ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 744, 2011-05-11 10:15

משה גפני: אני עובר לסעיף הבא בסדר-היום: חיבור מפעלי הדרום לרשת החלוקה וההולכה של הגז הטבעי.

משה גפני: נחשפתי לבעיה זו במשך תקופה ארוכה כאשר מפעלים בדרום היו אמורים לקבל גז על-פי מכרז שמשרד התשתיות הוציא.

משה גפני: הדבר הזה יכול מאוד לעזור למפעלים האלה שנמצאים ביישובים שהם מוכה אבטלה.

משה גפני: למשל, באופקים, בירוחם, בנתיבות, בעוטף עזה, ובכלל בנגב המערבי.

משה גפני: מתברר שעד היום לא התחיל בכלל הנושא הזה של הולכת הגז, וזה דבר שגורם נזק רב מאוד למפעלים.

משה גפני: בסופו של דבר, זה יכול לפגוע בתעסוקה.

משה גפני: משרד התשתיות הוא כמובן האחראי לנושא הזה.

משה גפני: הייתי בקשר עם השר, וגם עם מנכ"ל המשרד שאול צמח לגבי העניין הזה.

משה גפני: הנושא הזה לא התקדם ולא היה מנוס, והבאתי את הנושא הזה לדיון בתיאום עם משרד התשתיות.

משה גפני: אני רואה את זה בחומרה רבה, ותיכף נשמע למה זה קורה, ונראה איך אנחנו מטפלים בעניין הזה.

משה גפני: מכל מקום, זהו דבר חמור.

משה גפני: העובדה היא שאנחנו מדברים כל הזמן על תעסוקה ביישובים הללו, ויש מפעלים שיכולים להרוויח ולהתפתח.

משה גפני: אבל, כרגע המצב הוא שהגז לא מגיע.

משה גפני: לכן, אני מקיים את הדיון הזה, ואני מקווה שאנחנו נתקדם עם הנושא.

משה גפני: מנכ"ל משרד התשתיות, בבקשה.

שאול צמח: אני אתחיל עם דברי פתיחה, ואני גם אבקש לסכם בסוף לאחר שנשמע את הדברים.

שאול צמח: בפתת הדברים אומר דבר שאני חושב שהוא חשוב.

שאול צמח: גם אנחנו חשים מאוד שלא בנוח לנוכח האירוע או הוויכוח או המחלוקת שיש בין המפעל באזור התעשייה של אופקים לבין חברת החלוקה.

יעקב אדרי: תן לנו הסבר מי אחראי על זה.

יעקב אדרי: אנחנו רוצים היום פתרון לעניין הזה.

יעקב אדרי: כשר נגב-גליל טיפלתי יחד איתך בנושא הזה.

משה גפני: תמסור קודם את הפרטים.

שאול צמח: הרי הסיבה שתיאמנו את הדיון היא בדיוק בשביל לנסות להיעזר בוועדת הכספים כדי למצוא פיתרון לדבר הזה, ולא כדי להגיד שאי-אפשר לייצר פתרון, אלא כיצד לנסות למצוא מהו, ואיפה ועדת הכספים יכולה לסייע.

שאול צמח: ובכל זאת, אני אומר שחשוב פה לשים את זה בקונטקסט הכולל, כי אנחנו פועלים פה בתוך איזושהי סביבה מסוימת שבין היתר גם המחוקק יצר.

שאול צמח: הדברים או השחקנים שיש כאן בתוך המשחק הזה נוצרו כתוצאה מזה שיש מכרז שהמדינה פרסמה לצורך זיכיון באזור הנגב שהוא הזיכיון הספציפי שעליו אנחנו מדברים בו.

ציון פיניאן: וזכו בו.

שאול צמח: וזכו בו, יש זכיין.

שאול צמח: תיכף מנהל רשות הגז הטבעי יפרט בדיוק איך זכו, ומתי זכו וכמה זכו, כי הפרטים פה חשובים לא פחות מהתיאור הכללי.

ציון פיניאן: לא אמרת מה שם החברה שזכתה.

שאול צמח: נגב גז טבעי.

שאול צמח: לפני שמתחילים לפרט את הסוגיה הספציפית אני רוצה שתבינו באיזה סביבה זה עומד.

שאול צמח: יש זכיין שזכה במכרז מטעם המדינה ויש לו זיכיון - בלעדיות לצורך העניין - לפרוס רשת חלוקה באזור הספציפי שמדובר בו, במקרה הזה בנגב.

שאול צמח: הוא בעל הזיכיון.

שאול צמח: כלומר, המפעלים באזור הזה לא יכולים לקנות גז טבעי בלחץ נמוך מאף אחד אחר, כיוון שהוא זה שעל-פי החוק קיבל את הזיכיון.

שאול צמח: למעשה, הם לקוחות.

יעקב אדרי: הם בני ערובה שלו.

יעקב אדרי: הוא אומר את זה במילים עדינות.

ציון פיניאן: לא היו מעיזים לעשות את זה במרכז הארץ.

משה גפני: רבותי, בואו נעשה את זה מכובד.

משה גפני: נלך מקצועית לפי העניין, ונראה איפה הבעיות - שלא ייראה כאילו אנחנו באים עם דעה מוקדמת.

משה גפני: אנחנו לא באים עם דעה מוקדמת.

משה גפני: הזכיין צריך לספק את מה שהוא התחייב במכרז.

משה גפני: המפעלים צריכים לקבל את הגז.

משה גפני: בשלב הזה אף אחד לא אשם בכלום.

שאול צמח: נכון.

שאול צמח: אנחנו לא מחפשים אשמים, אנחנו מחפשים פתרון.

שאול צמח: בשלב הזה, כפי שאמרתי, יש לקוחות שאם הם רוצים לקנות גז טבעי, הם מחויבים לקנות מהספק שזכה במכרז של המדינה, והספק שזכה מחויב לפעול בהתאם לתנאי המכרז כפי שנקבעו פה.

יעקב אדרי: האם יש לוחות זמנים?

שאול צמח: במכרז היו לוחות זמנים.

שאול צמח: יש להם כל מיני דברים שהם התניות על מה שנקבע בתוך המכרז.

שאול צמח: אבל בסיכומו של דבר, מה שצריך לקרות הוא שכשבא מפעל ספציפי – כל מפעל – מול הזכיין והוא אומר: אלה הם הצרכים שלי, זהו פרופיל צריכת הגז של המפעל, אותו זכיין צריך לספק למפעל לפי התנאים שהוא פירט לו, כמובן בהסכמה או שלא בהסכמה.

שאול צמח: צריך לזכור, שכיוון שהעסק הזה הוא מכרז של זכיין פרטי, הוא גם צריך להרוויח.

שאול צמח: אבל, הוא צריך לספק לו את הגז כפי שהוגדר לו בתנאי המכרז.

שאול צמח: עד כאן זוהי המעטפת הכללית של הדיון.

משה גפני: איך חברת אמישראגז קשורה לנתיבי גז טבעי?

שאול צמח: אני מציע שהם יגידו איך הם קשורים.

משה גפני: זאת אומרת, זה לא רק חברת נתיבי הגז הטבעי, אלא זה גם חברת אמישראגז.

שאול צמח: חברת נתיבי גז היא חברה ממשלתית שמובילה גז בתוך הארץ.

שאול צמח: היא חברה ממשלתית שמובילה גז בלחץ גבוה.

משה גפני: חברה ממשלתית.

שאול צמח: חברה ממשלתית, 100% בבעלות ממשלת ישראל.

שאול צמח: היא מובילה את הגז ממתקני הקבלה באשדוד ובאשקלון אל הצרכנים בלחץ גבוה.

שאול צמח: מה זה אומר?

שאול צמח: זה אומר שבמקרה של חברת החלוקה, חברת נתג"ז מביאה את זה עד למתקן של הפחתת לחץ שנקרא PRMS בשפה המקצועית.

שאול צמח: ממתקן הפחתת הלחץ חברת החלוקה לוקחת את הגז.

שאול צמח: במקרה שאנחנו מדברים, מתקן הפחתת הלחץ נמצא באשל הנשיא.

שאול צמח: מהמקום הזה חברת החלוקה לוקחת את הגז, ומעבירה אותו לאזורים שנקבעו בזיכיון.

משה גפני: האם לאשל הנשיא הגיע הגז?

שאול צמח: באשל הנשיא יש כבר גז.

משה גפני: עכשיו מדובר מאשל הנשיא למפעלים ביישובים.

שאול צמח: צריך להקים את תחנת ה-PRMS הזאת, ותיכף נתג"ז יסבירו איפה זה עומד.

קריאה: איזה משרד ממונה על החברה הממשלתית?

קריאות: משרד התשתיות.

יעקב אדרי: שאול, תגידו מה באמת עשיתם בעניין הזה.

שאול צמח: אדוני יושב-ראש הוועדה, אנחנו לוקחים אחריות על הכול.

שאול צמח: בכל זאת אני אומר, יפרטו פה תיכף בדיוק את אבני הדרך איפה עומדת הקמת תחנת הפחתת הלחץ, ואיפה עומד הזכיין.

שאול צמח: אגב, גם המפעל צריך לעשות הכנות פנים מפעליות כדי לקלוט את הגז הזה.

שאול צמח: גם הם יאמרו איפה הדברים האלה עומדים כדי שתהיה לכם תמונה מלאה.

פניה קירשנבאום: זה שייך לתש"ן או שיש עוד חברה אחת?

שאול צמח: עוד חברה שהיא אחות של תש"ן.

שאול צמח: תש"ן זה דלק נוזלי, והם גז טבעי.

משה גפני: שאול, תודה.

משה גפני: יהושע שטרן, מנהל רשות הגז במשרד התשתיות, בבקשה.

יהושע שטרן: אני אנסה לפרוס את כל היריעה מתחילתה.

יהושע שטרן: יש לנו כאן מספר גורמים.

משה גפני: תקצר בפריסה שאתה הולך לעשות עכשיו.

משה גפני: תאריך בהווה, ותגיד מה עושים בעתיד.

יהושע שטרן: אני אשתדל.

יהושע שטרן: אבל, כדי למנוע שאלות אחורה אנחנו צריכים להבין את התמונה הכוללת שהיא נגזרת בראש ובראשונה מחוק משק הגז הטבעי.

יהושע שטרן: חוק משק הגז הטבעי אומר, בין היתר, שאת מערכות התשתית צריך להקים באמצעות המגזר הפרטי, ולא סתם הוא שהיו מכרזים ונבחרה קבוצה מהמגזר הפרטי כדי שתקים את מערכת החלוקה.

יהושע שטרן: החוק הזה הוא מ-2002.

משה גפני: למה הממשלה עשתה את זה?

יהושע שטרן: כי הממשלה חשבה שהמגזר הפרטי – ועדיין אני חושב שיש הרבה תוקף למחשבה הזאת – עושה את זה ביעילות הגבוהה ביותר ובדרך הנכונה והטובה ביותר.

יעקב אדרי: הנה המקרה שזה בדיוק מוכיח ההיפך.

יעקב אדרי: מותר לנו להגיד מה שאנחנו חושבים.

משה גפני: יעקב, שנייה.

משה גפני: עם כל הכבוד, כל אחד יבקש רשות דיבור בתורו.

משה גפני: מי שיבקש יקבל.

משה גפני: לא להפריע.

יהושע שטרן: דהיינו, אנחנו פועלים בהתאם לחוק, ולתביעות בחוק בנושא הזה.

משה גפני: זאת אומרת, הממשלה אז סברה בהפרטה של הולכת הגז שאם יעבירו את זה לחברות פרטיות וזה יהיה יותר יעיל.

