הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 100, 2011-04-12 10:45

אורי מקלב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אורי מקלב: אני מקדם בברכה את כל המשתתפים כאן.

אורי מקלב: הדיון היום הוא דיון חוזר ואני מקווה שהוא יהיה דיון מסכם לשתי ישיבות שקיימנו בנושא, הראשון היה במרץ 2010 והשני ביולי 2010.

אורי מקלב: היום למעשה זו ישיבת מעקב על המסקנות והטיפול בנושא החניה למבקרים בבתי חולים.

אורי מקלב: בעיקרון משתתפי הדיון מכירים את הנושא, אבל מאחר ואנחנו בשידור נאמר מספר משפטים בנושא.

אורי מקלב: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהחניה בבתי החולים הוא שירות נלווה או שירות חיצוני שנותנים בתי החולים.

אורי מקלב: אנחנו עדים היום שבקניונים ובחנויות גדולות חניה חינם כדי להקל על המבקרים והקונים.

אורי מקלב: החניה בבתי חולים הוא שירות חיוני מאוד גם למטופלים החולים וגם למבקרים ולסועדים את החולים.

אורי מקלב: נכנסו חבריי חברי הכנסת.

אורי מקלב: אני מקדם אתכם בברכה על כך שאנחנו צריכים לשבור פגרה מאחר והנושא חשוב, גם במסגרת ביעור חמץ צריך להוציא דברים שממש החמיצו כאן על שולחן הוועדה.

אורי מקלב: זו הפעם השלישית שאנחנו דנים בנושא הזה, לכן מצאנו לנכון לקיים את הדיון הזה במהלך הפגרה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לברך אותך, הנושא הזה לא יורד מסדר היום שלי.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר לך שמגיעות אלי כל הזמן פניות ציבור שמרגישים שזה העוול הכי גדול שנגרם להם כשהם באים לקיים את המצווה הכי בסיסית, מצוות ביקור חולים.

אורי מקלב: אני מודה לכם שהגעתם לדיון.

אורי מקלב: גם לחברי הוועדה, חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ' שמשתתפת בכל הדיונים שנוגעים לבעיה הצרכנית ממדרגה ראשונה.

אורי מקלב: כמו שאמרה חברת הוועדה, חברת הכנסת, ציפי חוטובלי, אנחנו מסתכלים על הנושא הזה ממבט צרכני גרידא מתוך פניות הציבור שמגיעות אלינו בנושא הזה.

אורי מקלב: חברת הכנסת רחל אדטו שלה יש את הניסיון הרבה שנים מהצד השני כסגנית מנהלת בית החולים שערי צדק וכרופאה וותיקה.

אורי מקלב: היום היא מעשירה אותנו בידע ומניסיונה בכל נושא בריאותי רפואי.

אורי מקלב: אני חושב שאחד השירותים החשובים שהמדינה נותנת זה בתי חולים.

אורי מקלב: אני לא יודע אם מישהו ערך סטטיסטיקה של מספר המבקרים שמבקרים מדי שנה בכל בתי החולים בכל הארץ.

אורי מקלב: אין לי ספק שבתי החולים הם אחד מהמקומות המבוקרים ביותר בארץ, כמה בתי חולים יש בארץ?

רחל אדטו: 23 בתי חולים כלליים, יש גם בתי חולים גריאטריים, ופסיכיאטריים.

אורי מקלב: 23 בתי החולים הכלליים בהם עיקר הבעיה.

אורי מקלב: באופן יחסי, אין ספק שמספר המבקרים בבתי החולים הוא גדול מאוד.

אורי מקלב: כמובן יש גם את החולים, את צוות בית החולים, המבקרים וסועדי החולים.

אורי מקלב: בוועדה אנחנו מבדילים בין מבקר שבא לביקור פעם אחת או לסועד חולה שנמצא לידו באופן קבוע.

אורי מקלב: חלק מהתפיסה שנושא החניה הוא שירות לא אקסטרה אלא התפיסה שהוא חלק מהשירותים הרפואיים שבית החולים נותן.

אורי מקלב: לא מדובר בחניה ליד אצטדיון כדורגל, לא בחניה של קניון, זה לא עוד שירות שבית החולים נותן כמחולל הכנסות.

אורי מקלב: יש שירותים שבית החולים מספק כמחוללי הכנסות כמו בית קפה, חנות מתנות שהם שירותים שבית החולים והחולים יכולים להתקיים בלעדיהם, אבל החניה בבית החולים זה צורך הכרחי לחולה עצמו.

אורי מקלב: הרי מדובר באדם שמשתמש בחניה הם או החולה עצמו או מי שבא לסעוד או לבקר אותו.

אורי מקלב: ביקורי חולים זה לא דבר בגדר נימוס בלבד אלא כדבר ערכי וגם כמצווה חשובה מאוד.

רחל אדטו: בתי הקפה שליד בית החולים בהם האנשים שנמצאים ומלווים חולים 24 שעות ואין איפה לשתות ולאכול, למה אתה חושב שזה לא אותו דבר?

