש אגף התקציבים, שיכול לפרט.

אילן לוין: אנחנו נעשה את השינוי בפרישה מסוימת שתהיה על דעת יושב ראש הוועדה, והיא תהיה חלק מהחלטת הממשלה.

אילן לוין: העלות של השינוי תהיה מיליוני שקלים בודדים.

אילן לוין: אני רק רוצה, אם שאלתם על הנתונים, אז לדוגמא בעיר מעל 250,000 תושבים יש היום רב אחד ותיק ואין רב חדש ואמורים להתמנות שניים כאלה.

אילן לוין: עיר שמספר התושבים בה הוא בין 50,000 ל-100,000, שהשכר החדש של הרב יהיה 27,671 ₪, שכר המנכ"ל הוא 34,589, אז צפויים להתמנות כשלושה רבנים, כאשר יש שם 12 רבנים וותיקים, שהשכר הקיים שלהם הוא 34,185 ₪; ורב חדש שם מרוויח 15,750 ₪, זאת אומרת הרבה הזה יעלה בהדרגה לכיוון ה-27,671 ₪.

אילן לוין: אז אני יכול להמשיך ולפרט, אם תרצו את כל הנתונים.

אילן לוין: אני לא רוצה להלאות את חברי הוועדה, אבל אני חושב שבסך הכל אם נסתכל על העקרונות של לתת שכר ראוי שמכבד את האדם שנושא במשרה מחד, ומצד שני לשדר צניעות ואיזו שהיא מדתיות בקונטקסט היחסי של שכר בעלי תפקידים אחרים באותה עיר, אני חושב שההצעה שאנחנו מציגים כאן כמתווה להחלטת ממשלה, היא הצעה שאפשר לנסות ולהתקדם בה לעניין החלטת ממשלה, שתעגן את השינוי שמוצג כאן.

אילן לוין: ראובן, אתה רוצה להוסיף משהו?

משה גפני: רגע, רגע, אני נותן פה רשות דיבור.

אילן לוין: סליחה.

אילן לוין: הסתבכתי.

משה גפני: לגבי הנושא של הצניעות שעליו אתה מדבר, אז אני רוצה להגיד לכם שבשבוע שעבר קראנו בתורה על שמיטה ובשמיטה אנחנו סומכים על הקדוש ברוך הוא, שלשלוש השנים ייתן לנו פרנסה.

משה גפני: מיד אחרי זה התורה אומרת "וכי ימוך אחיך ומטה ידו עמך והחזקת בו".

משה גפני: זאת אומרת, אם בא אליך עני או מישהו שצריך לעזרה, אז אתה צריך לעזור לו.

משה גפני: ואז נשאלת השאלה – למה, אבל צריך לסמוך על הביטחון, כמו בשמיטה, צריך לסמוך על זה שהקדוש ברוך הוא יעזור.

משה גפני: התורה אומרת שהגשמיות של השני זו הרוחניות שלי.

משה גפני: זאת אומרת אני על עצמי אני יכול לסמוך בביטחון על הקדוש ברוך הוא, אבל כשאני צריך לדאוג לשני, לשכר שלו, לכל הדברים האלה, שם אני לא יכול להגיד – בואו נדבר בצניעות.

משה גפני: שם לדבר כמו שמדברים.

משה גפני: ואני רוצה לדעת, מכיוון שאנחנו כאילו כבר מבחינת

משה גפני: כם נכנסנו למתווה של מנכ"ל וסמנכ"ל, אני מבקש לדעת מה השכר של נושא המשרה באותו יישוב.

משה גפני: אפשר ללכת על היישוב הקטן מבחינתי ---

אילן לוין: של המנכ"ל?

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: אתה במנכ"ל, אני לא במנכ"ל שם בכלל.

משה גפני: אני שואל על נושאי משרה ביישוב קטן וביישוב גדול.

משה גפני: רגע, אני אתן לך רשות דיבור בתור, לאט לאט.

שלמה מולה: כבוד יושב הראש, אפשר גם לקבל רשות דיבור?

משה גפני: בוודאי, מה השאלה?

משה גפני: אבל ברשות דיבור.

שלמה מולה: וגם רשות שאלה.

משה גפני: גם רשות שאלה, הכל בסדר.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם אתה יכול להגיד לי – ביישוב קטן, או ביישוב גדול או ביישוב בינוני, איפה שאתה רוצה, תגיד לי מה השכר של נושא המשרה.

משה גפני: מה השכר של ראש העיר, של סגנו, של המנכ"ל, של המהנדס, של הגזבר, ואז נגיע לעניין של הרב ונראה מה מעמדו, מה שכרו.

משה גפני: אני הבנתי מהשאלה של חבר הכנסת מולה, משהו צרם לו שם ב-28,000 ₪, נכון?

משה גפני: ב-29,000 ₪.

שלמה מולה: לא, אני התפלאתי, סליחה.

משה גפני: כן, זהו אז קודם נראה.

שלמה מולה: לא, תראה, אני אם אני הייתי רב עיר היום ---

משה גפני: לא מאוחר.

שלמה מולה: אבל אני אומר לך, קודם כל הייתי מבקש ממנו להיות רק רב עיר ל-2,500 תושבים ולא ל-100,000 תושבים.

שלמה מולה: למה לי?

שלמה מולה: אם אני מקבל 27,000 ₪, אני רוצה שכולם ינדדו לשם.

שלמה מולה: מה פראייר?

שלמה מולה: אני צריך להית פראייר?

משה גפני: כן, כן, הבנתי.

משה גפני: בוא נשמע קודם את הנתונים.

שלמה מולה: אני רוצה לשאול שאלה, אבל שאלה ברצינות.

משה גפני: רגע, אבל קודם אני רוצה את הנתונים.

משה גפני: אני אאפשר לך כמובן לשאול.

משה גפני: מה בחרתם – עיר קטנה, בינונית או גדולה?

אילן לוין: אז אני אתן דוגמאות.

אילן לוין: האמת שההבדל בין שכר ראש העיר לשכר המנכ"ל הוא די קטן.

אילן לוין: אני אתן דוגמא את העיר הגדולה ביותר – 250,000 תושבים ומעלה, אז השכר של ראש העיר הוא כ-37,000 ₪.

משה גפני: הסגן שלו?

אילן לוין: הסגן זה 26,810 כפול 1.1, זה יוצא בסביבות 30,000 ₪.

משה גפני: המנכ"ל?

אילן לוין: המנכ"ל אני תיארתי.

אילן לוין: המנכ"ל משתכר בעיר הגדולה ביותר 36,409 ₪.

משה גפני: המנכ"ל מקבל כמו ראש העיר?

אילן לוין: אבל של 5-6%, אין הבדל.

אפרים זלמנוביץ: יותר מהרב.

משה גפני: רגע, רגע, שנייה, אנחנו עוד לא ברבנים, רגע.

אילן לוין: עכשיו, כבודו ---

משה גפני: לא, כבודו לא, אין לי כבודו.

משה גפני: אני רוצה לדעת נתונים.

אילן לוין: אז הנה, אנחנו אומרים.

משה גפני: אני לא למדתי ליבה בזה.

משה גפני: אני צריך לדעת את המספרים באופן מדויק.

משה גפני: אפשר?

משה גפני: המהנדס, הגזבר, אתה יודע?

אילן לוין: כן.

אילן לוין: בדרך כלל מהנדס ---

שלמה מולה: רגע, רגע, מה זה מהנדס?

משה גפני: כמה עולה המהנדס, אני רוצה לדעת מה הוא השכר של נושא המשרה.

אילן לוין: אז אני אסביר.

אילן לוין: בדרך כלל מהנדס, גזבר, סמנכ"ל משאבי אנוש, הם מוגדרים סמנכ"לים בעירייה, והשכר שלהם נע בין 75% ל-85% משכר המנכ"ל.

משה גפני: יפה, עכשיו השאלה לגבי עיר קטנה.

אילן לוין: עיר קטנה, השכר יסוד של ראש הרשות הוא, בקיצור קרוב ל-30,000 ₪.

משה גפני: מה זה שכר יסוד?

משה גפני: מה, הוא מקבל הטבות?

אילן לוין: אצלם כל השכר הוא, תראה, גם לגבי הרבנים פה ---

משה גפני: לא, עזוב את הרבנים.

משה גפני: ראש עיר, אני רוצה לדעת בגלל שיכול להיות שאני אעוף מהכנסת, אולי אני הולך להתמודד על רשות עיר בעיר קטנה.

אילן לוין: אז תראה, ראש עיר וגם סמנכ"לים וגם יש לנו כוונה לתקן לעניין הרבנים ---

שלמה מולה: עדיף לך.

משה גפני: מולה.

משה גפני: אילן, כמה עולה ראש עיר ביישוב קטן?

משה גפני: מה השכר שלו?

אילן לוין: ראש עיר ביישוב קטן השכר שלו הוא כ-30,000 ₪.

משה גפני: יפה.

משה גפני: הסגן?

אילן לוין: הסגן בסביבות 26,000 ₪.

משה גפני: המנכ"ל של עיר קטנה?

אילן לוין: המנכ"ל של עיר קטנה השכר שלו 20,025 ₪.

אילן לוין: זה תחת אש.

אילן לוין: היום יש את הבגרות במתמטיקה.

שלמה מולה: אילן, למה אתם לא בונים את השכר של ראשי הערים ואת המנכ"לים ואת רבני הערים על פי גודל היישוב?

אילן לוין: יש, יש.

אילן לוין: זה לפי גודל היישוב.

שלמה מולה: שנייה רגע.

שלמה מולה: אני אומר לך ---

משה גפני: שאלה, חבר הכנסת מולה יש לו שאלה.

שלמה מולה: אני שואל למה אתם לא בונים את זה, זו שאלה אחת.

שלמה מולה: שאלה שנייה, אני רוצה שתגיד לי במספרים ----

משה גפני: שנייה, השאלה שלך היא למה הולכים על קבוצות.

משה גפני: צריך ללכת לפי מספר התושבים.

שלמה מולה: בוודאי.

משה גפני: אז זה לא קל, זו שאלה בסדר, אבל ---

אילן לוין: כי כזה זה בנוי.