יהושע שטרן: אני רוצה לחלק את זה לשני תת פרקים נוספים.

יהושע שטרן: יש הפרדה מוחלטת בין אספקת הגז, בין העברת החומר, לבין תשתית ההולכה והחלוקה.

יהושע שטרן: דהיינו, הברזלים הצינורות וכל המתקנים מוקמים על-ידי גוף אחד, ומי שמעביר את החומר הן קבוצות אחרות שלא נדרש רישיון לקנייה ולמכירה של גז טבעי.

יעקב אדרי: מי מניח את התשתיות?

יעקב אדרי: האם זה פרטי או ממשלתי?

יהושע שטרן: מי שמקים את התשתיות עד היום במערכת ההולכה זה חברת נתיבי הגז הטבעי.

יהושע שטרן: הם מקימים את האוטוסטראדות של העברת הגז הטבעי.

יהושע שטרן: היום אנחנו במצב שרוב מערכת ההולכה נפרסה מים המלח ועד הצפון, כאשר במקביל התפרסמו מכרזים ונבחרו זוכים.

יהושע שטרן: בין היתר, לאזור הנגב.

יהושע שטרן: באזור הנגב נבחרה חברה בשם נגב גז טבעי שמורכבת ממספר תאגידים.

יהושע שטרן: החברה הזאת אמורה להעביר את הגז הטבעי לצרכנים בינוניים וקטנים בהתאם לתנאי הרישיון והזיכיון.

יעקב אדרי: בכל זאת, לא ענית לי מי מניח את הקווים?

יעקב אדרי: האם זו חברה ממשלתית או פרטית?

משה גפני: מר שטרן, אנחנו בסך הכול חברי כנסת.

משה גפני: אולי תדבר איתנו בעברית קלה.

משה גפני: מאוד מעניין אותנו לדעת מה שמו של זה שעושה את המתכות – השם בעברית.

יהושע שטרן: אמרתי – נגב גז טבעי.

משה גפני: מה הוא עושה?

יהושע שטרן: הוא אמור להקים את ה- - -

משה גפני: כן, ומיהו זה שעושה את המתכות, את האוטוסטראדות?

משה גפני: תן לנו שם.

יהושע שטרן: את האוטוסטראדות חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל שהיא חברה ממשלתית.

משה גפני: האם היא עשתה את זה?

יהושע שטרן: היא עשתה את זה.

משה גפני: החברה הממשלתית עשתה את מה שהיא היתה צריכה לעשות.

משה גפני: שם זה לא הופרט, שם זה ממשלתי, והיא עשתה.

יהושע שטרן: היא עשתה.

יהושע שטרן: אבל, עדיין יש לה מה לעשות.

משה גפני: האם זה הגיע לאשל הנשיא?

יהושע שטרן: כן.

משה גפני: הגיע.

משה גפני: מאשל הנשיא, את ההעברה לצרכנים הקטנים והבינוניים צריכה לעשות חברה פרטית שהיא זכיין שזכתה במכרז.

משה גפני: מה שמה?

יהושע שטרן: נגב גז טבעי.

משה גפני: נגב גז טבעי מורכבת מכמה תאגידים.

משה גפני: מה שמות התאגידים?

יהושע שטרן: התאגידים: אמישראגז, אלקו וחמו.

יעקב אדרי: לאיזה מקומות הגעתם לכיוון דרום?

יהושע שטרן: הגיעו לאשל הנשיא.

יהושע שטרן: על-מנת להעביר את הגז מאשל הנשיא לצרכנים האחרים, נדרש להקים מתקן שנקרא PRMS.

יהושע שטרן: את המתקן הזה מקימה חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל.

יהושע שטרן: לוח הזמנים להקמת המתקן הזה - ויכולה החברה הממשלתית לפרט בעניין - הוא סדר גודל של שנתיים ימים.

יהושע שטרן: היא אמורה לגמור את ה-PRMS בסוף שנת 2012.

יהושע שטרן: היא התחילה.

יהושע שטרן: עד לאותו מועד אמורה חברת החלוקה לפרוס את תשתית החלוקה לאותם צרכנים.

יהושע שטרן: בין היתר, באזור ירוחם, ובין היתר, באזור אופקים אשל הנשיא.

יהושע שטרן: דהיינו, בהתאם ללוח הזמנים הקיים, חברת נגב גז טבעי אמורה להגיע עם גז למפעלים בסוף שנת 2012, בעוד כשנה וחצי.

יהושע שטרן: זה כמובן תלוי בחתימת הסכמים בין הצרכנים לבין הזכיין שהיא גם סוגיה בפני עצמה שלבטח עוד ניכנס אליה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רואה שגם ראש עיריית אופקים כאן.

משה גפני: אדוני, ברוך הבא.

משה גפני: לפני שנעבור לחברות הגז נתחיל בך.

משה גפני: מה אתה רוצה לומר על העניין הזה?

צביקה גרינגולד: ראשית, כראש עיריית אופקים אני מעורב בעניין הזה מלכתחילה.

צביקה גרינגולד: היתה אופציה שאזור התעשייה באופקים יקבל גז בלחץ גבוה - קרי, שחברה ממשלתית היתה מספקת אותו - ואז היינו נמצאים כבר במצב שיש באופקים גז טבעי.

צביקה גרינגולד: לצערי הרב, או לא לצערי הרב, כדי לממש את הצורה הנכונה של התקשרויות הגז על-פי האידיאולוגים שנמצאים מאחורי המודל הכלכלי הזה, דאגו לא לתת לנו אפשרות להגיע לגז דרך החברה הממשלתית, אלא להיות תלויים בזכיין האזורי.

צביקה גרינגולד: באו אליי ואמרו לי: אתה השתגעת?

צביקה גרינגולד: האם אתה רוצה זיהום שכזה אצלך בעיר?

צביקה גרינגולד: מה אתה עושה?

צביקה גרינגולד: תתנגד בכלל שגז טבעי יגיע לאופקים.

צביקה גרינגולד: אמרתי להם: רבותי, אני מכיר את הענף.

צביקה גרינגולד: אני בעד גז טבעי באופקים.

צביקה גרינגולד: זה דבר שיעודד את התעשייה, את התעסוקה, ואת התפתחות אזורי פריפריה, וזה דבר חשוב מאוד.

צביקה גרינגולד: זה גם יקטין מאוד את הזיהום באזור שלנו כי האנרגיה שמשתמשים בה היום – מזוט וסולר - היא אנרגיה מזהמת.

צביקה גרינגולד: דבר אחרון – איך ייתכן שבחסות מערך ממשלתי של פריסת רשת הולכה ואספקת גז טבעי יוצרים אפליה?

צביקה גרינגולד: לדוגמה, יש לנו את מפעל "שניב" שהוא היצרן השני בגודלו של נייר במדינת ישראל.

צביקה גרינגולד: הוא מייצר כ-30% מהתצרוכת.

צביקה גרינגולד: מולו עומד נייר חדרה, והוא מקבל גז טבעי כבר שנה או יותר.

צביקה גרינגולד: הוא הוריד את עלויות הייצור שלו באופן משמעותי, מתנהג כמונופול דורסני ומנסה לגרום לזה שהמפעל שלנו יפסיק לייצר.

צביקה גרינגולד: ברוממות גרוננו פריפריה, אבל בחסות הממשלה מחסלים את הפריפריה.

צביקה גרינגולד: אומרים: אתם לא מספקים חכמים בשביל high-tech, נשים את זה רק בתל-אביב כי שם החכמים.

צביקה גרינגולד: אנחנו רוצים תעשייה low-tech שתוכל להתחרות בתנאים שווים, ואז אומרים לנו: אתם לא צרכנים גדולים מספיק, קודם ניתן לגדולים.

צביקה גרינגולד: מציידים את הגדולים בכושר תחרות, והורסים את התעשייה בדרום.

צביקה גרינגולד: אני באתי לזעוק את זעקת אופקים בעניין.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: פסח ברנט מנכ"ל "שניב", בבקשה.

פסח ברנט: אני אציג את עצמי, אני מנכ"ל חברת "שניב".

פסח ברנט: כמו שאמר ראש העיר אמר, אנחנו מייצרים 30% מהנייר הביתי בארץ.

משה גפני: כמה עובדים אתם מעסיקים?

פסח ברנט: 250 עובדים - המעסיק הגדול ביותר באופקים.

פסח ברנט: קודם כל, אנחנו באמת מודים ליושב-ראש הוועדה ולחברי הכנסת שיזמו את הדיון בנושא הזה שהוא מאוד מאוד קריטי למפעלים.

פסח ברנט: אני רוצה להזכיר כי נמצאים פה אנשים מכמה מפעלים באופקים, בירוחם.

משה גפני: שמעתי שהיה לכם ביקור חשוב.

משה גפני: הרב קנייבסקי היה אצלם.

משה גפני: אם הממשלה לא עוזרת לכם אז לפחות הברכות שלו.

פסח ברנט: כאמור, נמצאים פה כמה מפעלים והבעיה היא כלל אזורית, והיא לא ספציפית למפעל שלנו.

פסח ברנט: אין צורך להאריך בחשיבות הקריטית בחיבור המפעלים לרשת הגז הטבעי.

פסח ברנט: כמובן שמדובר בחיסכון דרמטי בעלויות האנרגיה ובשיפור דרמטי במניעת זיהום האוויר.

פסח ברנט: לגבי המפעלים שנמצאים פה היום, מדובר בחיסכון של עשרות מיליוני שקלים בשנה.

פסח ברנט: ואם מדברים על כלל אזור הדרום – ובטח ההתאחדות תביא את הנתונים – להערכתם מדובר בחיסכון של 300 מיליון שקל בשנה למפעלי הדרום הרלוונטיים לעניין הזה.

פסח ברנט: בפועל, בסוף 2008- 2009 נבחר זכיין במכרז – אותה נגב גז.

פסח ברנט: צריך להגיד פה את האמת - לוחות הזמנים שניתנו ופורסמו דיברו על זה שהמפעלים יהיו מחוברים באוגוסט 2010.

פסח ברנט: זה לוח הזמנים וזה הדבר היחיד.

פסח ברנט: אנחנו נמצאים היום באמצע 2011 כשהחברה הפרטית לא התחילה להניח תשתית אחת.

פסח ברנט: אין לי טענות לחברה הפרטית.

פסח ברנט: אנחנו שואלים את משרד התשתיות איפה הוא היה?

פסח ברנט: יש מכרז, יש למשרד התשתיות הרבה מאוד כלים וסנקציות איך לגרום לדבר הזה לקרות, ולא עשו שום דבר במשך זמן.

פסח ברנט: אנחנו באמצע 2011, ועוד אין רשת, עוד לא התחילו לעבוד.

פסח ברנט: עוד לא התחילו בהנחת התשתיות.

פסח ברנט: לא רק זה, במכרז שהסתיים בסוף 2008 היה אמור להיות תוך 90 הסכם חלוקה, וזה מופיע בניירות.

פסח ברנט: עד היום – אמצע 2011 – אין הסכם חלוקה שהוא ההסכם הפורמאלי בין המפעלים לבין הזכיין.

פסח ברנט: אין הסכם חלוקה סופי שרשות הגז העבירה לחתימות.

פסח ברנט: יתרה מכך, רשות הגז ב-20 לפברואר החליטה, ללא התייעצות עם המפעלים, לתת הארכה של שנתיים לזכיין החלוקה בלי שום הסבר מה הוא עשה, למה, מבחינתנו.

פסח ברנט: בפועל, המצב הוא שחברה כמו "שניב תעשיות נייר" נמצאת במצב שהמתחרה העיקרי שלה, החל מסוף שנת 2007, מחובר לגז טבעי.