אורי מקלב: גם אני חושב שזה חיוני, אבל אם בית החולים היה נותן את השירות חינם או במחירי עלויות, אבל בתי קפה הם מחוללי הכנסה באמצעות זכיינים, אני לא אומר שזה דבר לא חיוני והוא בהחלט חשוב, אבל אדם שמגיע לסעוד חולה יכול להגיע עם טרמוס.

אורי מקלב: אני מדבר על השירותים הרחבים שניתנים כמו מכונות קפה, עגלות שמגיעות עם קפה.

אורי מקלב: היום יש בתי חולים עם קניונים שלמים שצמודים לבתי החולים, אין ספק שזה חלק מהעניין גם כדי שאנשים יעבירו את הזמן אבל המטרה המודעת היא לחולל הכנסה - על זה אני לא אקיים דיון.

אורי מקלב: אנחנו מבדילים בין השירותים האלה לבין החניה.

אורי מקלב: לכן כל מה שנוגע לחניה צריך להיות פתוח לביקורת שלנו.

אורי מקלב: אגב, אני לא יודע כמה מתערב כרגולטור בעניין, אבל בחניה הוא כן מתערב והוא מוציא חוזרים.

אורי מקלב: החוזר האחרון שיצא בנושא הזה היה בשנת 2008.

אורי מקלב: רואה בחניה חלק מהשירות הניתן לחולה.

אורי מקלב: מי שמתמצא יודע שמי שרוצה להקים בניין מסחרי או משרדי הוא חייב להקצות חניה לציבור.

אורי מקלב: זה לא בחינם, לא יתכן מצב שהוא ייקח את כל החניון, אפילו לפי התקן צריך להקצות מקומות חניה לפרסונל או לעובדי המשרדים, הוא חייב גם להקצות חלק ממקומות החניה לציבור הרחב.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים שלא כל בתי החולים הם מקשה אחת, יש בתי חולים שנמצאים בתוך מרכז עירוני ששם הבעיה אחרת - - -

ציפי חוטובלי: למעט בית החולים איכילוב, כל בתי החולים נמצאים במקומות שאפילו הנגישות בתחבורה ציבורית היא קשה.

אורי מקלב: לזה אני רוצה להגיע.

אורי מקלב: עם בתי החולים שנמצאים במרכזי ערים צריכים להתמודד בנושא החניה באופן אחר, דהיינו המחיר צריך להיות זול יותר מעלות בחניון קרוב.

אורי מקלב: מאחר ואנחנו לא מדברים על מאות בתי חולים בארץ וגם לא בעשרות רבות של בתי חולים.

אורי מקלב: אמרנו שמדובר על כ- 23 בתי חולים ואפשר לטפל בנושא הזה באופן פרטני.

אורי מקלב: אתם חברי הכנסת אמרתם נכון שרוב בתי החולים מרוחקים ממרכזי העיר, כך שהתחבורה הציבורית היא לא אלטרנטיבה.

אורי מקלב: לא מדובר רק על שעות הביקור והשעות של מי שסועד חולה אלא באופן כללי בעניין הנגישות של התחבורה הציבורית וכדומה.

אורי מקלב: עד היום טיפלנו בנושא הזה משני היבטים, ראשית מההיבט המהותי-ערכי שצריך לאפשר חניה ניגשה וזמינה למבקרים ולחולים למאושפזים.

אורי מקלב: קיבלנו גם פניות על כך שרוב מקומות החניה הקרובים ניתנים לפרסונל ולחולים ומקומות החניה המרוחקים יותר מיועדים למבקרים.

אורי מקלב: יש בית חולים גדול בארץ שהמצב בו השתפר, כמו למשל "הדסה" שעד לא לפני הרבה זמן מהכניסה לשטח בית החולים ועד להגעה לחולה או למחלקה זה היה כעשרים דקות ואולי יותר, לרדת לחניון, להיכנס, להמתין לאוטובוס שלוקח לכניסה כך שבנוסף לחניה האדם משקיע זמן רב.

אורי מקלב: זה בחלק הערכי.

אורי מקלב: בנוגע לחלק המעשי, דיברנו שהחניה צריכה להיות נגישה וזמינה ושהחניה לא צריכה להיות משיקולי הכנסה.

אורי מקלב: גם אם זה מועבר לזכיינים החניה צריכה להיות מבוקרת ויש להתייחס לזה כשירות לאנשים.

אורי מקלב: דיברנו גם שיש אנשים שהם לא מבקרים אלה חולים שבאים לקבל שירות קבוע או חולים אמבולטוריים, חולים שמגיעים פעם-פעמיים בשבוע לקבל טיפול רפואי ולא מתאשפזים.