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: הוא שואל ---

שלמה מולה: שנייה רגע, לא.

שלמה מולה: אני מסתכל עליך אדון השר מרגי, אני אומר לך – אם יישוב מסוים שיש פה 2,500 רב עיר מקבל 27,000 ₪, יש לך ראש עיריית תל אביב או רב עיר בתל אביב מקבל פחות או יותר דומה, משהו מעוות לחלוטין.

קריאה: יותר, יותר.

שלמה מולה: נו, בוודאי שיותר.

יעקב מרגי: בישן, בחדש זה לא ככה.

שלמה מולה: לא משנה.

יעקב מרגי: רבנים חדשים מקבלים ---

אפרים זלמנוביץ: סליחה, אני רוצה להסביר לך, למכולת הרב של מזכרת בתיה הולך כמו הרב של תל אביב.

משה גפני: הרב זלמנוביץ, אנחנו עדיין לא ברבנים.

שלמה מולה: רגע, אבל השאלה שלי, אני רוצה לדעת כמה רבני חדשים יש, כמה ותיקים יש, מה הפער.

משה גפני: בסדר, בסדר.

אילן לוין: לענות, כבודו?

משה גפני: רגע, שנייה.

משה גפני: לגבי השאלה הראשונה – שואל חבר הכנסת מולה האם אלה הפערים שקיימים שבין היישובים השונים, האם יש פערים שהם פערים משמעותיים.

אילן לוין: יש, יש.

אילן לוין: אנחנו למעשה בנינו את ההצעה בהתאמה אחד לאחד לפי המדרג שיש לעניין שכר ראשי הערים ובעלי התפקידים בהם.

אילן לוין: יש עד 2,500, 2,500 עד 5,000, 5,000 עד 10,000, 10,000 עד 20,000, 20,000 עד 30,000, 30,000 עד 50,000, 50,000 עד 100,000, 100,000 עד 250,000, ו-250,000 ומעלה.

אילן לוין: יש 8 מדרגים גם היום בשכר בעלי תפקידים בשלטון המקומי של בעלי התפקידים השונים, ובהתאמה גם בנינו את ההצעה.

משה גפני: בדו"ח שלך אני מצאתי שיש חריגות בשכר הזה של הבכירים ברשויות המקומיות.

אילן לוין: כן.

אילן לוין: עיקר החריגות שאנחנו מוצאים בשכר הוא של ההסכמים הקיבוציים.

אילן לוין: בעבר, לפני 99 ולפני תיקון חוק יסודות התקציב, היו הרבה מאד חריגות שכר, בייחוד בקרב בעלי תפקידים מתחת רמת המנכ"ל, ואנחנו כפי שאתם יודעים, עם יחידת האכיפה עשינו שנים מאד מהותי בעשר השנים האחרונות, והיום אפשר לומר שהמצב בשלטון המקומי הוא מאד טוב יחסית, והיקף החריגות הוא קטן מאד יחסית בקרב השלטון המקומי, לעומת מה שהיה בעבר.

משה גפני: אתם מצאתם גם בדו"חות שלכם חריגה בשכר של רבני כלשהם?

אילן לוין: אני לא מכיר.

משה גפני: לא היה דבר כזה?

יעקב מרגי: אין, אין, לא.

יעקב מרגי: אני אומר לך.

משה גפני: לא היה, למה?

יעקב מרגי: א', רבני עיר כי זה סכום קצוב השכר שלהם.

יעקב מרגי: אבל גם במשרות רבניות אחרות שהן לא כמו רבני העיר במעמד של נבחרים, או עובדי מועצות דתיות, המועצות הדתיות אני חושב שבשנים האחרונות לא מופיעות בכלל בדו"ח החריגות של הממונה על השכר, ובעבר זה היה בבודדות.

משה גפני: כן?

יעקב מרגי: אני עוקב אחרי זה.

משה גפני: לא, מה ששאלתי למה, אני נגד חריגות בשכר.

יעקב מרגי: לרבני ערים אין חריגות בשכר.

משה גפני: אז זו ההצעה שלכם, שהשר מרגי הגיע עם הממונה על השכר לגבי ---

אילן לוין: ואם היא תהיה על דעתכם, אנחנו נביא אותה לאישור הממשלה.

משה גפני: רגע, שנייה.

משה גפני: עכשיו, ראובן קוגן, אגף התקציבים – מה דעתכם על ההסכם הזה, לא שאני מביע את דעתי, אבל קודם כל נשמע את המשולש.

יעקב מרגי: הוא דעתו לא נחה, הוא רוצה תוספת יותר גדולות.

משה גפני: ראובן בבקשה, סגן הממונה על התקציבים.

ראובן קוגן: תראו, ככה, מבחינת התקציב לשנים 2011 – 2012, יש סיכום המשרד שהוא סוגר את המסגרת התקציבית של המשרד.

ראובן קוגן: ולכן, אנחנו חושבים שגם לאחר ובמידה שההצעה של הממונה על השכר תתקבל גם על דעת הוועדה, נוכל להתקדם לכיוון החלטת הממשלה, אנחנו נצטרך בשנים 2011 ו-2012, מבחינת הפרישה של התוספת הזאת, לתת רק חלק מהתוספת בשנה וחצי הקרובות בעצם.

ראובן קוגן: ולגבי התוספת, מה שנקרא לגבי יתר התוספת, נצטרך לדון במסגרת תקציב 2013, או כל דיון תקציבי שיהיה.

ראובן קוגן: אם זה יהיה שנה או שנתיים אני לא יודע.

משה גפני: מה זאת אומרת יתר התוספת?

ראובן קוגן: אני אומר – לפרוש את התוספת.

ראובן קוגן: להגיד שחלק מהתוספת, ככל שהתקציב של המשרד יכול לספוג אותה ב-2011 וב-2012, תינתן בעצם מעכשיו, והיתרה תינתן בכפוף לכך שיש סיכום –

אביגדור אוחנה: לא נספוג את זה.

משה גפני: אביגדור.

משה גפני: זה שאני לא פה זה בסדר, אבל הוא פה.

משה גפני: באמת, אי אפשר ככה לנהל ישיבה, באמת.

משה גפני: אני לא יכול להתקדם.

משה גפני: אני רוצה להבין, אני לא מבין כלום.

משה גפני: אני רוצה להבין.

משה גפני: תסתכל רק אלי.

ראובן קוגן: אז אני אומר, את החלק של התוספת שיש לנו כבר הצעה אנחנו נציג אותה למשרד.

ראובן קוגן: אנחנו ניתן כבר בשנת 2011 והיא תינתן ב-2012 לכל מי שיהיה רב עיר חדש או יצטרף לשורות של הרבנים החדשים.

ראובן קוגן: את היתרה – אנחנו נמשיך לתת בשנים 2013 ואילך, ככל שהמקורות התקציביים לתוספות אלה יסוכמו בין המשרדים.

ראובן קוגן: זו ההצעה שלנו.

משה גפני: לא, עוד לא הבנתי, אני מתנצל.

ראובן קוגן: העלות ---

משה גפני: אל תמשיך, אני אשאל.

משה גפני: זאת אומרת מה שאתה אומר ככה – אתה אומר והיות שמסגרת התקציב של 2011 ו-2012 סגורה, היות והתקציב הדו ש, ולמשרד לשירותי דת יש תקציב מוגדר, לכן, ותתקן אותי אם אני טועה, בגלל שזה נראה לי הזוי מה שאני הולך להגיד עכשיו – לכן גם אם הממונה על השכר יאמר, וקודם כל השר, יאמר שזה דבר לא מציאותי שרב יקבל 6,000 ₪, אתה אומר אבל אין כסף, ולכן צריך לפרוש את זה ולקחת את זה ב-2011 ו-2012 מתקציב המשרד, שזה יבוא על חשבון שירותים, אני מבין שיש להם עודף תקציבי למשרד.

משה גפני: לא עודף תקציבי ---

ראובן קוגן: בפינות, במשרד.

משה גפני: כן, בפינות, הבנתי.

משה גפני: זאת אומרת ייקחו את זה מהתקציב של המשרד ב-2011 וב-2012, והפרישה תהיה באופן מדורג, ואז לקראת תקציב 2013 ידון מחדש כל העניין ויכול להיות ---

ראובן קוגן: לא, לא כל העניין.

ראובן קוגן: רק העניין של המשך התוספת.

ראובן קוגן: נניח ועכשיו הממונה על השכר הציע 80% משכר המנכ"ל, לצורך העניין ב-2011 וב-2012 התוספת היא כך שמגיעים לצורך העניין ל-30% מהמנכ"ל.

ראובן קוגן: ה-30% יחולו ממילא ב-2013, היתרה, בשביל להגיע מ-30 ל-60, ל-70 ול-80, זה בכפוף לתוספות תקציביות שאנחנו נסכם בין המשרדים.

ראובן קוגן: לא לוקחים אחורה, בסדר?

ראובן קוגן: מה שיינתן ב-2011 יינתן גם ל-2013, כי התקציב בבסיסו, הכסף נמצא כבר בבסיס התקציב, כי הרי התקציב אושר כתקציב לשנים הבאות גם, זה לא תוספות חד פעמיות.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: ומאיפה המשרד ייקח את זה?

ראובן קוגן: לזה יש דיונים תקציביים ענפים בינינו לבין המשרד.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני פשוט מתגבר על יצרי, אז אני לא מתעצבן אפילו.

משה גפני: זאת אומרת המשרד ---

ראובן קוגן: אתה עושה את זה טוב.

יעקב מרגי: הוא אומר שני דברים.

משה גפני: כן, כן, הבנתי.

יעקב מרגי: גם העדכון הקטן הזה שאם נאלץ לבלוע אותו יחולק ויתפרש.

משה גפני: הבנתי.

קריאה: הוא לא כזה קטן.

יעקב מרגי: וגם, אל תדברו על מקורות תקציביים.

משה גפני: טוב, הבנתי.

משה גפני: אביגדור אוחנה, המנכ"ל.

שלמה מולה: למה הצבעתם על תקציב דו שנתי?