פסח ברנט: מהדוחות שלו הוא אומר שהחיסכון השנתי שלו נאמד ב-45 מיליוני שקלים.

פסח ברנט: אני לא יודע איך כושר התחרות שלו טוב מאיתנו – בין 8% ל-10%.

פסח ברנט: אני חייב באמת לציין שלוחות הזמנים החדשים שרשות הגז פרסמה לא מקובלים עלינו, הם לא מאפשרים לנו כושר תחרות.

פסח ברנט: בנוסף לזה, בחודשים האחרונים מסתבר שרשת החלוקה שמתכוונת החברה הפרטית לפרוס היא רשת שלא נותנת מענה לצרכים הטכניים של המפעלים, וגם זה בניגוד גמור למכרז.

פסח ברנט: הבקשה שלנו, של המפעלים היא מאוד מתומצתת.

פסח ברנט: קודם כל, אנחנו מבקשים לפעול להקמת הרשת תוך 12 חודש – דבר שהוא יכול להיעשות מהיום, והוא מעשי לפי כל הבדיקות שלנו, ובוודאי לאור המצב שחברת נתג"ז מתקדמת בהקמת ה-PRMS, ועשתה את חלקה.

פסח ברנט: מרגע שנחתם PRMS הם מתקדמים, ואפילו יש סיכוי שאם הדברים ילכו יקדימו את לוח הזמנים.

פסח ברנט: אני חייב להגיד את הדבר הבא לשאול שנמצא פה.

פסח ברנט: אנחנו מקבלים הרבה מאוד סימפטיה בכל הפניות שלנו אליך.

פסח ברנט: אבל, אני לא יודע איך מקימים מפעלים מסימפטיה, והמפעלים לא יודעים איך לשלם שכר לאלפי עובדים עם סימפטיה.

פסח ברנט: אנחנו צריכים תוצאות.

פסח ברנט: בפועל, אנחנו מזהירים שהמצב הזה גורם לעצירת התפתחות המפעלים.

פסח ברנט: התבטלו אצלנו שני פרויקטים בעקבות האיחורים שלכם בלוחות הזמנים.

פסח ברנט: מפעל בונה תוכנית חמש שנתית.

פסח ברנט: כשאנחנו קיבלנו אינפורמציה שבאוגוסט 2010 המערכת מחוברת, קיבלנו אישור ממרכז ההשקעות להקמת קו נוסף ועצרנו אותו.

פסח ברנט: חתמנו הסכם להקמת תחנת כוח ועצרנו אותו - הכול בגלל לוחות הזמנים שלכם.

פסח ברנט: אציין דבר נוסף והוא שלקראת הדיון הזה קראנו את תנאי המכרז.

פסח ברנט: בתנאי המכרז כתוב באופן ברור.

פסח ברנט: לרשות הגז היו כל-כך הרבה יכולות לוודא שהדברים יקרו, אבל הם לא קרו.

פסח ברנט: נתנו אישורים להארכות זמנים ללא שום סיבה אמיתית ומתבקשת מכיוון שהזכיין הפרטי לא עשה כלום.

פסח ברנט: לסיום, אקריא לכם הודעה לעיתונות מ-2008 של משרד התשתיות, אני מדבר על ה-25.2.2008: בתוך מספר חודשים מהפכת הגז הטבעי תגיע, תורגש בכל פינה ברחבי ארץ.

פסח ברנט: אני אתייחס ספציפית למפעלים האלו: בישיבה שנערכה אתמול אצל שר התשתיות, מר בנימין בן אליעזר, עודכן השר אודות סטאטוס מערכת הגז הטבעי.

פסח ברנט: תקשיבו טוב מה אומרים: בין החודשים מרץ עד אפריל 2009 יחוברו נשר, צפית, אלון-תבור, ירוחם ושניב, ויש עוד רשימה.

פסח ברנט: אנחנו היום באמצע 2011 ועוד לא התחילו לעבוד, אז למה אנחנו צריכים להאמין?

פסח ברנט: יש פה מחדל מתמשך ושערורייתי ששם את הפריפריה במצב בלתי אפשרי, ואנחנו מצפים לפתרון כאן ועכשיו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אגב, דיברת יפה.

משה גפני: מי כאן מירוחם?

משה גפני: דיבר איתי ראש המועצה.

משה גפני: אני מציע שאחד מכם ידבר כי הבנו.

משה גפני: זה חשוב כי לישוב ירוחם יש מעמד בפני עצמו.

רון שגב: מפעל "נגב קרמיקה" מחזיק 135 עובדים בירוחם.

משה גפני: כמה "פניציה"?

אמנון כהן: 250.

משה גפני: יש שם גם מפעל לרעפים.

רון שגב: כולם ביחד בסביבות 500 עובדים ישירים.

רון שגב: שלושת המפעלים האלה הם צרכני אנרגיה.

משה גפני: 500 עובדים בירוחם.

רון שגב: הסיטואציה היא בלתי נסבלת.

רון שגב: על סמך לוחות הזמנים – אפילו הדחויים והלא דחויים כי באמת אנחנו תלויים במה שקורה ברשות הגז ועם חברת נגב גז טבעי – ועל סמך התחשיבים הכלכליים שעשינו, החלטנו להרחיב את המפעל ולבנות מפעל חדש בירוחם .

רון שגב: ירינו כבר את יריית הפתיחה, ואנחנו מלווים על-ידי המועצה ועל-ידי כולם.

רון שגב: אני לא זוכר מתי הוקם מפעל חדש בירוחם ב-40 השנים האחרונות.

רון שגב: אנחנו הולכים להקים במקום שלנו מבנה חדש של מפעל חדש state of the art של ייצור מרצפות פורצלן במדינה, אנחנו מפעל יחידי במדינה.

רון שגב: הדברים לא זזים כמו שאתם שומעים.

רון שגב: אנחנו שומעים מפה ומשם סיבות ומצוקות של אחרים.

רון שגב: אבל, אף אחד לא נכנס למצוקות שלנו.

רון שגב: התחלנו להשקיע כספים, ותיכף תשמעו על הליך הסבה במפעלים שעולה מיליוני שקלים.

רון שגב: אני לא יודע אם לעשות עכשיו תהליך הסבה למפעל הישן או למפעל החדש, או האם לעשות לשניהם.

רון שגב: אנחנו נמצאים באיזשהו ענן, ואנחנו חייבים לצאת מהפגישה הזאת עם איזושהי אג'נדה כדי שנבין מתי הצנרת הזאת תהיה מוכנה, מתי ילכו לרשויות ויקבלו היתרי הנחה של הצנרת הזאת ושנקבל גז למפעלים ולפי זה נעשה תוכניות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: נציג "פניציה", האם אתה רוצה להוסיף משהו?

מישל בן סימון: מילה אחת בקשר לשער הדולר שהוזכר קודם.

מישל בן סימון: אנחנו יצרן יחיד במדינת ישראל.

מישל בן סימון: קו התחרות שלנו הוא יבוא, בעיקר מתורכיה, כשבתורכיה עובדים כבר שנים עם גז טבעי.

מישל בן סימון: המשמעות של אי הגעת הגז לירוחם מעבר לבעיות זיהום האוויר בחוק אוויר נקי שהתקבל בכנסת, היא סגירת המפעל – זאת המשמעות.

מישל בן סימון: אנחנו הצרכן הכי גדול של אנרגיה מכל המפעלים בדרום.

מישל בן סימון: המשמעות שלנו היא שבין 30% ל-40% זה עלות האנרגיה בייצור בקבוק זכוכית שנמצא אצלכם פה על השולחן, ואתם לוגמים אותו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: האם מישהו מרעפי קוניאל רוצה לדבר?

משה גפני: ואדים, כמה עובדים יש לך?

ואדים צובינידזה: אני מצטרף לכל הדברים שנאמרו.

ואדים צובינידזה: ישנם 40 עובדים בירוחם, רובם המוחלט תושבי ירוחם.

ואדים צובינידזה: אנחנו מפעל עתיר אנרגיה.

ואדים צובינידזה: 50% מעלויות הייצור שלנו זה שריפת גפ"מ היום שהוא משמעותית יותר יקר.

ואדים צובינידזה: על מנת לפתח את המפעל ולייצא מהמפעל חייבים גז טבעי.

משה גפני: לא יאומן - מדינת ישראל 2011, יום אחרי יום העצמאות.

משה גפני: נציג נגב גז טבעי בע"מ, בבקשה אדוני המנכ"ל.

משה שפיצר: שלום, שמי משה שפיצר.

משה שפיצר: תודה רבה לך על שזימנת את הפגישה הזאת.

משה שפיצר: אני חושב שהגיע הזמן לשים את הדברים בצורה ברורה על השולחן.

משה שפיצר: נגב גז טבעי הוקמה על ידי שלוש חברות שההתמחות שלהן היא אנרגיה ותשתיות.

משה שפיצר: הן ראו בעניין הזה אפשרות להרוויח כסף, ולספק שירותי תשתית למפעלים באזור הנגב שהוא אזור מהותי מבחינת העסקים בצריכת אנרגיה.

משה שפיצר: כאשר נכנסנו לעניין הזה, נכנסנו במטרה מאוד מסוימת והתחלנו לעבוד - ואני חושב שלא בטוח שהדברים הובנו, ואני רוצה שיהיה ברור - כשאנחנו מקימים את התשתית ומאפשרים להזרים באמצעות התשתית שלנו גז של אחרים למפעל.

משה שפיצר: ההכנסות שלנו נובעות משני מקורות בלבד: מדמי חיבור ומדמי הזרמה – לא ממכירת הגז.

משה שפיצר: החברה עובדת כבר קרוב לשנתיים, ובכל הזמן הזה יוצא כסף מהכיס של הבעלים, ולא נכנסת אגורה שחוקה.

משה שפיצר: הכול ללא אגורה שחוקה אחת, לא נכנס כסף.

פניה קירשנבאום: ידעתם את זה מההתחלה.

יעקב אדרי: תגידו לנו מה עשיתם עד עכשיו.

משה שפיצר: מאחר ואנחנו חיים מההזרמה של הגז בתוך התשתית, ורק מזה, האינטרס שלנו הוא שהמערכת הזאת היתה מוקמת לפני שנתיים ביום אחד.

משה גפני: הנה, כבר יש לנו אינטרס משותף.

משה גפני: תיכף נראה מה אתם עושים, ומה אנחנו עושים.

משה שפיצר: האינטרס שלנו הוא לעבוד הכי מהר כי בלי זה אין הכנסות, יש רק הוצאות.

משה שפיצר: מאחר וכך, אכן יש אינטרס משותף למפעלים שחוסכים כסף מאנרגיה אם יעברו לגז טבעי, ולנו יש אינטרס אחיד ומשותף.

משה שפיצר: מה הם התהליכים?

משה גפני: לפני התהליכים, תגיד לנו למי אתם אמורים לספק?

משה שפיצר: אני כבר אומר.

משה שפיצר: על התשתית הזאת שנקראת אוטוסטראדה, אותם קווים עיקריים - - -

משה גפני: אני מבקש ממך את מה שביקשתי משוקי.

משה גפני: תאמר לנו בבקשה בעברית קלה למי אתם אמורים לספק גז.

משה גפני: חוץ מירוחם, אופקים, נתיבות, האם יש עוד מקומות שאתם מספקים להם גז?

משה גפני: תן שמות.

משה שפיצר: אנחנו אמורים לספק גז לירוחם, לדימונה, לאזור באר-שבע, לרמת חובב, לאופקים.

משה גפני: האם יש מקומות שאתם כבר מספקים?

משה שפיצר: לא, כי זה קשור בכמה דברים מאוד פשוטים.

משה שפיצר: כדי שאנחנו נספק למישהו, אנחנו צריכים להתחבר למערכת הארצית של נתיבי גז.

משה גפני: האם אתם עוסקים רק בנגב או שיש מקומות אחרים?

משה שפיצר: בנגב.

משה שפיצר: אבל, זה חשוב.

משה שפיצר: אני כרגע במשפט מאוד מהותי.

משה גפני: לפי מה שאתה אומר, אתם לא מספקים בינתיים בשום מקום.

משה שפיצר: ברשותך, תרשה לי שנייה ממש בקצרה.

משה שפיצר: כדי לחבר את התשתית שלנו, אנחנו צריכים את אותה נקודת חיבור לתשתית הארצית.

משה שפיצר: זה לא אנחנו מקימים.

משה שפיצר: המערכת הזאת של החיבור תוקם לפי לוחות זמנים שנקבעו בנובמבר-דצמבר 2012, כפי שמר שטרן אמר.

משה שפיצר: ולכן, גם אם מחר בבוקר כל התשתית שלנו תהיה קיימת באדמה, מחר בבוקר לא נוכל לעשות איתה כלום כי אביזר החיבור, אותו ציוד חיבור, לא קיים.

משה גפני: אני הפכתי את חברי הכנסת לכאלה שלא מבינים כלום, ואני רוצה לחזור בי רגע.

משה גפני: אנחנו קצת כן מבינים.

משה גפני: הבנו את מה ששוקי אמר.

משה גפני: אם אנחנו נשכנע עכשיו שיקדימו את נקודת החיבור, אתם תהיו מוכנים ברגע שנקודת החיבור תהיה מוכנה?

משה שפיצר: בדיוק על זה נדבר בקצרה.

משה שפיצר: לוחות הזמנים כפי שנקבעו אם כך ידועים כרגע, והם לא תלויים בנו.

משה שפיצר: אספקת נקודת החיבור לא תלויה בנו.

משה שפיצר: אין לנו שום say בעניין הזה, כלום, אפס.

פסח ברנט: האם הגשתם בכלל תכניות להקמת הרשת?

פסח ברנט: לא עשיתם כלום.

פסח ברנט: תגיד את כל העובדות.

משה שפיצר: אני לא הפרעתי לך.

משה גפני: לא להתערב, בבקשה.

משה שפיצר: נתחיל במקום הראשון, ברמת חובב.

משה שפיצר: באזור רמת חובב אנחנו בשלבים מאוד מתקדמים של תהליכי רישוי והיתרים מול רשות הגז הטבעי.

משה שפיצר: הגשנו את הבקשות השונות לוועדות המחוזיות השונות.

יעקב אדרי: מתי?

משה שפיצר: בנובמבר שנה שעברה.

משה שפיצר: הגשנו את הבקשות להיתרים.

משה שפיצר: בעיקרון, יש שני גופי רישוי.

משה שפיצר: גוף אחד זה מה שנקרא הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, בשמה לענייני גז.

משה שפיצר: הגוף השני זה רשות הגז הטבעי עצמה, משרד התשתיות.

משה גפני: תסביר לי למה שם הגשתם בקשות ואתם כבר בשלבים מתקדמים, ולמה בירוחם ואופקים לא?

משה שפיצר: שאלה טובה מאוד.

משה שפיצר: משום שברמת חובב אותו מבנה שקוראים לו PRMS, אותו ציוד בסיסי, כבר קיים בשטח.

משה גפני: למה?

משה שפיצר: לא בגללנו.

משה שפיצר: כי הקימו את זה קודם לכן.

יעקב אדרי: אחד יזרוק על השני, הכתובת ברורה.

שמואל תורג'מן: שמי שמואל תורג'מן, ואני מנכ"ל נתיבי גז, החברה הממשלתית.

משה גפני: למה ברמת חובב יש כבר את המכשיר, ופה אין?

משה גפני: האם אתם צריכים לעשות את זה?

שמואל תורג'מן: עשינו.

שמואל תורג'מן: אני אפרט מה החברה הממשלתית עשתה ורק כדי להבהיר את הדברים מה נעשה מבחינת גז טבעי בדרום.

שמואל תורג'מן: החברה הניחה קו מאזור קריית גת דרך באר שבע דימונה ועד סדום.

שמואל תורג'מן: ב-2009 היא סיימה להקים את מערכת ההולכה הראשית מקריית גת ועד סדום - קו של 135 ק"מ.

שמואל תורג'מן: המפעלים שהתחברו כבר למערכת הולכה הם מפעלי סדום בספטמבר 2009.

שמואל תורג'מן: לאחרונה חיברנו עוד מפעלים באזור התעשייה במישור רותם ובאזור התעשייה רמת חובב.

שמואל תורג'מן: שני מפעלים התחברו ועוד שלושה אמורים לסיים את העבודות שלהם ולהתחבר למערכת שכבר קיימת וזורם בה גז.

שמואל תורג'מן: זה מה שנעשה בדרום.

שמואל תורג'מן: לאורך הקו של 135 ק"מ, יש תחנה בערך כל 10 ק"מ שבתוכה אמורה לקום תחנת PRMS.

שמואל תורג'מן: זוהי עוד תחנת גז שאמורה לספק גז.

שמואל תורג'מן: תפקיד התחנה הזאת הוא להפחית את הלחצים.

שמואל תורג'מן: באשל הנשיא כבר קיימת תחנת ברזים – PRMS, שם אנחנו מקימים.

שמואל תורג'מן: ה-PRMS הזה נחתם עם החברה ברביעי לנובמבר.

משה גפני: תסביר לי מי מקים את ה-PRMS?

שמואל תורג'מן: אני מגיע לזה.

שמואל תורג'מן: אנחנו נקבע באמות המידה שאנחנו - - -

משה גפני: תסביר לי לאט לאט, אני מתנצל.

משה גפני: האם אתם מקימים את ה-PRMS באשל הנשיא?

משה גפני: תענה לי על זה, אל תגיד לי "אמות מידה".

משה גפני: אני לא מבין באמות מידה, לא למדתי ליבה.

משה גפני: את ה-PRMS אתה מקים?

שמואל תורג'מן: אנחנו מקימים את ה-PRMS באזור דימונה, באזור אשל הנשיא.

משה גפני: אני לא מבין.

משה גפני: אתה רץ איתי לדימונה.

משה גפני: אבל, אני באשל הנשיא.

משה גפני: אני שואל, האם אתם מקימים את ה-PRMS באשל הנשיא, אמורים להקים?

שמואל תורג'מן: עניתי לך – כן.

משה גפני: יפה, מתי?

שמואל תורג'מן: אני מסביר לך את התהליך כי זה חשוב.

משה גפני: הכול חשוב.

משה גפני: מה שחשוב לי הוא מתי ה-PRMS מוקם באשל הנשיא?

שמואל תורג'מן: עם חברת החלוקה נחתם הסכם בתחילת נובמבר 2010 שאנחנו מקימים את ה-PRMS באשל הנשיא.

שמואל תורג'מן: כבר לפני זה החברה עשתה הכנות לרכישת הציוד ולסכם עם מתכנן מי יעשה את העבודה.

שמואל תורג'מן: העבודה הזאת רצה.

שמואל תורג'מן: הפרויקט הוא שנתיים.

שמואל תורג'מן: הקמת מתקני גז במדינת ישראל הוא תהליך שלוקח זמן.

שמואל תורג'מן: יש תהליכי רישוי, יש תהליכים סטטוטוריים, יש עניין של אישור תוכניות, ועניין הבטיחות - אלו תהליכים שלוקחים זמן.

שמואל תורג'מן: בשנים האחרונות חיברנו לא מעט מפעלים ותחנות כוח.

שמואל תורג'מן: במקרה הטוב אנחנו יודעים לעשות את זה ב-24 חודשים, זה מה שאנחנו עושים.

שמואל תורג'מן: כבר עברו בערך שישה חודשים, ואנחנו כבר מאוד התקדמנו.

שמואל תורג'מן: הציוד כמעט בשלבי ייצור אחרונים בחו"ל.

שמואל תורג'מן: הוגש היתר לפני חודש וחצי.

שמואל תורג'מן: זה אומר שאחרי חמישה חודשים גמרנו תכנון מפורט, והגשנו היתר בנייה לוועדת רישוי בבאר-שבע.

שמואל תורג'מן: מבחינתנו, זהו לוח הזמנים.

שמואל תורג'מן: אני יכול להעביר אותו, אין שום בעיה.

משה גפני: רק תגיד מתי ה-PRMS מוקם אחרי לוח הזמנים שלכם.

שמואל תורג'מן: אנחנו נהיה מוכנים להזרים גז לאותה חברת חלוקה בנקודת אשל הנשיא בדצמבר 2012.

משה גפני: לא מקובל עליי.

שמואל תורג'מן: החברה תעשה מאמצים.

משה גפני: החברה יכולה לעשות מאמצים.

משה גפני: הדבר הזה לא מקובל עליי.

משה גפני: אתם חברה ממשלתית, ויש לנו מה לומר.

פניה קירשנבאום: אם זו היתה חברה פרטית, והיא היתה מרוויחה מהכנסות שהיא תקבל מ-PRMS, זה היה כבר מזמן קיים.

משה גפני: יש מקומות שהם כבר הקימו.

משה גפני: דצמבר 2012 פשוט לא מקובל עליי.

שמואל תורג'מן: אני מבקש לסיים.

שמואל תורג'מן: יש עוד כמה נקודות.

שמואל תורג'מן: למשל, באזור התעשייה ברמת חובב יש PRMS שהוא קיים, והוא יכול לספק גז בהקדם.

שמואל תורג'מן: אין שום בעיה לספק שם גז, המערכת כבר קיימת.

שמואל תורג'מן: באזור דימונה הוזמן PRMS נוסף שתוך 18 חודשים - - -

משה גפני: לאן הוא יכול לספק גז?

שמואל תורג'מן: לחברת החלוקה.

משה גפני: לא.

משה גפני: אבל, לאן יגיע הגז מהתחנה הזאת, מה-PRMS של רמת חובב?

שמואל תורג'מן: לאותם מפעלים שיתחברו לחברת החלוקה.

משה גפני: האם זה יכול להגיע גם לאופקים ולירוחם משם?

קריאה: לא, לא, רמת חובב.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: בסדר, הבנתי.

משה גפני: מר שפיצר, בבקשה.

משה גפני: בדצמבר 2012 אתם תהיו מוכנים?

משה גפני: בינתיים לא עשיתם כלום.

משה שפיצר: אני מבקש את סליחתך.

משה שפיצר: זה לא נכון שלא עשינו כלום.

משה שפיצר: בקצרה, לגבי ה-PRMS ברמת חובב שמאפשר לחבר את מפעלי התעשייה ברמת חובב, ואחר כך נחזור לאשל הנשיא כי כנראה שזה הכי מעניין את השולחן כרגע - - -

קריאות: לא, בכלל לא.

קריאות: אותנו מעניין גם אופקים ודימונה לא פחות.

פסח ברנט: אבל למה נחתם

פסח ברנט: PRMS רק לפני שישה חודשים?

משה גפני: רבותי, הדיון הזה התכנס לא לדון על משרד התשתיות ולא על חברות הגז.

משה גפני: הדיון הזה התכנס לדון על המפעלים בירוחם, דימונה, אופקים, נתיבות והנגב המערבי.

משה גפני: אני לא מתערב.