משה גפני: א

משה גפני: ביגדור אוחנה – אומר ראובן קוגן שהסיכום, במידה ונגיע אליו, הסיכום, מה, לא הבנתי?

משה גפני: הסיכום אם מגיעים אליו, אז אומר ראובן קוגן שבשנת 2011 ו-2012 יבוא מתקציב המשרד.

משה גפני: מאיזה סעיפים אתה מתכוון להוריד?

אביגדור אוחנה: אני לא מתכוון לעשות את זה, אין.

משה גפני: אני לא שומע אותך.

אביגדור אוחנה: אין לנו סעיפים פנויים כידוע לך.

אביגדור אוחנה: אנחנו לא משופעים בתקציבים.

אביגדור אוחנה: לא עתירים בתקציבים.

אביגדור אוחנה: אין לנו.

משה גפני: בסדר, לא עתירים בתקציבים, אבל באיזה סעיפים בכל אופן תוריד?

משה גפני: תשמע, אני מכיר את ראובן קוגן.

משה גפני: ראובן קוגן הוא בחור מאד רציני, הוא לא זורק סתם סיסמאות באוויר.

משה גפני: אם הוא אומר שב-2011 וב-2012 ייקחו את זה מתקציב המשרד, חלק בפרישה, אז הוא כנראה יודע מה שהוא אומר.

אביגדור אוחנה: המקום היחיד שאני יכול להצביע שנמצא בתקציב המשרד אבל לא בשליטת המשרד, זה הרזרבה להתייקרויות.

אביגדור אוחנה: שם יש כסף שבהחלט אפשר לקחת משם אולי, השנה לפחות, שלא מדובר בהרבה רבנים, נדמה לי 3 רבנים, שצריך לממן את ההפרשים.

משה גפני: על איזה סדרי גודל אנחנו מדברים?

יעקב מרגי: בין 6 ל-7 רבנים, זה לא 3.

אילן לוין: יש כבר היום 7 רבנים שהתמנו לאחר ינואר 2006 ובשנה הקרובה צפויים להתמנות עוד 9.

יעקב מרגי: אתה מעודכן יותר טוב ממני.

קריאה: עכשיו הקצפת את ד"ר אביעד הכהן.

אביגדור אוחנה: אז אתה לא יודע על אלקנה, על אור יהודה ועל אור עקיבא וקריית אתא.

משה גפני: אילן, מאיפה אתה לוקח את הנתון הזה, המנכ"ל אומר שלא, הוא אומר ששלושה.

אילן לוין: אני בא מתואם עד הקצה עם המשרד, ואם המשרד יגיד אחרת – אני אומר.

יעקב מרגי: אני אומר, רבנים חדשים יש בין 6 ל-7 כי יש מחלוקת עכשיו, יש אחד שהוא רב וותיק, אז העדכון אצלו הוא ---

משה גפני: שבעה כיום?

יעקב מרגי: שישה.

יעקב מרגי: יותר מדויק זה שישה חדשים.

יעקב מרגי: עכשיו, לגבי עתידי – אנחנו שואפים ל-20, אבל כרגע בתוכנית אין 9.

יעקב מרגי: יש 9 ערים פוטנציאליים לקיים בהן הליך של בחירת רב עיר חדש.

יעקב מרגי: עוד חזון למועד, זה אי אפשר.

משה גפני: אבל ממש אי אפשר לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אני עד לרגע זה לא יודע על מה אני מדבר.

משה גפני: אולי אני יכול לתת את זה, אולי מדובר על כסף שאני יכול לתת אותו מקופה קטנה?

משה גפני: אני יכול לקבל נתון?

משה גפני: אולי תגידו לכנסת נתון, שנדע על מה אנחנו מדברים?

משה גפני: כמה רבנים חדשים יש נכון להיום?

יעקב מרגי: אין לו לדיין אלא מה שעיניו רואות, לכן 6 רבנים חדשים וזהו.

משה גפני: שישה רבנים.

משה גפני: מה עלותם כדי להגיע להסדר שאליו הגעתם?

משה גפני: על כמה מדובר?

משה גפני: על כמה כסף?

משה גפני: ראובן.

אביגדור אוחנה: כ-3 מיליון שקל.

משה גפני: כשלושה מיליון שקלים שנתי.

אביגדור אוחנה: זה עלות השכר אחרי התיקון כמובן.

קריאה: לא, לא, דלתא הוא רוצה.

אביגדור אוחנה: הדלתא זה פחות, זה בערך 2.2 מיליון.

משה גפני: זה התוספת.

משה גפני: כתוצאה מהסיכום הזה, אם אכן נגיע אליו ---

נתן נתנזון: רגע, אני רק רוצה, כיוון שלא היית בליבה, אני אומר רק תיקח את זה בחשבון שהשאלה המרכזית זה כמה אחוזים מתוך זה הוא מתכוון לתת.

נתן נתנזון: זה אם יתנו את המאה אחוז.

משה גפני: בסדר אבל זה כבר לימדת אותי לפני הרבה שנים לשאול.

נתן נתנזון: אבל תשים לב.

משה גפני: אני עוד לא שם.

משה גפני: קודם כל על איזה כסף אנחנו מדברים, שנדע.

משה גפני: אולי נביא את זה מקופה קטנה.

יעקב מרגי: חד פעמי.

משה גפני: לא חד פעמי, מה חד פעמי?

משה גפני: איזה חד פעמי?

משה גפני: נראה על מה אנחנו מדברים שהם פה הולכים לעשות דרמות.

משה גפני: אנחנו מדברים על 2.2 מיליון.

משה גפני: אי אפשר לתת את זה בבאת אחת, זאת אומרת 2.2?

ציון פיניאן: לזעזע את היציבות במשק.

ציון פיניאן: כולה 2.2 מיליון שקל.

ראובן קוגן: בסוף מי שמשלם את זה זה המועצות הדתיות.

ראובן קוגן: המועצות הדתיות, נגיד מנכ"ל ---

משה גפני: מה זאת אומרת, אתם מהאו"ם?

יעקב מרגי: לא, לא, ראובן, ברשות יושב הראש, אל תתפוס את החבל בשני קצותיו.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, אנחנו לא משיתים.

יעקב מרגי: אני לא משית על המועצה הדתית שום הוצאה נוספת.

יעקב מרגי: אני את הרזרבה שלי רזרבת השר, הקציתי אותה במדיניות לשיפוי המועצות הדתיות על התייקרויות, על פסקי דין.

יעקב מרגי: אין, אנחנו הבראנו את המועצות לא בשביל לתת להם לעשות עוד פעם להעלים עין ולתת להם להיכנס לגירעונות.

יעקב מרגי: הדיון פה כרגע מה עלות הדלתא, היא 2.2, אנחנו נצטרך למצוא את זה בינינו, מאיפה אני, מאיפה אתה, מאיפה כולנו נשים את זה, כי אם ---

ראובן קוגן: סליחה, זה מה שאמרתי.

יעקב מרגי: אני לא משית על המועצה הדתית שום הוצאה.

ראובן קוגן: אני רק רוצה להבהיר את עצמי לכבוד יושב הראש, זה בדיוק מה שהתכוונתי.

משה גפני: שנייה, כבוד הרבנים, עפר אני לרגלכם, אבל פה אני בעל הבית.

משה גפני: אם אתם רוצים לקיים דיון כזה ערטילאי שאנחנו נצא עם סיסמאות – בסדר.

משה גפני: זאת וועדה שבה מחשבים את הכסף.

משה גפני: זה תפקיד הוועדה.

משה גפני: היא לא עוסקת באידיאולוגיה.

משה גפני: ואני רוצה לדעת על מה אנחנו מדברים.

משה גפני: לפעמים יש לנו דיונים כאן על 600 מיליארד שקל, לפעמים יש דיון על 2 מיליון שקל, ואנחנו מחשבים את העניין הזה, ואנחנו נגד פריצת מסגרת השכר, ואנחנו לא רוצים ששכר הרבנים יפרוץ את מסגרת התקציב של מדינת ישראל.

משה גפני: זה עלול לפגוע בטיפול במשבר הגרעין עם אירן.

משה גפני: אז אני רוצה שנהיה מדויקים בעניין של הכסף ואתם מפריעים, זה הכל.

משה גפני: וראובן קוגן הוא איש מקצוע.

משה גפני: כן, שלמה, בבקשה, תשאל.

שלמה מולה: לא, אני לא קיבלתי תשובה קודם.

שלמה מולה: אני רוצה תשובה, אחר כך התייחסות.

משה גפני: בסדר, ראובן, מה אתה אומר?

ראובן קוגן: זה מה שאמרתי.

ראובן קוגן: לכן אני מציע ש---

משה גפני: זה מה שאמרת מה?

משה גפני: שהמשרד ייתן את זה?

משה גפני: אומר השר – אני לא נותן את זה מהמשרד, אני מוכן לתת, ממה אתה מוכן לתת?

יעקב מרגי: ביחד נגיע מהרזרבה, חלק מהרזרבה.

משה גפני: ביחד, מהרזרבה.

ראובן קוגן: אז אני אגיד מה כן אמרתי בכל זאת, אפשר?

משה גפני: כן, תגיד מה שאמרת.

ראובן קוגן: אז אני אחזור על מה שאמרתי, אולי אני אשפר את זה קצת.

ראובן קוגן: כל מה שהצעתי זה שלגבי הפרישה, אנחנו נגיע למשרד עם ההבנות לקראת גיבוש החלטת ממשלה, באופן כזה שמצד אחד הם יוכלו לחיות עם זה וגם הרבנים יוכלו לחיות עם זה.

משה גפני: הבנתי.

יעקב מרגי: וגם קופת המדינה יכולה לשלם.

משה גפני: שנייה, השר מרגי.

משה גפני: ראובן, אתה חורג עכשיו, אתה אמרת שאתה לא עונה לאף אחד, אלא אם אני נותן לך רשות.

משה גפני: אני רוצה לדעת, תענה לי תשובה בכן או לא.

משה גפני: האוצר מתכוון לתת לסכום האדיר הזה שעליו אנחנו מדברים משהו?

משה גפני: כן או לא, זה הכל.