משה גפני: תרוויחו כסף, שיהיה לכם לבריאות, הכול בסדר.

משה גפני: תפעילו את רמת חובב, ואם אתם יכולים לאזור התעשייה לחולון, זה בסדר גמור.

משה גפני: אתם יכולים לייצא לאינדונזיה – גם טוב.

משה גפני: את חברי הוועדה מעניין מתי יגיע הגז לאופקים, לירוחם – זה מה שמעניין אותנו.

משה שפיצר: מאחר וראינו שיש הזדמנות להתלבש על PRMS קיים למרות שהזמנו בכסף מלא PRMS חדש לרמת חובב, הזמנו וקיבלנו אישור מרשות הגז הטבעי - - -

משה גפני: אתם הזמנתם PRMS?

משה שפיצר: אנחנו משלמים והם מקימים.

משה שפיצר: שיהיה ברור – כך זה עובד.

משה שפיצר: אחרי שאנחנו הזמנו את ה-PRMS - - -

קריאה: למה לא הזמנתם לפני שנה?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: רבותי, מר ברנט.

משה שפיצר: אני בהחלט אסביר לך.

משה שפיצר: לפיכך, המצב הוא אם כן שאנחנו כן קידמנו את זה.

משה שפיצר: עכשיו אני רוצה לדבר על אשל הנשיא, ובאופן ספציפי, וגם על הזמנת ה-PRMS בכלל.

קריאה: וגם על ירוחם, אם אפשר.

משה שפיצר: ומייד על ירוחם.

משה גפני: סליחה, איך מגיע לירוחם מאשל הנשיא?

קריאות: לא, מדימונה.

משה גפני: אה, בדימונה גם עוד לא הקמתם.

משה גפני: האם הזמנתם?

קריאה: הזמנו.

רוברט טיבייב: האם לאופקים הזמינו?

רוברט טיבייב: מתי הזמינו לאופקים?

משה שפיצר: בתשיעי בנובמבר 2010.

רוברט טיבייב: למה לא לפני זה?

משה שפיצר: משום שאותו הסכם מפורסם שדובר עליו קודם, ניסוח ההסכם שמאפשר לנו להזמין מהם, אושר בראשון בנובמבר.

משה שפיצר: כעבור תשעה ימים הזמנו.

פסח ברנט: אבל, לפי לוח הזמנים הם היו אמורים להזמין ב-2009.

משה גפני: מר ברנט, אי-אפשר כך.

משה גפני: איך אתה יכול לתרום לדיון?

משה גפני: איך אנחנו נוסעים הביתה או הולכים למליאה כשאנחנו יודעים שקידמנו את העניין של אופקים, ירוחם, דימונה ונתיבות?

משה גפני: אגב, אנחנו לא מתכוונים להרפות מהעניין הזה.

משה גפני: אנחנו ועדה שתופסת נושא ולא יורדת ממנו.

משה שפיצר: אם תעזרו לקדם זה בסדר גמור.

משה גפני: נעזור גם למצוא את האשמים.

משה שפיצר: אם כך, קיבלנו את הרישיון שלנו בנובמבר 2009.

משה שפיצר: לפיכך, באפריל 2009 לא יכולנו להקים שום דבר.

משה שפיצר: כעבור שנה – ולא אנחנו מטפלים בזה למרות שעשינו את כל המאמצים מבחינתנו - אושר אותו הסכם שאפשר לנו לרכוש את ה-PRMS'ים מנתג"ז.

משה שפיצר: בראשון לנובמבר 2010, כעבור 9 ימים, הזמנו את ה-PRMS'ים - תשעה ימים, כך שלא עיכבנו שום דבר.

משה שפיצר: ניצלנו את הזמן בין לבין.

משה שפיצר: ברשותך, אני עובר על לוחות הזמנים של אשל הנשיא מאחר וזה מה שמעניין.

משה שפיצר: קודם כל, אנחנו יודעים כרגע שנוכל לחבר את המפעלים בדצמבר 2012 משום שלפני זה לא נקבל את הציוד שנקרא PRMS.

משה שפיצר: לכן, יש לנו מעכשיו ועד אז שנה ושבעה חודשים לקדם את התהליכים.

משה שפיצר: איפה אנחנו עומדים היום?

משה שפיצר: הפגישה הראשונה שלנו באופקים היתה עם מהנדס העיר אופקים ב-10.5.2009.

משה שפיצר: התחלתי אצלך בחדר הסמוך למשרד שלך, אדוני היקר.

משה שפיצר: שם התחלתי.

משה שפיצר: זה היה 4 חודשים לפני שקיבלנו את הרישיון בכלל.

משה שפיצר: זה היה רק על סמך זה שנדע שנקבל את הרישיון כי ידענו שאשל הנשיא באופקים זה מקום חשוב, ויש לנו אינטרס לקדם את העבודה שם.

משה שפיצר: כלומר, לפני שבכלל ראינו רישיון, כבר עבדנו.

משה שפיצר: כפי שאמרתי, ארבעה חודשים לפני שקיבלנו את הרישיון כבר נפגשנו עם מהנדס עיריית אופקים על מנת לתאם את הפעילויות.

משה שפיצר: אחר-כך ב-28.2.2010 התחלנו את תיאום התשתיות מאשל הנשיא לאופקים - מהלך של כ-18 ק"מ עם כל מה שקורה בפנים.

משה שפיצר: קיבלנו אישורים מבזק, מחח"י, מ- - -, מקצ"א, מתש"ן, מהרכבת, ממע"צ, רשות העתיקות.

משה שפיצר: אני רק מסביר מה עשינו כדי שלא יחשבו שהצינור צונח מהשמיים.

משה שפיצר: כמו כן, פרטנר, רשות הניקוז, קרן קיימת לישראל, מקורות.

משה שפיצר: ב-1.11.2010 כאשר אושר ההסכם, הזמנו את ה-PRMS'ים.

משה גפני: למה רק בנובמבר אושר ההסכם?

משה גפני: האם היו לכם ויכוחים?

עמית קריספין: אני היועץ המשפטי של "נגב", ואני מלווה את החברה.

משה גפני: אה, אתה מבין שהעניין כבר מתחיל להסתבך.

משה גפני: לא הבנתי למה אתה מתפרץ.

משה גפני: עוד לא מגישים כתב אישום נגד החברה.

משה גפני: הוא באמצע הדיבור.

משה גפני: אתה לא יכול בלי רשות ממני.

משה גפני: תבקש רשות דיבור תקבל.

עמית קריספין: אני מבקש רשות דיבור מאדוני.

משה שפיצר: אם כך, אושר אותו הסכם כאשר אנחנו צד לחתימה להסכם.

משה שפיצר: אבל, ההסכם עצמו נוסח לא על ידינו, אלא על-ידי אותם גופים שאחראים עליו.

משה שפיצר: ההסכם נוסח בעיקרו על-ידי נתיבי גז, ואושר על-ידי רשות הגז הטבעי.

משה שפיצר: אנחנו קטנים מאוד בסיפור הזה.

שמואל תורג'מן: זה לא נכון.

משה שפיצר: סליחה, גם נתג"ז בעניין הזה.

משה שפיצר: היה למעשה בסיס קודם, ועליו עבדו.

משה שפיצר: ב-27.01.2011 אחרי עשרה חודשים בערך - - -

משה גפני: מישהו אמר פה שהוא אומר לא נכון.

משה גפני: למה זה לא נכון?

שמואל תורג'מן: ההסכם הזה נוסח על-ידי רשות הגז.

משה שפיצר: מאה אחוז, בסדר גמור.

משה שפיצר: לזה התכוונתי, זה לא הסכם שלנו.

משה שפיצר: טעות שלי.

משה שפיצר: פליטת פה, סליחה.

ציון פיניאן: אדוני המנכ"ל, האם משרד התשתיות מודע לכל הקטסטרופה הזאת?

משה גפני: הוא יתייחס לזה.

משה שפיצר: ב-27.1 רשות העתיקות הזיזה את התוואי שלנו ממקום למקום בכניסה לאופקים.

משה שפיצר: כלומר, אנחנו נמצאים בתהליך די ברור.

משה גפני: יש לך עוד דקה וחצי להגיד לנו אם יקדימו את המועד, האם גם אתה - - -

משה שפיצר: אני לא אחראי על ההקדמה, כי זה תלוי בחיבור.

משה גפני: שאלתי אותך אם הם יקדימו, האם אתה תוכל להקדים לך.

משה גפני: תענה תשובה.

משה שפיצר: מאוד פשוט.

משה שפיצר: הצרכנים באופקים אישרו לי את מקום החיבור ב-5 עד ה-12 לאפריל שהיה.

משה שפיצר: יש לי את זה במייל מ"שניב", את מקום החיבור עצמו, כך שאנחנו מתואמים על מקום החיבור.

משה שפיצר: גם מפעלים אחרים.

משה גפני: אגב, האם גם הכמות למפעלים?

משה גפני: האם גם על הכמות יש הסכמה?

משה גפני: האם אתם מפחיתים את הכמות, מוסיפים על הכמות?

משה גפני: למה אתה לא יכול לענות בכן ולא?

משה שפיצר: משום שהשאלה נובעת מאיזושהי אינפורמציה שאם לא תבין את האינפורמציה לא תבין את התשובה.

משה שפיצר: עם כל הכבוד, אני חייב פה שתיתן לי אפשרות לדבר על הדבר הזה, ואתן לך על זה תשובה.

משה שפיצר: התיאום הסופי – רק שנדע שמתקיימת מחר, ב-12 לחודש, פגישה באחד המפעלים באופקים של כל המפעלים שם.

משה שפיצר: זו פגישה שתואמה לפני חודש וחצי לכל המפעלים כדי לתאם את הפעילות ולסיים אותה באופקים, לאשר ב-"וי" שגמרנו את התכנון.

משה שפיצר: ב-23.5.2011 יש פגישה אצל מהנדס העיר שלך, אדוני, ונסגור את ההיתרים של כל אזור התעשייה.

משה שפיצר: מבחינתי, ב-1.6.2011 גמרתי להגיש את הבקשות להיתרים לחלוטין, כאשר את הבקשה הראשונית הגשתי ב-1.2.2011.

משה שפיצר: יש לי פה אישור קבלה.

משה שפיצר: כלומר, כרגע ככל שהעניין נוגע לי, בידי הרשויות ב-1.6.2011 לא יהיה יותר שום דבר שאני צריך לעשות, אלא אם כן הם יעירו לי הערות.

משה שפיצר: לפי החוק, ועדה מחוזית צריכה שלושה חודשים מקסימום כדי לאשר תיק עבודה.

משה שפיצר: זה מה שמוקצה לה.

משה שפיצר: זאת אומרת, אנחנו בסוף השנה הזאת של 2011, מבחינתי, יש אישור ורישוי לתוואים של אשל הנשיא-אופקים.

משה שפיצר: מכאן אם אנחנו נקבל את האישורים מהוועדות השונות, אני לא רואה שום בעיה לעמוד בלוחות הזמנים כי אנחנו כרגע לא הגורם המעכב בשום דבר שהוא.

משה שפיצר: התיאום עם המפעלים בוצע, הגשת הבקשות בוצעה, הזמנת ה-PRMS בוצעה.

משה שפיצר: כל מה שתלוי בנו נעשה.

משה גפני: הבנו את כל מה שנוגע לרשויות השונות.

משה גפני: כמה זמן העבודה שלך?

משה שפיצר: בין ארבעה לשישה חודשים.

משה גפני: זאת אומרת, אם אתה מקבל אישורים באוגוסט או בספטמבר או בנובמבר, אתה בתוך ארבעה-שישה חודשים מוליך את הגז.