משה גפני: מדובר על סכום אדיר, באמת הוא יפרוץ את מסגרת התקציב.

משה גפני: הוא יכול לפגוע ביעד הגירעון ובנושא של הצמיחה שהיה לנו על זה דיון קודם, זה נכון.

משה גפני: יש באמת בעיה.

משה גפני: אני לא מתעלם מהעניין הזה.

משה גפני: אני שואל האם האוצר מתכוון להוסיף לעניין הזה כסף.

משה גפני: מה התשובה?

ראובן קוגן: התשובה היא לא, אבל יש לנו, אם המנכ"ל של המשרד ---

משה גפני: לא, המנכ"ל גם אני יכול לדבר איתו לא רק אתה.

משה גפני: אני שואל אם אתה מוכן לתת כסף?

ראובן קוגן: אם אתה יודע לפתור עם המנכ"ל את הבעיה, אז אין בעיה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: בסדר.

ראובן קוגן: כובד יושב הראש, אתם מכירים את ההתנהלות בין המשרדים.

ראובן קוגן: בדרך כלל כשיש הבנות יאשר המנכ"ל, וגם השר, עם יש הבנות מגיעים להבנות.

משה גפני: טוב, חבר הכנסת מולה, בבקשה, תשאל עכשיו, הם יענו לך.

קריאה: אין כסף על מה לשאול.

שלמה מולה: לא, לא, לא, זו לא הבעיה שלי.

שלמה מולה: הבעיה שלי זה לא השישה רבנים, הבעיה שלי זה העיקרון כעיקרון.

שלמה מולה: לא יכול להיות, אני אומר לך עכשיו 6,000 ₪ לרב עיר זה לא טוב.

שלמה מולה: זה לא מספיק.

שלמה מולה: זו שערורייה.

שלמה מולה: אבל, באותה נשימה, כשיש שביתת רופאים, יש מתמחים רופאים שעובדים 24 שעות, הם מבקשים תוספת שכר – האוצר מגלגל אותם מכאן ועד הודעה חדשה.

שלמה מולה: פשוט מגלגל אותם.

שלמה מולה: ומה, רב עיר על 2,500 תושבים מקבל 27,000 ₪.

שלמה מולה: תגידו לי, איפה אתם?

שלמה מולה: אתם האוצר, איפה?

שלמה מולה: איפה השכל הישר שלכם בא ואומר – אנחנו רוצים לעשות שכר שתואם את גודל היישוב, את הוותק של הרב וכו' וכו'.

שלמה מולה: אני לא יודע מה החישובים שאתם עושים.

שלמה מולה: אתם כל הזמן מוציאים הודעות, אתם נותנים סיכומים שנתיים, מה השכר במגזר הציבורי וכן הלאה וכן האלה.

שלמה מולה: אני חושב שזה לא הוגן.

שלמה מולה: אני חושב שאתם צריכים לבנות שכר דיפרנציאלי לפי גודל היישוב, לפי וותק, כמו ש---

ראובן קוגן: אבל זה מה שאמרתי.

שלמה מולה: רגע, לא.

שלמה מולה: מה שמוצע כאן זה לא מה שאני רואה, לפחות לא מה שהוא אומר לנו.

שלמה מולה: אני חושב, גם אם יש כאלה שזה כבר בגלל שהם ותיקים מקבלים שכר כזה גבוה, אז אנחנו נוריד להם.

שלמה מולה: אתם צריכים להודות על זה.

שלמה מולה: אני לא חושב שרב צריך לקבל שכר רעב, בשום פנים ואופן לא.

משה גפני: אני בעד להוריד שכר – גם לשופטים, גם לראשי ערים.

משה גפני: לכולם ביחד.

שלמה מולה: נכון, שיורידו, נכון.

שלמה מולה: נכון, אני אומר לך אדוני יושב הראש ---

משה גפני: אני רק ניסיתי פה לשנות את העוצמה.

משה גפני: קראתי כתבה בדה-מרקר.

שלמה מולה: אני אומר לך, אם היה מדובר כאן בשכר חברי כנסת, תאמין לי, כל המדינה הייתה זועקת וזה בצדק, כי לא צריך לעדכן שום שכר חברי כנסת.

משה גפני: נכון, מסכים איתך.

שלמה מולה: אין שום הצדקה לעדכן.

שלמה מולה: אבל אותה נשימה, לא יכול להיות שייבנה שכר שבמשק הישראלי אמנם הוא מחייב מעשה דיפרנציאלי.

שלמה מולה: לכן, אני חושב שלהביא את הדיון בגלל שישה רבני ערים, גם לוועדת כספים להתווכח על 2 מיליון שקל, זו לא הנקודה.

שלמה מולה: ואני בעניין הזה - לא יכול להיות שראובן יבוא ויגיד.

שלמה מולה: גם אפילו ממך על מנהל לא תקין.

שלמה מולה: אם אתם משוכנעים שצריך לתת להם שכר אמיתי, אל תזרוק אותם לעוד שנתיים.

שלמה מולה: עכשיו, האמת היא, אני יכול לבוא ולהגיד שהקואליציה אשמה, העברתם תקציב דו שנתי, אין לכם על מה לדבר, בנובמבר לא תוכלו לעשות שום דבר, אם הייתם מעבירים תקציב, תאמין לי, הוא – ראובן והממונה על השכר היו מגיעים לפה, תאמין לי, סליחה על הביטוי – על ארבע, כדי לאשר תקציב, ואז היית גם בדיוק קובע, אתם אשמים שהבאתם תקציב דו שנתי.

שלמה מולה: אל תבכו עכשיו.

שלמה מולה: אבל האמת האמיתית, אני חושב שהשכר של הרבנים הוא מוגזם מדי.

משה גפני: טוב.

משה גפני: כן, ציון.

ציון פיניאן: לגבי הנושא של לפגוע בותיקים, אם אתה תפגע ברבנים הוותיקים, אז צריך לפגוע גם בסגני ראש העיר הוותיקים ולאחר מכן גם בראשי עיר הוותיקים, ואתה לא תצא מזה.

ציון פיניאן: זה כולה כולה, מה שאני שומע, זה פשוט פיצוחים, 2.2 מיליון.

ציון פיניאן: אם צריך בשביל זה לפגוע בראשי ערים משנת 1948 וברבנים, פשוט זה עוול.

ציון פיניאן: אז אני ממש מבקש בנושא של 2.2 מיליון או 3 מיליון, לא בשמיים היא.

ציון פיניאן: אפשר לפתור את הבעיה.

ציון פיניאן: לא בשמיים היא.

ציון פיניאן: קוגן, אתה פתרת בעיות של מיליארדים.

ציון פיניאן: , אני רק רוצה להגיד דבר אחד – קודם כל, חבר הכנסת מולה, אני בעד להפחית שכר לבכירים.

ציון פיניאן: אני בשום פנים ואופן לא אתחיל בסקטור מסוים.

ציון פיניאן: אנחנו ניקח את כל נושא המשרה – שופטים, דיינים, רבנים, ראשי עיר, סגנים, גזברים, מנכ"לים, חברי כנסת, נשיא המדינה, כולם – להפחית בשכר, אני בעד.

ציון פיניאן: אני עשיתי פה ניסיון, ואני מתכוון בעזרת ה' בעוד שבוע להביא את זה, ואני מקווה שתתמוך בי, בנושא של שכר השופטים, שניסיתי להביא את הצעת הממונה על השכר שההצמדה תהיה ממוצעת, קיבלתי מיושבת ראש וועד השופטים – התקפה בראיון בעיתון.

ציון פיניאן: עכשיו היא התנצלה, היא שלחה לי מכתב התנצלות, אז אני לא רוצה להמשיך.

ציון פיניאן: גם נשיאת בית המשפט ---

שלמה מולה: אני כבר אומר לך – אני אהיה בעד, אבל באותה מידה שגם יפחיתו את העומס בבתי המשפט.

משה גפני: כן, כן, בסדר.

שלמה מולה: שלא יהיה מצב שבו איזה שופט מתאבד לנו.

משה גפני: בסדר, אנחנו לא בדיון בבתי המשפט עכשיו.

משה גפני: אני רק אומר, אני מסכים עם העיקרון – הפחתת שכר לא תהיה סקטוריאלית, היא תהיה כללית.

משה גפני: הדיון שלנו עכשיו הוא דיון על המצב הבלתי נסבל הזה, שיש מספר רבנים, ואני מדבר על העיקרון, וזה היה בדיון הקודם, והדיון עכשיו הוא רק דיון מעקב.

משה גפני: אני מדבר על משהו אחר – אני מדבר על שכר רבנים שבו לכל הדעות, גם לדעתך, השכר הזה הוא פשוט שכר עלוב שהוא מבייש את מדינת ישראל.

משה גפני: מה שמרגיז אותי בכל הסיפור הזה, ולא איכפת לי שיישב ראובן קוגן עם אביגדור אוחנה ויגיעו להסכמה ביניהם, אני לא מתערב בעבודת הממשלה, אני רק צריך לפקח עליה.

משה גפני: אבל אם יהפכו את הדיון של ה-2 מיליון האלה, ה-3 מיליון האלה, לדיון עקרוני, אז בסדר.

משה גפני: אז כשיגיע הדיון על ה-200 מיליון ועל ה-2 מיליארד שקל, גם אז הכל יהפוך להיות דיון עקרוני.

משה גפני: אני מבין שאצלכם דין פרוטה כדין מאה.

משה גפני: כשיהיה דיון כזה גם אז נדבר על זה.

משה גפני: אני מבקש שאתם תגיעו להסכמה, אני עוד לא מסכים להסדר הזה.

משה גפני: עכשיו אתה יכול ללכת.

משה גפני: אני אומר לך, חבל לך על הזמן אם לא תגיעו להסכמה.

נתן נתנזון: אני מציע רק לפני שהוא הולך, אדוני, הערה אחת, להזכיר לך משהו.

נתן נתנזון: בדיון הקודם דיברת על זה ששכר הרבנים זה חלק מההמשך שביקשת לקבל גם על העובדים של המועצות הדתיות.

נתן נתנזון: שלא עם ה-2 מיליון האלה יבואו העובדים ויגלגלו פה ---

משה גפני: טוב, תודה, תודה.

משה גפני: מישהו מהרבנים רוצה להתייחס.

משה גפני: בבקשה.

דוד אוחיון: סליחה, קודם כל כבוד יושב הראש, השר, וכל הנוכחים – חברי הכנסת, רבנים, ככה – קודם כל לצערי הרבה אנחנו יש לנו על פי החוק דין של נבחר.

דוד אוחיון: נבחר ציבור, אנחנו עוברים, לא צריך לספר – ייסורי תופת עד שבן אדם בכלל מגיע לאיזו שהיא משרה כזאת.

דוד אוחיון: עכשיו, כשהוא מגיע למשרה כזאת והוא רואה את התגמול בוא נגיד, התגמול אפילו לא תגמול מינימאלי שגוררים חובות, פשוטו כמשמעו.

דוד אוחיון: זה לא נעים לבוא פה לוועדה ולהתחיל לדבר ולספר סיפורים.

דוד אוחיון: בן אדם 2,500 תושבים, אני יש לי 901 ביישוב שלי.

דוד אוחיון: חסר לי אחד.

דוד אוחיון: אני מקבל 6,000 ₪ ברוטו.

דוד אוחיון: אני יכול להסתדר עם 6,000 ₪ ברוטו?

דוד אוחיון: וגם ההצעה שהועלתה עכשיו – למה לא עשו את הרפורמה הזאת גם אצל ראשי ערים, ואצל הרבנים הקודמים?

דוד אוחיון: למה לא עשו את הרפורמה הזאת?

משה גפני: הרב אוחיון, תראה, יש הצעה ולזה אני מבקש שתתייחסו.

משה גפני: זה דיון מעקב.

משה גפני: לא לחזור.

משה גפני: וועדת הכספים הגיעה ל ---

דוד אוחיון: אני רואה בזה פגיעה במעמד של הרב.

משה גפני: שנייה, אבל הרב, תקשיב לי.

משה גפני: הדיון לגבי הנושא לגופו היה בישיבה הקודמת, כשדנו בנושא הזה.

משה גפני: הגענו כולנו למסקנה שאת זה צריך לשנות.

משה גפני: זאת המסקנה.

משה גפני: עכשיו הדיון הוא דיון מעקב, אני מבקש לא לחזור על מצבו הקשה של הרב, זה ברור לחלוטין.

דוד אוחיון: לא, לא, אני רק נתתי דוגמא, כי שמו אותנו במונית והפעילו את המונה.

משה גפני: אבל הרב, יש הצעה.

דוד אוחיון: אז רגע, אני רוצה להתייחס.

משה גפני: בבקשה, זה הנושא.

יעקב מרגי: סליחה כבוד הרב, יש פה הצעה, עד היום הוא קיבל 7,200 ₪, זה עולה ל-17,000 ₪, אני רואה פה את הטבלה.

אביעד הכהן: לא, ל- 11,000 ₪.

דוד אוחיון: זה בירושלים בלבד.

דוד אוחיון: אתה מסתכל על עיר גדולה.

יעקב מרגי: על ירושלים.

דוד אוחיון: זו לא הנקודה, דובר על שוויון.

ציון פיניאן: עד 10,000 – 16,200 ₪.

אילן לוין: עד 10,000 היום המשכורת היא 7,200 ₪, וזה עולה ל-17,500.

דוד אוחיון: עד 10,000.

דוד אוחיון: כלומר, אני פחות מ-10,000.

אילן לוין: אני אומר לך עד.

אילן לוין: הוא בין 5,000 ל-10,000.

אילן לוין: היום יש לו 7,200 ₪ ברוטו, וזה עולה ל-17,500 ₪.

ציון פיניאן: סליחה, אני חושב ששום סקטור במדינה לא בפערים כאלה.

ציון פיניאן: בנוסף לזה גם יש לו החזקת רכב, ויש לו כל מיני דברים.

דוד אוחיון: דובר על שוויון בין עבודה שלי לעבודה של רב אחר.

ציון פיניאן: כל קילומטר מתחיל במילימטר, אדוני.

דוד אוחיון: לא, זה לא נכון, סליחה, כבוד חבר הכנסת.

דוד אוחיון: אנחנו מדברים פה על שוויון.

דוד אוחיון: אני נבחרתי כרב עיר, יש לי ברוך ה' עבודה וברוך ה' עבודה ברוכה, ואני ---

משה גפני: אתה מתנגד להסכם הזה?

דוד אוחיון: אני לא מתנגד להסכם, כל תוספת היא ברוכה, אבל אני מתנגד לחוסר שוויון.

משה גפני: אתה דורש שוויון.

דוד אוחיון: אני מתנגד בתוקף לאי שוויון.

משה גפני: יפה, הנה עמדתך, יפה.

משה גפני: בבקשה, הרב כהן מאור יהודה.

משה גפני: עכשיו אני מבקש לא להפריע לרב כהן, בגלל שזו הופעת בכורה שלו.

משה גפני: רק אם אפשר, בקצרה.

משה גפני: בבקשה.

ציון כהן: אני חושב שהדברים שלך, הרב גפני, מדברים בעד עצמם בשאלות הכל אות.

ציון כהן: במשק אין דבר כזה שנבחר ציבור מקבל משכורת כזאת ואני מקווה שאכן המגמות שאתה רמזת עליהן, אני מקווה שאכן זאת תהיה המגמה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עוד רב?

משה גפני: בבקשה.

שמעון אלמליח: אדבר בשני הנושאים, בהתייחס לרבנים החדשים ---

משה גפני: לא, אני מבקש שתדבר גם על הישנים.

שמעון אלמליח: גם על הישנים.

שמעון אלמליח: בהתייחס לרבנים החדשים – יש נקודה שהעלתה אותה חבר הכנסת שדיבר לגבי יישוב קטן, יישוב גדול.

משה גפני: חבר הכנסת שדיבר זה חבר הכנסת שלמה מולה.

שמעון אלמליח: לגבי יישוב קטן, יישוב גדול.

שמעון אלמליח: נכון שלכאורה בשכל, בהיגיון, סביר שיישוב קטן לא יהיה כמו ירושלים או תל אביב או אחרים.

שמעון אלמליח: אבל, לדעתי מניסיון אישי וגם מפגישות עם רבנים, לא אחד ולא שניים ---

משה גפני: אתה הרב של עתלית, נכון?

שמעון אלמליח: אני הרב של עתלית.

משה גפני: כמה תושבים יש שם?

שמעון אלמליח: ה-10,000 תושבים, קצת פחות מ-10,000.

שמעון אלמליח: כיישוב כזה, עבודתו של רב ביישוב כמו עתלית או איזה יישוב בצפון - קצרין או מנחמיה, שיש בו 5,000 איש ---

או בדרום.

שמעון אלמליח: או בדרום באיזו פינה, כשיבואו ויגידו לו תשמע, אתה סך הכל משרת 5,000 תושבים או 7,000 תושבים, אז לכן השכר שלך יהיה נגיד 11,000, 12,000 או 17,000 כפי מה שמציעים כרגע.

שמעון אלמליח: אדרבא, זה שגר במצפה רמון, הפעילות שלו, הנסיעות שלו למרכז, לירושלים, ההוצאות שלו הן כפולות מאותו רב שגר במרכז, בעיר שיש לו 100,000 תושבים.

שמעון אלמליח: עבודתו היא רבה יותר.

שמעון אלמליח: ביישוב קטן הוא מכיר את כולם, הוא מגיע לחתונה של כולם.

שמעון אלמליח: אין לו 15.

שמעון אלמליח: בחיפה יש 31 רבני שכונות שרב העיר ישלח אותם לאזכרה, חתונה, אירוע וכו' וכו'.

שמעון אלמליח: הוא יודע שלא ייפקד מושבו של רב בכל כנס שיהיה - יש מי שיגיד דבר תורה, יש מי שייצג את הרבנים והרבנים הם משכמם ומעלה, אחד אחד.

שמעון אלמליח: אותו דבר בתל אביב וכן בכל מקום.

שמעון אלמליח: ביישוב קטן אם הרב לא נמצא, ואתמול היה הילולות בכל יישוב, אז הרב לא נמצא אז ההילולה הופכת לחאפלה.

שמעון אלמליח: אוכלים סטייקים והם מתחילים להשמיע מוסיקה מהרדיו.

שמעון אלמליח: לא יודע איזו מוסיקה.

שמעון אלמליח: הרב נמצא, זה הופך להילולה קדושה כי יש דברי תורה, קוראים זוהר, אז הופכים את זה.

שמעון אלמליח: מציאותו של הרב היא כל כך הכרחית, ואם הרב לא יכול להגיע בגלל שיש דברים דחופים, זה כזה לחץ, לא יאומן, שאם אני נמצא באילת אני לוקח מטוס ואני בא.

משה גפני: כן, אבל הרב ---

שמעון אלמליח: ולכן, עוד נדבך ---

משה גפני: לא, לפני הנדבך.

שמעון אלמליח: ולכן גם רב במקום קטן צריך משכורת גבוהה ומכובדת.

משה גפני: סליחה שאני קוטע אותך בעניין הזה בקריאת ביניים.

משה גפני: אני עמדתי כל הזמן, לא רק בנושא הזה אלא בכל הנושאים, הכל צריך להיות שווה.

משה גפני: אי אפשר להפלות סקטור אחד על פני הסקטור השני.

משה גפני: אם יש טבלה לגבי ראשי ערים של יישובים קטנים ויישובים גדולים, צריך להיות גם לגבי גזברים, גם לגבי סגנים וגם לגבי רבנים.

שמעון אלמליח: אכן כן.

משה גפני: אז הטענה שלך היא טענה נכונה, אבל היא גם טענה נכונה על ראש המועצה המקומית בעתלית.

משה גפני: הוא לא מקבל את אותו שכר שמקבל, והוא יטען את הטענה שלך – הוא יגיד אני צריך ללכת לכל מקום, בכל נושא אני מטפל.