משה שפיצר: אני מקים את הקו, אני מוליך את הגז כשאני מתחבר.

משה גפני: כמה זמן העבודה שלך?

משה שפיצר: בין ארבעה לשישה חודשים - - - קו.

משה גפני: היועץ המשפטי, האם רצית להגיד משהו?

משה גפני: הבנו הכול עכשיו.

עמית קריספין: אני מלווה את התחום הזה של הגז הטבעי כבר מ-2002.

משה גפני: תגיד משפט, אין לנו הרבה זמן, והעצבים עולים לי כבר.

משה גפני: אני פשוט כל הזמן חושב על האיש הקטן באופקים שעוד מעט לא תהיה לו עבודה.

עמית קריספין: כן, אבל גם האיש הקטן באופקים צריך להבין שמדובר בתחום מורכב.

משה גפני: אבל, הוא אמר את זה.

משה גפני: תודה רבה.

רון שגב: רציתי לדעת מה קורה בירוחם.

משה גפני: אנחנו לא הולכים הביתה בלי זה.

משה גפני: יש שם PRMS שצריך להקים בדימונה כדי להביא את זה לירוחם.

פניה קירשנבאום: האם הוזמן ה- PRMSהזה ל- - -

קריאה: הוזמן, הוזמן.

פניה קירשנבאום: האם יש לך לירוחם?

פניה קירשנבאום: האם יש אישורים?

משה שפיצר: פחות או יותר באותם לוחות זמנים כמו שאמרתי עכשיו.

משה גפני: חבר הכנסת אדרי, בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חבל שהדיון הזה לא התקיים מזמן.

יעקב אדרי: אני ממש מצטער, חבל.

יעקב אדרי: אם היינו מודעים לחומרת העניין ולמשיכות ולסחיבות ולדבר המביש שאני רואה פה, אולי זה היה אחרת.

יעקב אדרי: כל אחד זורק על השני , אבל, לי יש כתובת אחת וזה משרד התשתיות.

יעקב אדרי: אין לי כתובת אחרת.

יעקב אדרי: לפני שלוש שנים ביקרתי כשר נגב-גליל אצל צביקה.

יעקב אדרי: הדבר הראשון שהוא ביקש ממני הוא לעזור להם מעבר למה שאני עוזר פה ושם בנושא המפעל כי הוא חשוב להם, כי הוא המעסיק הראשי באופקים.

יעקב אדרי: הלכתי למפעל וביקרתי בו פעם או פעמיים.

יעקב אדרי: זה מפעל שמעסיק לא מעט אנשים.

יעקב אדרי: כראש עיר לשעבר אני יודע כמה חשוב שמפעל כזה יחזיק מעמד ביישוב שהוא מוכה אבטלה.

יעקב אדרי: נאמר לי אז גם על ידי בעלי המפעל וגם על-ידי צביקה שזה מתקדם או טו טו.

יעקב אדרי: הנה, נתנו לוחות זמנים וההסכמים שראינו פה.

יעקב אדרי: אבל, כמובן שזה נמשך ונסחב.

יעקב אדרי: אני לא רוצה להאשים אתכם.

יעקב אדרי: לי יש כתובת – זה מדינת ישראל, זה הממשלה, זה משרד התשתיות.

יעקב אדרי: הוא האשם, הוא נותן את הזיכיון.

יעקב אדרי: יש לוחות זמנים, יש חוזה.

יעקב אדרי: הכול כתוב.

יעקב אדרי: אבל מה לעשות?

יעקב אדרי: זה אופקים.

יעקב אדרי: אין שם אינטרס כזה רציני כמו במקומות אחרים.

יעקב אדרי: ליוויתי את מפעלי נייר, ואני לא מצטער משום שגם הוא מפעל חשוב למדינת ישראל.

יעקב אדרי: ליוויתי אותם בעניין הזה, וראיתי איזה כוחות פועלים בסיפור הזה, ואיזה עוצמה הפעילו על מנת לחבר את הגז לשם.

יעקב אדרי: אבל, מה לעשות?

יעקב אדרי: אופקים וירוחם הם יישובים נידחים.

יעקב אדרי: אדוני המנכ"ל, אני יודע מה היכולות שלך.

יעקב אדרי: עבדנו ביחד, ואתה יכול.

יעקב אדרי: אבל, האשמה היא בכם ורק בכם.

יעקב אדרי: חבל שיושב-ראש הוועדה המחוזית לא נמצא כאן.

יעקב אדרי: גם הוא יכול לזרז את הליכי ההיתרים.

יעקב אדרי: אם נמצאים כבר בשלב הזה של ההיתרים צריך לתת את זה כמה שיותר מהר.

יעקב אדרי: הרב גפני, כתושב אופקים לשעבר, אני יודע כמה אתה רגיש לעניין הזה.

יעקב אדרי: אצלנו הכול באותה חבילה - שלא יהיה לכם ספק, יש פה חברי כנסת שלא יעזבו את הנושא הזה.

יעקב אדרי: אני אתקע כל דבר שלכם עד שתיתנו לנו תשובות מאוד ברורות.

יעקב אדרי: אני אעשה הכול כי הכתובת היא אתם.

יעקב אדרי: הם יספרו סיפורים וימשכו.

יעקב אדרי: נתתם להם דחיות פעם אחר פעם, פעם אחר פעם.

יעקב אדרי: נתתם להם אישורים לדחות את העבודות.

יעקב אדרי: הם לא צדיקים כמו שהם מציגים את עצמם.

יעקב אדרי: אבל, מבחינתנו, אתם הכתובת, ואנחנו לא נרפה מהעניין הזה עד שיהיה פיתרון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ציון פיניאן.

ציון פיניאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש על הכינוס הזה בפגרה.

ציון פיניאן: לפי מספר חברי הכנסת שהגיעו לדיון נראה כי הנושא חשוב מאוד.

ציון פיניאן: כמעט לכל עיר יש איזה מפעל שהוא מפעל עוגן.

ציון פיניאן: אם תוציא את מפעל העוגן הזה מאופקים, העיר תתמוטט.

ציון פיניאן: הבעלים של המפעל לא אמר שבמידה וזה לא יהיה, הם יצטרכו לפטר אולי 100 עובדים.

ציון פיניאן: זה מחמיר ומחריף את הבעיה.

ציון פיניאן: באותה נימה שבה דיבר חברי יעקב אדרי, אני רואה פה אשם אחד וזה משרד התשתיות.

ציון פיניאן: אילו הוא היה נוהג בעונשים כפי שהוא יודע לעשות את זה עם אחרים, תאמין לי שההולכה והגז כבר היו מגיעים.

ציון פיניאן: אני רואה פה שההוא אשם, ההוא אשם, וההוא אשם, וההוא אשם, וכולם פוחדים לומר שזה משרד התשתיות.

ציון פיניאן: ההוא זורק את זה בעוד ארבעה וחמישה ועשרה חודשים.

ציון פיניאן: נאמרים פה דברים אמיתיים ואמיתיים.

ציון פיניאן: אדוני המנכ"ל, אני מכיר אותך איזה יום וחצי, ואני יודע שאתה יכול לעשות הרבה דברים.

ציון פיניאן: אני מציע לך אמצעי אכיפה.

ציון פיניאן: למדנו שזאת השיטה היום.

ציון פיניאן: אני מריח פה ריח של כסף.

ציון פיניאן: הגימטרייה בין רצוי למצוי זה 160 – זה כסף.

ציון פיניאן: לכן, אני מבקש שמשרד התשתיות ייכנס לעובי הקורה וגם ייתן לוח זמנים מתי כל זה הולך לקרות.

ציון פיניאן: כי אם אומרים בין ארבעה לשישה חודשים, הגז יעבור בעוד שנה או שנתיים.

ציון פיניאן: אני מודיע לך, אני רוצה שנסיים את זה עוד לפני הקדנציה הזאת כדי שיהיה לנו סיכוי להיבחר עוד פעם.

ציון פיניאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

פניה קירשנבאום: תודה, כבוד היושב-ראש.

פניה קירשנבאום: בדרך כלל מישהו מכוון את הדברים מלמעלה.

פניה קירשנבאום: מצחיק הוא שדווקא ביום העצמאות ראיתי את הסרט "סוף העולם שמאלה".

פניה קירשנבאום: אני נשבעת לך ששום דבר לא השתנה.

פניה קירשנבאום: אתה בטח לא ראית את הסרט.

משה גפני: לא ראיתי.

משה גפני: אני תכננתי את הישיבה של היום.

פניה קירשנבאום: בסרט מראים איך סוגרים מפעל בעיירה, ואיך העיירה הזאת מתמוטטת.

פניה קירשנבאום: שום דבר לא השתנה.

פניה קירשנבאום: הכול נשאר אותו הדבר בכל פריפריה.

פניה קירשנבאום: אנחנו יכולים כמובן לשבת ולהגיד מה לא בסדר.

פניה קירשנבאום: כמו שאני רואה, הרבה דברים הם לא בסדר, והיינו צריכים לשים יד על הדופק הזה לפני הרבה זמן.

פניה קירשנבאום: אבל, טוב שעשינו את זה עכשיו.

משה גפני: אני התלבטתי מאוד.

משה גפני: אני חשבתי שזה יסתדר במסגרות של דיונים.

משה גפני: עשיתי הרבה פגישות.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שזה הרגע שבו אנחנו צריכים לקבוע את הלו"ז העתידי.

פניה קירשנבאום: המינימום שהעניין הזה יכול לקחת זה בין 4 חודשים ל-6 חודשים.

קריאה: מרגע קבלת ההיתרים.

פניה קירשנבאום: אם נזרז את קבלת ההיתר למחר או תוך שבוע ימים - - -

משה גפני: לא, הוא המנכ"ל.

משה גפני: הוא כל הזמן מתערב במה שנוח לו.

משה גפני: אני שאלתי אותו האם הכמות הולכת לרדת והוא לא ענה לי.

משה גפני: אתה לא צריך לענות, אני הבנתי.

משה גפני: זה כנראה לא משתלם לכם.

פניה קירשנבאום: לכולם יש פה אינטרסים.

פניה קירשנבאום: אנחנו יודעים שהכול מונע על-ידי אינטרסים.

פניה קירשנבאום: אנחנו צריכים לקבוע את הגבולות לאינטרסים האלה.

פניה קירשנבאום: אנחנו צריכים לקבוע לרשויות לתת אישורים תוך שבוע ימים, ואז יש ארבע חודשים – אז שארבעה חודשים יניחו, ואנחנו צריכים לחייב את החברה הממשלתית שתוך ארבעה חודשים ה-PRMS הזה יקום.

פניה קירשנבאום: ואם לא – אפשר להוריד את הבונוסים.

פניה קירשנבאום: אני יודעת איך עובדים בחברות ממשלתיות.

פניה קירשנבאום: אם תאמר להם: לא יהיה לכם בונוסים השנה, אז אני מבטיחה לך שזה ייקח פחות מ-18 חודשים.

יעקב אדרי: יש עוד הרבה דברים שאפשר לעשות.

יעקב אדרי: יש לנו אפשרות לתקוע כמה דברים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת טיבייב, תושב אופקים, בבקשה.

רוברט טיבייב: אני מכיר את המפעל, את המפעילים, את המהנדסים.

רוברט טיבייב: כנראה שאין שם משפחה שם שאני לא מכיר.

רוברט טיבייב: הייתי שם במפעל לא מעט פעמים, לא פחות מ-10 – 15 פעמים.

רוברט טיבייב: לסיפור הזה נכנסתי ממש לפני כמה חודשים.