שמעון אלמליח: אני אדייק את דבריי, לא אמרתי שרב העיר בעתלית יצטרך לקבל כמו רב העיר בירושלים, אבל הטבלה שהיום קיימת בשוק, שהיא בת 8 המעלות כפי שהזכיר מר אילן לוין, היא טבלה סבירה, שהיא מכבדת את הרבנים.

שמעון אלמליח: לגבי הרבנים הוותיקים, דינם ---

קריאה: הרבנים שימונו מחר – מה יהיה?

משה גפני: אותו דבר.

שמעון אלמליח: לגבי הרבנים הוותיקים – יש לי פה תחשיב של משרד רואה חשבון אפרתי, שבדק ומצא שהשחיקה בשכר כתוצאה מההנחיה החדשה, היא כ-10.7% בשנים 2010, 2011.

שמעון אלמליח: המדובר, כפי שהזכרנו, זה ברבנים שכבר קיבלו את רמת השכר המסוימת הזאת, ועומדים ברובם כעת לפני יציאה לפנסיה.

שמעון אלמליח: אם אתם מדברים ש-2.2 זה סכום מזערי שפורץ את התקציב, כאן מדובר על כ-250,000 ₪, שזה בוודאי יפרוץ את תקציב מדינת ישראל, ואני חושב שגם פה, אחת ההצעות שאנחנו העלינו, שאם זה יהיה על דעת הוועדה ועל דעת הממונה, שיקימו צוות קטן מהאוצר, יחד עם צוות של ארגון רבני ישראל, ישבו שניים או שלושה, יגיעו לאיזו שהיא הבנה אמצעית, ולהמשיך.

שמעון אלמליח: לא לפגוע ברבנים וותיקים שממש עומדים על סף פנסיה, כך שהדברים יהיו ממש, הסכומים הם מזעריים עד מצחיקים.

שמעון אלמליח: תודה.

משה גפני: אוקי, הרבה אילוז, אתה הרבה שנבחרת עכשיו לאור עקיבא, ואני גם כן מברך אותך.

משה גפני: נזכה להגדיל תורה ולהאדירה, אור עקיבא זה יישוב חשוב, ואני הייתי שם לא מזמן יחד עם חבר הכנסת מקלב.

משה גפני: בסדר, אני חושב שזה יישוב שראוי באמת להרבה עבודה.

משה גפני: התושבים שם זקוקים לרב.

משה גפני: אני מאחל לך הצלחה.

משה גפני: בבקשה.

אליהו אילוז: אני רק רוצה ברשותכם לנגוע בנקודה נוספת שכולנו ככה שכחנו ממנה, תוך כדי הדברים.

אליהו אילוז: כל הסיפור הזה של נושא רבני הערים, זה התחיל כבר בחתך שעשו לפני מספר שנים, כשבכל עיר בישראל היו שני רבנים – היה ספרדי והיה אשכנזי.

אליהו אילוז: ואז הגיעו ואמרו מספיק רב אחד.

אליהו אילוז: אחרי שסוף סוף הסכימו לרב אחד, אז אמרו רגע, גם הרב הזה, למה שהוא יקבל שכר כזה, בואו מה שנקרא נחתוך את שכרו.

אליהו אילוז: ובנקודה הזאת, כבוד יושב הראש, אני רוצה לנגוע בנקודה הזאת.

אליהו אילוז: דהיינו, כולנו שוכחים שלמשל לצורך העניין, אני אקח את הדוגמא שלי, כי היא פשוט רלבנטית אלי.

אליהו אילוז: בעיר כמו אור עקיבא, כאשר לפני כעשור העיר הזאת התחילה פחות מ-10,000 תושב, כיהנו שני רבנים.

אליהו אילוז: כיהן רב ספרדי ורב אשכנזי, כל אחד קיבל להערכתי למעלה מ-30,000 ₪ בחודש.

אליהו אילוז: כיום העיר הזו מונה פי שניים ממספר התושבים שהיו לפני 10 שנים, מכהן רב אחד, כאשר הוא מקבל פחות משליש ממשכורת של רב יחיד.

אליהו אילוז: דהיינו, פירוש הדברים, רק כדי שנבין את הפרופורציה, ואני לא מדבר על מה שנקרא עלייה בהוצאות ועלייה וכו' וכו'.

אליהו אילוז: אני מדבר על הנתונים היבשים, שאם לפני עשור המועצה הדתית אור עקיבא שילמה שכר רבני ערבים למעלה מ-60,000 ₪ בחודש, היום המועצה הדתית משלמת 9,750 ₪, ברוטו אני מדבר.

אליהו אילוז: אז איפה פה הפרופורציה.

אליהו אילוז: זו נקודה אחת.

אליהו אילוז: עוד נקודה קטנטנה.

אליהו אילוז: אני לא יודע מנין זה להשוות את שכר רבני הערים לשכר הממונים על המועצות הדתיות.

אליהו אילוז: עם כל הכבוד, הממונים עושים עבודה מצוינת ומלאכה רבה בידיהם, אבל ישנו הפרש עצום בין רב העיר, שאין לו שעות, יש לו עבודה ביום ובלילה, יש לו עבודה בראש השנה וכיפור, בשבת ובחג, בכל דקה ודקה.

אליהו אילוז: אז גם המשוואה הזאת לדעתי, צריך לפרק אותה מראשיתה, ואני לא יודע מי הוא זה שהשווה את העבודה של רב עיר לעבודה של ממונה, כי זה שני עולמות.

אליהו אילוז: רב עיר אין לו שעות, הוא עובד כל דקה, הוא צריך לקבל טלפון בשתים עשרה בלילה – בוא ללוויה, והוא בא.

משה גפני: טוב, תודה הרב.

משה גפני: הרב זלמנוביץ, מזכרת בתיה, בבקשה.

אפרים זלמנוביץ: אני רוצה לומר דבר אחד בקשר לנושא של הרבנים הוותיקים.

אפרים זלמנוביץ: אולי הערה אחת לפני כן.

אפרים זלמנוביץ: החדשים למכולת הולכים עם סכום מסוים, ואם יש לרב של מקום מסוים 10 ילדים אז הוא צריך לפרנס אותם, הוא צריך לפרנס אותם בכבוד.

אפרים זלמנוביץ: לגבי הרבנים הוותיקים, יש הסכם.

אפרים זלמנוביץ: לא כתוב אמנם, אבל הסכם.

אפרים זלמנוביץ: אצלי ההסכם הזה קיים משנת 77', שנותנים לי 84.5% משכרו של שר.

אפרים זלמנוביץ: אם היו מפחיתים לשרים, אוקי, אז מפחיתים לכל הצמודים אליהם.

אפרים זלמנוביץ: אבל לא הפחיתו לשרים ולא לראשי הרשויות, אלא החליטו, ואני מדבר על ראשי רשויות וותיקים, את הפנסיה הם רשאים לקבל אותו דבר עם העדכונים.

אפרים זלמנוביץ: הם קיבלו את העדכונים גם עכשיו.

אפרים זלמנוביץ: גם סגן ראש העיר בפועל וגם ראש העיר קיבלו את העדכונים – 10.7% שאנחנו לא קיבלנו אותם.

אפרים זלמנוביץ: יש הסכם, איך אפשר להפר הסכם חד צדדית?

משה גפני: טוב, תודה.

משה גפני: יש עוד מישהו?

משה גפני: עו"ד אביעד הכהן.

אביעד הכהן: שני דברים, היושב ראש אמר מקודם שהכל צריך להיות שווה, והשר אמר שזה בלתי סביר, לא הגיוני ---

משה גפני: היה לכם ויכוח לגבי זה, אני חושב שאילן צודק, המדובר על השכר, על 16,000 או 17,000 ₪.

משה גפני: היה פה הרי איזה ויכוח עובדתי.

אביעד הכהן: זה בסדר.

משה גפני: לא, זה הבדל, פה הכמות עושה גם את האיכות.

אביעד הכהן: הכמות עושה את האיכות.

אביעד הכהן: אם אנחנו מדברים שהכל שווה, ראשית ראש עיר חדש וראש עיר ישן מקבלים אותו דבר.

אביעד הכהן: אין שום סיבה שאצל הרבנים זה יהיה שונה.

אביעד הכהן: דבר אחד.

אביעד הכהן: דבר שני, ושוב, בלי לפגוע כהוא זה ברבנים הוותיקים – לא יתכן שרב, אם דיברנו אחרי ההעלאה, שרב במקום חדש יקבל 18,000 ₪, ורב וותיק יקבל 22,000 ₪.

אביעד הכהן: אין ויכוח על זה שבמקום שבו מספר התושבים הוא אותו מספר, העבודה שלהם בוודאי לא שונה.

אביעד הכהן: לא מדובר פה על שתי רשויות שונות.

אביעד הכהן: ולכן, אנחנו חוזרים לנקודה שהעלינו בדיון הקודם, שוויון פירושו של דבר להשוות את הרבנים החדשים לוותיקים.

אביעד הכהן: אין שום סיבה שהדבר הזה לא יקרה.

יעקב מרגי: כלפי מעלה.

אביעד הכהן: כלפי מעלה, בוודאי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: כן, בבקשה, אני רוצה לסיים.

נתן נתנזון: אני גם רוצה לסיים,

משה גפני: מה אתה רוצה לסיים?

נתן נתנזון: את הישיבה, כמוך.

קריאה: מאיפה אתה יודע מה הוא רוצה?

נתן נתנזון: אתה אמרת שאתה רוצה לסיים, אני מתחבר אליך, מה יש?

נתן נתנזון: הוא רצה להתחיל, היה לי איתו ויכוח שהוא רוצה לסיים.

משה גפני: הוא כבר לפני 20 שנה לימד אותי מה להגיד.

נתן נתנזון: דבר ראשון, את הפרופורציות שהפחידו פה את האנשים קודם, לא צריכים להיבהל.

נתן נתנזון: גם בשלטון המקומי הרי זה בדיוק מה שקורה, הרב גפני.

נתן נתנזון: צריך רק לפתוח את העיניים.

נתן נתנזון: הרי דיברו פה על זה שראש עיר של עיר של 2,500 תושבים מקבל שכר של 30,00 ₪, לעומת ראש עיר של 400,000 תושבים, שמקבל 37,000 ₪.

נתן נתנזון: זאת אומרת הפערים הם יחסית, יש פערים, וטוב מאד שיש מדרג, אבל הפערים הם קטנים, לא צריכים להיבהל מזה כל כך, שהרבנים נכנסו לתוך אותה מסגרת.

נתן נתנזון: לגבי ההפרדה בין אלה לאלה.

נתן נתנזון: תראה, עוד לא נכנסנו לדיון היותר ארוך בין הרבנים לבין ראשי או ממונה המועצות הדתיות, אבל בזמנו הרב עמיאל אמר דבר מאד מעניין, הרב של תל אביב זכר צדיק לברכה אמר בזמנו, למה עושים לילד חגיגת בר מצווה?

נתן נתנזון: אז כולם יודעים הרבה פרשנויות על זה, אבל הוא בא עם רעיון חדש.

נתן נתנזון: אמר – עד עכשיו הקטן היה אחד משלושה ידועים – חירש, שוטה וקטן.

נתן נתנזון: כשהוא עוזב את החירש ואת השוטה – הוא עושה חגיגה.

נתן נתנזון: אז אני אומר, זה דבר לא כל כך ראוי שעד עכשיו הרבנים באו בצל כנפיהם של ראשי המועצות הדתיות.

נתן נתנזון: לראשי המועצות הדתיות היה שכר מסודר, אמרו נחבר את הרבנים אל ראשי המועצות הדתיות.

נתן נתנזון: פתאום עכשיו אומרים רגע, אנחנו הסתדרנו, בוא נזרוק את אלה שלקחו אותו עד היום לים, אנחנו נלך קדימה ונשאיר את אלה מאחורה.

נתן נתנזון: לא ככה רגילים לעשות, וזה לא נכון ואני חושב בגלל זה, שבמסגרת הדיון הזה, כמו שקבעת בפעם הקודמת, אדוני יושב הראש.

נתן נתנזון: לפי הערכתי יש, ואני חושב שצעקת העובדים הפשוטים במועצות הדתיות היא זעקה שאסור לשכוח אותה בכל דיון.

נתן נתנזון: זה כאילו נוגד את האינטרס שלנו המעסיקים, אבל אני אומר לכם שזה בלתי אפשרי שעובדים במועצות הדתיות יהיו לאורך 15 ו-20 שנה מאז שבודקים את הסיפור של השכר הציבורי במשק, תמיד הדרגה הנמוכה ביותר של השכר זה עובדי המועצות הדתיות.

נתן נתנזון: זה לא יכול להיות, צריך לשנות את זה.

נתן נתנזון: אני חושב אדוני יושב הראש, שהבדיחה שהייתה פה קודם ברשותך, אם אפשר להתבטא ככה, שסגן ראש אגף התקציבים עומד פה ומתלבט על 2.2 מיליון שקל, והוא לא יודע מה לעשות עם פריצת התקציב הזאת, היא כנראה לא באמת בעיית הרבנים.

נתן נתנזון: היא דווקא הבעיה של מה שלא דיברנו, וזה העובדים וראשי המועצות שאני חושב שאם הוועדה לא תיתן לעניין הזה בכלל לרבנים - פתרון אחד כולל ומסודר שיחייב את האוצר כמו שצריך, אז אני חושב שזאת אמירה מאד מאד לא ראויה למדינה שככה מפעילה את שירותי הדת שלה.

משה גפני: טוב, תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון ולהגיד מה אנחנו עושים הלאה.

משה גפני: ציון, אתה פה ומיכאלי.

משה גפני: אני רוצה, אם אתם סבורים שצריך לקבל החלטה אחרת, אז תעירו לי.

משה גפני: תראו, קודם כל אני רוצה להגיד לגבי הנושא שאצלנו עובר כחוט השני – אין בעניין הזה דיון.

משה גפני: אפשר לקבל החלטה אידיאולוגית שלא צריך עובד מסוים.

משה גפני: בסדר, אז לא צריך את העובד המסוים הזה, צריך להעביר החלטת ממשלה, לפעמים צריך לעשות חקיקה.

משה גפני: זה בסדר גמור.

משה גפני: אבל כל עוד שיש החלטה, לא פוגעים בשכר של עובדים, לא עושים אפליה.

משה גפני: זה דבר שהוא עובר כחוט השני.

משה גפני: הייתה ממשלה בישראל שקיבלה החלטה אידיאולוגית, לא החלטה כספית.

משה גפני: ההחלטה האידיאולוגית הייתה שלא צריך רבנים בישראל.

משה גפני: לא צריך מעט ולא צריך לשלם להם בכלל שכר.

משה גפני: אפשר לשלם מעט.

משה גפני: הרי אנחנו מנסים עכשיו לתקן עיוות.

משה גפני: על כל פנים, אני לא יכול להיות שותף בממשלה או בקואליציה שאומרת שאידיאולוגית במדינת היהודים לא צריך רבני ערים.

משה גפני: אני לא יכול לחיות עם הדבר הזה.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: מי שעשה את ההחלטה הזאת לא השתתף או שלא גר במקומות שבהם רב העיר היה חלק מהעניין.

משה גפני: אני גרתי באופקים כל השנים, בלי רב עיר אין.

משה גפני: הכל נראה אחר.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: כתוצאה מהעניין הזה נוצר עיוות.

משה גפני: הפחיתו את השכר של הרבנים באופן דרסטי, ועכשיו אנחנו נמצאים בעיוות שהוא נורא ואיום, שאין אותו בכלל במדינת ישראל בשום סקטור אחר.

משה גפני: יהיו רבנים שיקבלו יותר, ויהיו רבנים שיקבלו פחות, שניהם יכולים לכהן באותה עיר.

משה גפני: שניהם יכולים לכהן בישובים סמוכים עם אותו מספר תושבים.

משה גפני: אחד יקבל יותר ואחד יקבל פחות, לא בגלל שההוא יותר טוב והוא פחות טוב, לא בגלל שההוא עובד שעות נוספות וההוא לא עובד שעות נוספות, אלא בגלל שזה העיוות שנוצר מאותה ממשלה שרצתה לחסל את מעמד הרב בישראל.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להיות שותפים לזה.

משה גפני: לא מה שמייצג השר מרגי, לא מה שמייצג חבר הכנסת ציון פיניאן ולא מה שאני מייצג.

משה גפני: ולכן צריך להגיע להשוואה טוטאלית.

קריאה: חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: הוא אמר מרגי, אז זה בסדר.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: לא, אני התכוונתי אנחנו מייצגים מפלגות.

יעקב מרגי: כי אני שלחתי אותו להיות שר הדתות, בשביל זה.

משה גפני: נכון, זה ברור לגמרי.

משה גפני: ולכן, אנחנו דורשים להגיע להשוואה מוחלטת, לא יתכן מצב שבו רב אחד יקבל שכר גבוה יותר, ורב אחד יקבל שכר נמוך יותר.

משה גפני: עכשיו, אנחנו יודעים שאי אפשר לבנות את הכל בבאת אחת, אנחנו צריכים לעשות את זה באיזו שהיא צורה מדורגת.

משה גפני: אני מבקש אדוני הממונה על השכר, אני מבקש שתבוא ותאמר לי, כפי שאמרת בתחילת דבריך, תבוא ותאמר לי על מה מדובר.

משה גפני: על איזו פרישה מדובר.

משה גפני: מאיפה יבוא התקציב.

משה גפני: הרי אתה לא יכול לקבל ממני הסכמה על 80% או לקבל מהוועדה הסכמה על 80%, ואני דורש אגב שזה יהיה יותר, אנחנו מדברים באמת על סכומים מבוטלים, אני דורש שגם במדרג הזה זה יהיה יותר, אל תגיד לי אם יש לעניין הזה בסיס תקציבי, אחרת אני לא מוכן.

משה גפני: אגב, אני לא נוהג בוועדה ללכת בכוח.

משה גפני: באמת.

משה גפני: אני לא אוהב לעשות את זה.

משה גפני: אבל פה זה כבר מתחיל קצת לעצבן, אתה יודע.

יעקב מרגי: רק איתי הוא הולך בכוח.

נתן נתנזון: זה במסגרת הידידות, לא בגלל הוועדה.

אילן לוין: כבודו, אני בטוח שנגיע לעמק השווה.

אילן לוין: אני מציע שתקצוב זמן ואנחנו נלך לשר ונסגור את זה.

אילן לוין: זה לא כצעקתה.

אילן לוין: יש דברים יותר מורכבים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: השר העיר שאיתו אני כן הולך בכוח.

משה גפני: הוא עוד לא יודע מה זה כוח אצלי.

משה גפני: אבל על כל פנים, אני מבקש באמת את הסגה הזאת לסיים, כאשר ההחלטה העקרונית היא להגיע לשוויון.

משה גפני: אז אם לא עושים את זה היום, נעשה את זה מחר.

דוד אוחיון: סליחה, אפשר לשאול שאלה?

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אז זה חלק אחד.

משה גפני: החלק השני, אני מדבר על הנושא של התנאים הנלווים, הרכב של הניידות, הביגוד, ההבראה, כל הדברים האלה אנחנו הולכים למתווה שסופו יהיה השוואה.

משה גפני: זה המתווה.

משה גפני: אנחנו נתחיל בו, ואני שמח על זה שאנחנו מתקדמים, מתקדמים הרבה מאד, לטעמי לא מספיק, אבל הרבה מאד.

יעקב מרגי: יש פה גם הצהרה סמויה של גפני שהוא לא מתכונן לפרוש.

משה גפני: גם אם אני אהיה חבר רגיל, אני לא ---

יעקב מרגי: הוא כל הזמן מאיים עלינו שהוא פורש.

נתן נתנזון: לא, הוא אומר – אם הוא ייצא מפה הוא יהיה רב עיר, ואז הוא ידאג לצד השני.

משה גפני: אני לא הולך להיות רב עיר.

משה גפני: הוא הולך למנות אותי ממונה כרמלה, עם 6,000 ₪.

משה גפני: אם אני אסמוך על מה שהוא ממנה ממונה, אז אני אשאר רעב ללחם.