רוברט טיבייב: באחד מהסיורים במפעל אמרן בדיוק את הבעיה.

רוברט טיבייב: אמרתי שזה ייסגר במסגרת ועדה פה וועדה פה.

רוברט טיבייב: אבל, לא הבנתי את חומרת המצב.

רוברט טיבייב: כמו שחבר הכנסת פיניאן אמר, זה כנראה כבר מסריח.

רוברט טיבייב: אדוני המנכ"ל, אני מציע - האם היית פעם אחת באופקים?

שאול צמח: הייתי במפעל.

רוברט טיבייב: יפה.

רוברט טיבייב: אדוני היושב-ראש, בוא נעשה סיור יחד עם חברי הוועדה ונסתכל בעיניים של אותם אנשים.

רוברט טיבייב: כמו שנאמר כבר, המפעל הזה הוא עוגן בתעסוקה של אופקים.

רוברט טיבייב: הדבר חשוב לנו.

רוברט טיבייב: כמו שאנחנו אומרים, הפקרנו את הפריפריה במקרה הזה בעזרתך.

רוברט טיבייב: תודה.

משה גפני: משרד האוצר, בבקשה.

אהוד ברק: אין לנו התייחסות ספציפית לנושא מעבר לזה שכן ניתנו בעבר, כבר ב-2009 - - -

משה גפני: אתם רק תבואו עם הפרטות.

משה גפני: כשאתם תבואו עם הפרטות, יהיה הדיון הזה.

אהוד ברק: יש פה גם חברות ממשלתיות וגם חברות פרטיות.

אהוד ברק: זה פחות רלוונטי להפרטות.

אהוד ברק: כן ניתנו תמיכות למפעלים שהתחברו למערכת החלוקה.

משה גפני: אני רוצה שתדע ואתה יכול לומר אצלך במשרד - הדיון הזה הוא ציון דרך בסיפור של ההפרטות, במיוחד בהפרטות המסובכות שחלק הממשלה מחזיקה, וחלק חברות ממשלתיות, והמפעלים הפרטיים, התאגדויות, כשכל האינטרס הוא אך ורק כסף.

משה גפני: אין שום אינטרס אחר, לא ציוני, לא לאומי, לא פריפריאלי, לא עובדים.

משה גפני: לא שום דבר - רק כסף.

אהוד ברק: שמענו פה גם ביקורת גם על - - -

משה גפני: גם וגם.

משה גפני: תגיד אצלך במשרד שהדיון הזה יהיה ציון דרך מאוד חשוב.

משה גפני: האם יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

משה שפיצר: חוץ ממה שדיברנו פה, יש עוד כמה בעיות אמיתיות שעליהן לא אמרנו מילה אחת.

משה שפיצר: האם כאשר אנחנו נחבר את המפעלים יהיה להם גז?

משה שפיצר: התשובה היא לא בטוח.

פסח ברנט: זה לא ביזנס שלך, למה אתה עוסק בכך?

פסח ברנט: האם אתה מוכר גז?

פסח ברנט: מה זה קשור אליך?

משה גפני: אבל, אתם לא יכולים להפריע, מר ברנט.

משה שפיצר: זה העניין של "תמר" ומתי ייכנס.

משה שפיצר: אתה מכיר את הפרטים יותר טוב מכולנו.

משה שפיצר: מתי הקידוח ב"תמר" יניב?

משה שפיצר: האם המצרים יזרימו?

משה שפיצר: כדי שיהיו לנו גם הכנסות צריך קודם כל גז.

משה שפיצר: השאלה הבאה שעולה והיא חשובה כמו כל הדיון הזה היא מה משך הזמן שנדרש היום בתנאים הנוכחים להסב מפעל עם כל ההיתרים שלו.

משה שפיצר: לפי הניסיון שמצטבר עד היום, החברה הממשלתית "נתיבי גז" חיברה את המפעלים בדרך כל לפני שהם בכלל הצליחו לגמור את תהליך ההסבה הפנימי שלהם.

משה שפיצר: כלומר, החברות של החלוקה וההולכה יותר מהירות מתהליך ההסבה הפנים מפעלי.

משה גפני: תודה.

פניה קירשנבאום: אבל, זאת בעיה שלהם ולא שלכם.

משה גפני: עשית טעות טרגית במה שאמרת עכשיו.

משה גפני: עד עכשיו היית נראה לי באמת מישהו שרוצה לקדם את העניין, והבנתי.

משה גפני: ממה שאמרת עכשיו לגבי מה המפעלים יעשו, ומתי יהיה תמר וגז, וכל הדברים, הבנתי.

משה גפני: תודה.

מישל בן סימון: שמי מישל בן סימון ואני מ"פניציה" ירוחם.

מישל בן סימון: בשעה האחרונה חברי הוועדה מבינים את מה שהמפעלים סובלים בשנתיים האחרונות.

משה גפני: כן, אנחנו מבינים.

מישל בן סימון: יושבים פה כל הנציגים הרלוונטיים: ממשלה, רגולאטור, קבלן מבצע.

מישל בן סימון: השאלות הן שאלות ענייניות.

מישל בן סימון: הוועדה לא כל-כך שואלת שאלות טיפשיות, הן מאוד ענייניות.

מישל בן סימון: התשובות מסובבות את חברי הוועדה או מנסות לסובב אותם.

מישל בן סימון: זה מה שאנחנו רואים בשנתיים האחרונות.

מישל בן סימון: אני רוצה לתת דוגמה על מה אנחנו מתווכחים בחודשיים האחרונים בתוך אותו לוח זמנים שצוין פה - ארבעה עד שישה חודשים או 18 חודש.

מישל בן סימון: אנחנו מתווכחים על תנאי הכניסה למפעל.

מישל בן סימון: מה המפעל צריך מבחינת ספיקה ולחצים עם אותו קבלן שזכה במכרז.

מישל בן סימון: אגב, הוא זכה במכרז, והוא ציין את אותם נתונים שאנחנו צריכים היום למפעל.

מישל בן סימון: תשתית בונים פעם ב-50 שנה, והמפעל עצמו הוא זה שיודע הכי טוב מה המפעל צריך.

מישל בן סימון: הוא יודע מה הוא צורך בממוצע, מה הוא צורך במקסימום, ומה הן תוכניות הפיתוח העתידיות שלו.

מישל בן סימון: לא ייתכן שזכיין יכתיב לו איזה תנאים הוא יקבל כדי ליצור בעיה בעוד שנתיים או שלוש.

מישל בן סימון: עניין ההסבות הפנים מפעליות – על סמך אותן הבנות שהיו עם הזכיין, "פניציה", לדוגמה, פרסמה מכרז לחברות ההנדסה עם הנתונים שסיכמנו עם גז טבעי.

מישל בן סימון: לא ייתכן היום כשסיימנו את תהליך המכרזי ואנחנו רגע לפני החתימה שמשנים לנו ומכתיבים לנו איזה תנאים תפעוליים למפעל אנחנו נקבל.

מישל בן סימון: אנחנו בשלב של תכנון תנור שאמור להיבנות בעוד שנה – לב המפעל.

מישל בן סימון: זהו פרויקט של 40 מיליון שקל שיתבסס על תנאים שסוכמו עם אותה חברה.

מישל בן סימון: לא ייתכן שהיום חוזרים אלינו ואומרים לנו: משנים לכם את התנאים כי אתם לא צריכים את זה.

אמנון כהן: - - - לפני שהוא ניגש למכרז, הוא ביקר את כל המפעלים ושאל אותם: מה הצריכה שלכם היום.

אמנון כהן: מה הצריכה שלכם בעתיד.

אמנון כהן: על סמן זה הוא זכה במכרז.

אמנון כהן: והיום הוא בא ואומר: לא, אתם לא צריכים כל כך הרבה - - -

קריאה: ומשרד התשתיות לא עוצר אותו.

משה גפני: הבנו, הסוגיה ברורה.

יהושע שטרן: אני אומר שני דברים.

יהושע שטרן: ראשית, לא נחתם עדיין שום הסכם בין הצרכנים לבין חברת החלוקה.

פסח ברנט: כיוון שהיא מסרבת לחתום, ואתה יודע את זה טוב מאוד.

פסח ברנט: אומרים חצאי משפטים.

משה גפני: אי-אפשר כך.

משה גפני: אנחנו רגילים פה בחדר הזה כל הזמן לחצאים.

יהושע שטרן: לא נתחם, ואם לא ייחתם גם בעוד 18 חודש לא יהיה גז.

פסח ברנט: בטח, אז למה שירוץ?

פסח ברנט: הוא תוקע את זה על לכמויות.

משה גפני: מר ברנט, אני מפסיק את הדיון.

משה גפני: אני מבקש באמת לא להפריע עכשיו.

משה גפני: מר ברנט, אני אוציא אותך.

משה גפני: אני מאוד מצטער.

משה גפני: אי-אפשר כך לקיים דיון, ולא יהיה בו שום תכלית.

משה גפני: את הוויכוחים האלה תנהלו בחדרים אצלכם במשרדים, לא כאן.

פניה קירשנבאום: על מי אתה מנסה עכשיו ללחוץ, עליהם או עליהם?

יהושע שטרן: אני רגולאטור ואני אמור לבחון את הדברים משני הצדדים.

יהושע שטרן: התפקיד העיקרי שלי הוא לשמור על הצרכנים, וזה מה שאני עושה, כולל בצרכני החלוקה של נגב גז טבעי.

יהושע שטרן: אני עושה את זה חדשות לבקרים כל יום, וכל יום ביומו.

יהושע שטרן: אבל יחד עם זאת, לא יתכן שצרכן שיש לו צריכה מסוימת בשנה הנוכחית, רוצה חיבור שמגיע עד פי 5 מהצריכה בפועל שלו.

יהושע שטרן: צריך להבין, ואת זה אני גם אמור להבין, שחברת החלוקה מקבלת כסף רק מהגז שזורם במערכת שלהם.

יהושע שטרן: ואם לא יזרום שם גז, הם לא יקבלו החזר השקעה.

יהושע שטרן: אין מנוס, צריך לראות גם את זה.

יהושע שטרן: ולכן, שני הצדדים צריכים להבין האחד את השני.

יהושע שטרן: אף מפעל עדיין לא החל הסבה.

יהושע שטרן: הסבה לוקחת זמן, וצריך לעשות את זה.

יהושע שטרן: המפעל יעשה הסבה רק לאחר שהוא יחתום על הסכם עם נגב גז טבעי, וטובה שעה אחת קודם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, אני נותן לך לסכם את הדיון.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך לפני זה כמה דברים.

משה גפני: מבחינתי, אולי אני טועה, מאוד נראה שמשרד התשתיות הוא משרד חלש.

משה גפני: אני מתאר לעצמי מה היה קורה אם הרגולאטור היה משרד אחר.

משה גפני: יש לי כמה דוגמאות של כמה משרדים במצב כזה.

משה גפני: יש פה בעיה לאומית ממדרגה ראשונה.

משה גפני: אנחנו כמעט ולא נתקלים בדבר כל כך נורא כמו הסיפור הזה.

משה גפני: אנחנו מדברים על הפריפריה, מדברים על השקעת הון תועפות שם.

משה גפני: מדברים על תשתיות, מדברים על תעסוקה.

משה גפני: אנחנו יושבים על מפעל עם חמישה או עם עשרה עובדים ושוברים את הראש מה עושים עם זה.

משה גפני: אנחנו מדברים כאן על מצב שבו הממשלה במדיניות עוזרת למרכז הארץ ופוגעת בפריפריה, במדיניות, ובמדיניות של כל מיני הצטעצעויות של מילים שפה לא חתמו הסכם, ופה המפעל לא עשה כך, וזה לא עשה כך, וההוא לא עשה אחרת.

יהושע שטרן: אדוני היושב ראש, יש חברת חלוקה רק באזור הנגב.

משה גפני: אבל, אתה לא יכול לדבר בלי רשות.

משה גפני: המציאות הזאת שבה אנחנו יושבים ודנים ומשרד התשתיות כבר לפני שלוש שנים או ארבע שנים אמר שזה מה שהולך לקרות – אנחנו נמצאים באמצע 2011 ועדיין אין כלום.

משה גפני: אין את ה-PRMS בדימונה, אין את ה-PRMS באשל הנשיא.

משה גפני: אין עדיין שום ודאות לגבי דימונה, לגבי ירוחם, לגבי אופקים, לגבי נתיבות, לגבי הנגב.

משה גפני: אני אשמע אותך.

משה גפני: אבל, אני מאוד מבקש שתהפכו להיות משרד חזק, משרד שהוא רגולאטור.

משה גפני: אני באמת לא רוצה לתת את הדוגמאות.

משה גפני: אבל, יש הרבה דוגמאות היום של כמה משרדים רגולאטורים ומה הם עשו במשק הישראלי.

משה גפני: אתם חייבים להיות עכשיו אגרסיביים, אקטיביים.

משה גפני: אנחנו לא נסבול את המצב הזה, פשוט לא נסבול אותו.

משה גפני: ולא מעניין אותי לא ההתחכמויות של החברות הפרטיות, ולא התירוצים של החברות הממשלתיות.

משה גפני: זה פשוט לא מעניין אותנו.

משה גפני: התוצאה פה היא בלתי נסבלת במדינה דמוקרטית.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

שאול צמח: אני מבקש להתחבר למה שאמרת בהערה הקודמת.

שאול צמח: ראשית, אנחנו פועלים לפי החוק.

שאול צמח: אבל, מכיוון שאנחנו יושבים בבית החוקקים אפשר גם לתקן את החוק.

שאול צמח: אני חושב שאחד הלקחים שאנחנו יכולים ללמוד ואנחנו בוחנים את זה היום, זה הנושא של הזכיינות הפרטית בהקמת רשת החלוקה.

שאול צמח: אני אומר - אנחנו בוחנים את זה מחדש, ויכול להיות שאת זה נשנה.

שאול צמח: יש לנו דוגמה כזאת בירושלים כשפנה אלינו גוף ציבורי - לא ממשלתי - שביקש לעשות את זה, ואנחנו בהחלט בוחנים את זה, כי יכול להיות שהשיטה הזאת לא מביאה אותנו לאופטימיזציה במובן החברתי והכלכלי של העניין.

שאול צמח: כפי שנאמר כאן, לפעמים אתה לא מתכנן מראש למלוא הקיבולת שאתה צריך כיוון שההשקעה לא משתלמת בטווח הקצר, אלא רק בטווח הארוך, ולא כולם רואים אותה.

שאול צמח: ולכן, יכול להיות שבהקשר הכולל אנחנו נביא לכנסת בקשה לתקן את החוק כדי לאפשר לחברות ממשלתיות או לחברות ציבוריות גם להשתתף או לקבל את המטלה.

שאול צמח: היום אני לא יכול להטיל על אף אחד אחר באזור הזה או בכל אזור אחר.

שאול צמח: אני לא מדבר על מקום שכבר יש בו זכיין.

שאול צמח: אפילו במקום שאין בו זכיין, אני לא יכול להטיל על מישהו אחר לקדם את העבודה כיוון שזה נקבע בחוק רק זכיין שזכה במכרז שעשתה המדינה – וזו אמירה כללית.

שאול צמח: אנחנו מפיקים לקחים מהתהליכים האלה.

שאול צמח: הזכירו כאן את הבעיות התכנוניות והבעיות הסטטוטוריות.

שאול צמח: אנחנו מטפלים בהן במקביל.

שאול צמח: אני חושב שגם בזה יש לנו שיתוף פעולה טוב.

שאול צמח: הרשויות התכנוניות בדרום מבינות את הבעיה הזאת.

שאול צמח: אני חייב להגיד שהן מקדמות את מה שהן יכולות לקדם.

שאול צמח: זה תלוי בתכניות שיגישו היזמים.

שאול צמח: כלומר, זה לא מספיק להגיד: אנחנו רוצים להגיש.

שאול צמח: צריך להגיש.

שאול צמח: אגב, לשאלתך, חבר הכנסת טיבייב, אני ביקרתי במפעל לפני חודשיים.

שאול צמח: ישב שם מהנדס העיר אופקים.

שאול צמח: שאלתי אותו: מישהו דיבר איתך, מישהו תיאם איתך?

שאול צמח: התשובה שלו היתה לא.

שאול צמח: זה היה לפני חודשיים-חודשיים וחצי.

שאול צמח: אני לא יודע מה נעשה, ומה לא נעשה.

שאול צמח: אני אומר – יש אחריות מסוימת לכל הגופים שיושבים סביב השולחן הזה לפתור את הבעיה.

שאול צמח: דובר כאן על האחריות של רשות הגז כרגולאטור.

שאול צמח: אני אומר שוב, אם הלקוחות והזכיין לא יגיעו להסכמה, רשות הגז תכריע, והיא תכריע מהר.

שאול צמח: יצטרכו לקבל את ההכרעה שלה , ומי שלא יקבל את ההכרעה שלה, כמובן שינקטו את הצעדים רשויות האכיפה, כפי שאמרת.

שאול צמח: בעניין הזה אנחנו לא נסבול דחייה נוספת בלוחות הזמנים.

שאול צמח: אני מסכים, אני מבין, אני רואה כפי שאתם רואים את הדחיות בלוחות הזמנים.

שאול צמח: היה לנו מאוד חשוב שאותה תחנה PRMS, אותה תחנת הפחתת לחץ באשל הנשיא תתחיל להיבנות כיוון שהיא המפתח לכל החיבור, אחרת הם לא יכולים להתחבר, ואי-אפשר לבוא אליהם בטענות.

שאול צמח: התחנה הזאת בתכנון, הציוד שלה הוזמן.

שאול צמח: היא תהיה בבנייה.

שאול צמח: אני לוקח על עצמי.

שאול צמח: אדוני, המשרד יעשה ישיבה נוספת עם חברת נתיבי גז על מנת לבחון שוב את לוחות הזמנים, ויחד עם הזכיין, כדי שנוכל לראות האם גם הזכיין יוכל להקדים את לוחות הזמנים אם נצליח להקדים את לוחות הזמנים.

שאול צמח: חשוב מאוד - אני חושב שהדברים שנאמרו פה הם מדויקים ברמת העובדות.

שאול צמח: כלומר, על דבר אחד אין מחלוקת.

שאול צמח: זה לא רק המחיר.

שאול צמח: מחיר הגז שמשלמים שם הוא יותר גבוה.

שאול צמח: אבל, זה לא רק המחיר.

שאול צמח: הרגולציה של איכות הסביבה והתנאים הסביבתיים התחרותיים הם כאלה שמפעל שלא יהיה לו גז טבעי לא יוכל לשרוד.

שאול צמח: זה לא עניין של טובה.

שאול צמח: המדינה, כפי שאנחנו רואים את זה, מחויבת לעשות את זה, ואנחנו ננקוט בכל האמצעים שאנחנו יכולים על מנת לעשות את זה.

שאול צמח: אדוני, אם תקבע ישיבה נוספת נשמח לבוא ולהציג את ההתקדמות עד לאותו מועד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, אני קודם אבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה להכין הצעת חוק לגבי הנושא הזה של חוק משק הגז, ואני אבקש להחתים את כל חברי הוועדה – מי שירצה לחתום.

משה גפני: החוק הזה הוא חוק שלא עמד במבחן המציאות.

משה גפני: אני לא רוצה להשתמש במילים גדולות.

משה גפני: אבל, זה ממש קטסטרופה.

משה גפני: אם מישהו היה בא בוחן את מה שנעשה בעניין הזה, הוא היה פשוט חושב שאנחנו אנשים לא שפויים.

משה גפני: אנחנו עוסקים באלף ואחד דברים, ועל פי החוק הזה אנחנו לא יכולים לעשות כלום.

משה גפני: יכול להיות שצריך לפתוח את המכרז הזה מחדש.

משה גפני: יכול להיות שצריך להוציא את האנשים שלא עמדו בלוחות זמנים שהיה צריך לעמוד בהם.

משה גפני: אני לא יודע, צריך לבחון הכול מחדש.

משה גפני: אני מבקש אדוני מנהל הוועדה לקבוע ישיבה לעוד חודש עם השר ועם המנכ"ל.

משה גפני: אני גם אפנה לראש הממשלה ואדבר איתו על העניין הזה.

משה גפני: ברמה הלאומית זה נראה לי מחדל שלא יכול להיות גדול ממנו.

משה גפני: אלה הם דברים מאוד פשוטים וטכניים.

משה גפני: אבקש כבר עכשיו לתאם עם השר ועם המנכ"ל לעוד חודש על מנת לקיים את הדיון באותו היום.

משה גפני: אני אטיל על שניים מחברי הוועדה – עוד לא החלטתי מי - ללוות את התהליך הזה של מה שקורה בחודש הזה.

משה גפני: אנחנו נעקוב מקרוב אחרי כל ההתפתחויות, גם מבחינת ההסכמים שצריכים להיחתם, גם מבחינת הרשויות שנותנות את הרישיונות, וגם מבחינת ההכרעות שלכם, של משרד התשתיות, כרגולאטור במחלוקות שמתעוררות בין החברות השונות.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, אני יוצא מאוד לא שבע רצון מהדיון הזה.

משה גפני: זה אחד הדיונים שבאמת אני מרגיש ממש לא נוח.

משה גפני: אני מתחרט על זה שלא עשיתי את הדיון הזה הרבה זמן קודם.

משה גפני: נכון שגם אתה דחפת אותי לקיים את הדיון, וזה בסדר.

משה גפני: היה צריך לקיים את הדיון הזה קודם.

משה גפני: האמת שזה לא התפקיד שלנו.

משה גפני: אנחנו צריכים לפקח על עבודת הממשלה, והממשלה צריכה לעשות את העבודה הזאת.

משה גפני: בשביל זה יש את משרד התשתיות.

משה גפני: אני גם מאוד לא שבע רצון מזה שמשרד האוצר עומד לגמרי מהצד במקרה הזה.

משה גפני: אבל, משרד האוצר ישלם את המחיר בהפרטה הבאה.

משה גפני: הדיון הזה יהיה כאשר תהיה הפרטה של איזשהו נושא שמשרד האוצר יהיה מעוניין בו.

משה גפני: לסיכום, בעוד חודש, בעזרת השם, יתקיים דיון יחד עם השר, יחד עם המנכ"ל, ויחד עם כל הגורמים בדבר.

משה גפני: אני אבקש משניים מחברי הוועדה ללוות את התהליך הזה.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, אני מבקש ממך.

משה גפני: אתה מנכ"ל מצוין.

משה גפני: גם כשהיית במשרד האוצר היית מצוין.

משה גפני: אני מבקש שתהיה יותר אגרסיבי, תפסיק עם העדינות הזאת.

משה גפני: זה דבר שהוא מחויב מציאות מתוקף התפקיד שלך.

משה גפני: אי-אפשר לנהל יותר את המשחק הזה.

משה גפני: באמת, אני מבקש שבחודש הזה נראה שינוי דרמטי בכל מה שקורה.

משה גפני: אל תעשה הנחה לאף אחד.

משה גפני: תודה רבה.