משה גפני: אז זה חלק אחד.

משה גפני: נושא של התנאים הנלווים, הרכב, הניידות ה---

יעקב מרגי: אני מציע לבחון אותי, אם רק ייתן לי הסכמה בכתב, אני נותן לו את תל אביב, לא את רמלה.

משה גפני: יש לי הצעות יותר קוסמות מזה.

משה גפני: כאלה שרוצים להיפטר ממני, נותנים לי פי אלף דברים.

משה גפני: העיקר שאני אעזוב.

משה גפני: אני שוקל את ההצעות האלה.

משה גפני: אז זה החלק האחד.

משה גפני: לגבי החלק של הרבנים הוותיקים, אני מאד מבקש – יש פה עיוות שהוא נובע מאותו עיוות.

משה גפני: היו הסכמים כתובים ולא כתובים.

משה גפני: לא נגעו בעניין של השרים, לא נגעו בנושא המשרד, נגעו בעניין הזה באופן לא הגון.

משה גפני: אני מבקש, וגם אתה מסכים אדוני הממונה על השכר, שצריך למצוא לעניין הזה פתרון.

משה גפני: אני מבקש פתרון לעניין הזה.

משה גפני: עכשיו, אני לא ארפה מהעניין של הבלניות.

משה גפני: לא ארפה מהעניין הזה.

משה גפני: זה גם כן נובע, וזה צריך לקחת את המקבילים שלהם ברשויות המקומיות.

משה גפני: אני לא מבקש לתת לבלניות יותר ממה שמקבלים המקבילים שלהן, אני לא יודע בדיוק איך אפשר ---

יעקב מרגי: אדוני יושב הראש, רק משפט אני אכניס, נגענו בזה בישיבה, ייאמר לזכותו של אילן שגם שם הגענו להבנות שאכן המצב צריך תיקון.

יעקב מרגי: יש כיוון חיובי, ואני לא יכול לסכם את כל הנושאים בדיון אחד.

משה גפני: טוב.

משה גפני: אני מבקש לדעת, תיכף אני רוצה לעשות ---

אפרים זלמנוביץ: יש עיוות מסוים בקשר לאלמנות של רבנים שמקבלות 40% ולא יותר.

יעקב מרגי: אין דבר כזה.

יעקב מרגי: בחוק השארים אין דבר כזה.

שמעון אלמליח: חוק השארים הוא באפליה גמורה בין ---

משה גפני: אז תביאו את הדברים, בסדר.

משה גפני: תביאו את הדברים לשר, לממונה על השכר.

משה גפני: אם יש בעיה אנחנו לא נרפה מהעניין הזה.

שמעון אלמליח: תקים צוות שיישב איתנו.

משה גפני: הרב, אתה יודע שאם אנחנו נעלה עוד נושאים ועוד נושאים ועוד נושאים, בסוף לא ייצא שום דבר מכלום.

משה גפני: בואו נלך לפי הסדר.

משה גפני: אילן, אני מבקש לדעת כמה זמן אתה צריך כדי לדווח לוועדה על הדברים האלה.

אילן לוין: לגבי הפרישה, אני ---

משה גפני: לא על הפרישה, על הכל.

משה גפני: אצלי עוד אין פרישה.

משה גפני: אני לא הסכמתי לפרישה.

אילן לוין: איך אומרים, בואו נביא גם תוצאות.

משה גפני: כן, כן, אני מדבר על תוצאות.

אילן לוין: כי אנשים פה ממתינים לבשורות.

אילן לוין: לגבי הפרישה התקציבית אני מציע לא יותר משבועיים שנתכנס בלשכתו של השר, אני או בא כוחי יחד עם סגן אגף תקציבים ומהשיחות מסדרון אנחנו יכולים להגיע לפתרון לדעתי ראוי, ואז נגיש הצעה להחלטת ממשלה.

אילן לוין: בואו קודם כל נסדר את זה.

אילן לוין: לעניין הרבנים הוותיקים, אני לא יודע מה בדיוק הבעיה, אני הייתי מבקש חודש לבדוק מה בדיוק קורה שם, ומהלך אותם שבועיים אנחנו גם נסדיר את התנאים הנלווים.

אילן לוין: הייתי רוצה לדאוג שיהיו להם הוצאות רכב כמו שצריך ---

משה גפני: בשבועיים הקרובים?

אילן לוין: כן.

אילן לוין: תן לנו שבועיים, אני בטוח, זה תלוי בשר.

אילן לוין: הוא יזמן אותנו אליו ואנחנו ---

משה גפני: טוב.

משה גפני: אנחנו מסכמים.

אילן לוין: צריך גם זמן לעבודה השוטפת.

משה גפני: כן, כן, אני מקבל את העניין הזה וחלוקת העבודה תהיה כדלהלן: אתה, הממונה על השכר, בתוך שבועיים מביא הצעה, שאנחנו בינתיים עוד לא קיבלנו שום הצעה.

משה גפני: זאת אומרת, גם הנושא של ה-80% וה-90%.

משה גפני: אני על כל פנים לא מקבל שום הצעה.

משה גפני: הצעה צריכה להיות מושלמת.

משה גפני: אנחנו מכירים את זה.

משה גפני: לפעמים אפשר לקבל החלטה ולהגיד – לזה כבר הסכמת, אבל אגף התקציבים לא הסכים בכלל.

משה גפני: בסדר, אני לא הסכמתי לשום דבר.

משה גפני: אני רוצה הצעה מושלמת.

משה גפני: אמרתם תוך שבועיים, אני סומך עליך.

משה גפני: אתם יכולים לבוא בעוד שבועיים ולהגיד – אתם הגעתם להסכמה, אגף התקציבים לא הסכים, אז אני לוקח את זה על עצמי.

משה גפני: זאת אומרת זה ברור שאם לא תגיעו להסכמה בתוך שבועיים, אגף התקציבים יבוא לכאן והוא יצטרך להסביר.

משה גפני: אני מקווה שלא נגיע למעמד הזה.

משה גפני: זה לקבל החלק הזה.

משה גפני: לגבי הנושא של הרבנים הוותיקים, בתוך חודש אני מבקש, או שתיפגש עם הרבנים הוותיקים, אנחנו כבר דיברנו על זה כמה פעמים.

אילן לוין: אני נפגשתי איתם כבר כמה פעמים.

משה גפני: בסדר, אני מבקש בתוך חודש תשובה לגבי הרבנים הוותיקים.

משה גפני: עכשיו, אני מבקש לגבי העובדים של המועצות הדתיות, בעיקר הבלניות.

משה גפני: הנושא של הבלניות מטריד את חברי הוועדה כולם ללא יוצא מן הכלל.

משה גפני: אין אחד, בניגוד לנושא של רבנים, שאולי יש כאלה שרוצים להפחית שכר מסיבות אידיאולוגיות כנראה בלניות אין ויכוח.

משה גפני: זה כתם על מדינת ישראל שנשים שעובדות בשעות לילה מאוחרות ומוסרות את נפשן בשבתות ובחגים ובכל הדברים האלה, מקבלות שכר כזה עלוב.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לעמוד בפני הדמעות שלהן.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: אני מבקש בפרק הזמן הזה לבחון את העניין.

משה גפני: אפשר לבוא ולומר בסוף להערכתכם או לדעתכם או לפי מה שבדקתם צריך להוסיף להם שכר, אבל אין כסף.

משה גפני: וצריך לעניין הזה כך וכך תקציב.

משה גפני: יכול להיות שנמצא לעניין הזה גם תקציב.

משה גפני: יכול להיות.

נתן נתנזון: ביושבי ראש אתה לא רוצה לנגוע?

משה גפני: לא, לא, אני לא רוצה לגעת עכשיו.

דוד אוחיון: אפשר לדעת על מה התבסס המשא ומתן?

משה גפני: לא.

משה גפני: אבל הרב אוחיון, אני לא שייך למשא ומתן.

דוד אוחיון: לא, אני לא מבין על מה אתם מדברים פה, על השכר של המנכ"ל, על השכר של מי? של העובד?

דוד אוחיון: על מה מדובר?

דוד אוחיון: על איזה שכר מדובר?

דוד אוחיון: האם הולכים על שוויון או שהולכים כל פעם לעשות ---

משה גפני: אני לא קיבלתי שום עמדה.

דוד אוחיון: לא, אני שואל, אני שואל אתכם.

משה גפני: אני עונה לשאלה שלך – אני לא קיבלתי שום עמדה.

משה גפני: אני מבקש בתוך שבועיים, אמר הממונה על השכר יחד עם השר מרגי, בתוך שבועיים אנחנו נקבל תוכנית שהתוכנית הזאת היא ברת ביצוע.

משה גפני: ואז לייחס את עמדתנו, נתייחס לעמדה הזאת, כאשר עמדתה של ועדת הכספים זה שצריך להגיע בסופו של התהליך לשוויון.

משה גפני: זאת העמדה העקרונית אצלנו.

דוד אוחיון: שוויון לרב עיר?

נתן נתנזון: שוויון לרב עיר, הוא אמר.

נתן נתנזון: תשמעו מה הוא אומר.

דוד אוחיון: אז אני שומע מה שכבודו אומר.

משה גפני: אני בא לגור ביישוב שלך.

דוד אוחיון: ברוך הבא.

דוד אוחיון: אני אפתח לך סניף של אגודת ישראל.

משה גפני: לא אגודת ישראל.

משה גפני: סיכמנו שדגל התורה.

דוד אוחיון: דגל התורה.

משה גפני: אז זה החלק האחד.

משה גפני: לגבי החלק השני של הרבנים, אנחנו מדברים גם על התנאים הנלווים.

משה גפני: לגבי החלק של הרבנים הוותיקים אני מבקש את זה תוך חודש, אילן באמת, אני רוצה את הסגה הזאת לסיים.

משה גפני: שנדע איפה הבעיות עומדות, אנחנו נטפל בזה, ואותו דבר לגבי הבלניות.

משה גפני: כבוד הרבנים, אדוני השר, אדוני הממונה על השכר, אני מודה לכם, תודה רבה, הישיבה נעולה.