אורי מקלב: יש גם חולים שמאושפזים תקופות ארוכות והנלווים והסועדים אותם נמצאים איתם באופן מלא, בין אם מדובר בילדים חולים שלפי בקשת בית החולים צריך להימצא לידים מלווה במשך כל זמן האשפוז, וכמובן יש חולים שמאושפזים תקופות ארוכות כמו חולי אונקולוגיה שמלווים כל הזמן על ידי בני משפחה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שעניין החניה מעיק מאוד על המבקרים.

אורי מקלב: אנחנו מקבלים תלונות רבות בעניין הזה וגם בנוגע למחיר.

אורי מקלב: ההוצאה החודשית של מי שמגיע כל יום לבית החולים יכולה להגיע לסכום גדול מאוד, וגם אם לא מדובר רק בבן משפחה או בקרוב אחד שסועד את החולה, כל אחד הוא בפני עצמו, זאת אומרת שיש כמה בני משפחה שמשלמים עבור החניה גם אם מדובר בחניה אחת במשך היום.

אורי מקלב: כך שאם לחולה יש משמרות של שניים שלושה מלווים התשלום הוא כפול ומשולש ביום אחד.

ציפי חוטובלי: ישנם בתי חולים שבהם אתה משלם עבור שעה אלץ את אותו מחיר שאתה משלם ליום שלם, כלומר גם אם אתה נכנס לרבע שעה או עשרים דקות אתה משלם מלא.

אורי מקלב: זיהנו שאין אחדות במחיר, יש מקומות שהתשלום הוא יומי החל משעה 12:00 בלילה ונגמר לפני חצות הלילה.

אורי מקלב: יש מקומות שמאפשרים לך יציאה אחת או שתיים, ויש כאלה שאם יצאת אתה צריך לשלם מחדש.

אורי מקלב: על הדברים האלה דיברנו בוועדות הקודמות.

אורי מקלב: לצערי המצב לא השתפר ואף נעשה גרוע יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני זוכרת, שבזמנו ישבנו באחת הוועדות האחרונות ואמרנו שאם המצב לא ישתפר אנחנו נגיש הצעת חוק בעניין הזה.

אורי מקלב: ישבנו עם ונגיע לזה מיד.

אורי מקלב: המצב כידוע לא השתפר, המחירים עלו.

אורי מקלב: בנוגע הפטור, מאחר שהיו בתי חולים שנתנו פטור לחולים מסוימים, דיברנו על כך שהרגולטור צריך להגדיר הגדרה ברורה, צריך לקבוע מיהם החולים להם נותנים פטור או הנחה בחניה.

אורי מקלב: דיברנו גם על הדרך בה יינתן הפטור, שהדרך תהייה נעימה ולהימנע מויכוח על הזכות לפטור.

אורי מקלב: הפונה יעקב חנינה, הוא הראשון שפנה ושנמצא היום כאן, הוא זה שבעצם העלה את הבעיה לסדר היום מבחינת הכנסת והוועדה, נמצאים איתנו היום עוד פונים.

אורי מקלב: , יעקב חנינה סיפר בזמנו על ילד שהיה מאושפז למעלה מחודש, הוא היה צריך להתווכח כדי לקבל הנחה לחניה למרות שיש הנחה קבוע בבית החולים.

אורי מקלב: כולנו הרי יודעים שלא אוהבים להתווכח לא עם האחות הראשית ולא עם האחות הכללית וגם עם לא עם שאר הצוות.

אורי מקלב: אנשים לא מגיעים להתווכח וברור שהם נמצאים בתקופה קשה.

ציפי חוטובלי: הם באמת נמצאים בתקופה קשה, כל מי שבא לבקר, אפילו ביקור יולדות, יודע שזו תקופה לא פשוטה, ובמיוחד למבוגרים או אחרים שעוברים מחלה.

ציפי חוטובלי: נראה לי שצריך לחסוך את העניין מהאנשים.

אורי מקלב: ראוי לציין, שפנינו מיד ל, סגן שר הבריאות מר יעקב ליצמן, הזדהה ונענה לנושא, ואף הורה למנכ"ל לערוך סקר בין בתי החולים ולהוציא על כך חוזר מנכ"ל.

אורי מקלב: במעמד זה, נשלח ניחומים לסגן שר ליצמן על מות אחותו, ההלוויה מתקיימת כעת, אנחנו שולחים מכאן ניחומים.

אורי מקלב: גם המנכ"ל וגם דוקטור חזי לוי, מ, היו אמורים להגיע לוועדה אבל בגלל המשא ומתן שמתקיים כעת עם הרופאים, הם ממשיכים אותו ולא רוצים לאבד את הרצף, אנחנו מאחלים להם הצלחה גם בנושא הזה.

אורי מקלב: אנחנו נרצה לשמוע את , אני מבין שיש חוזר שנמצא בטיוטה ועדיין מכמה סיבות לא הופץ, נשמע מהן הסיבות בגללן הוא לא הופץ ומה הן הבעיות בהפצת החוזר.

אורי מקלב: לנו יש גם הערות על טיוטת החוזר שראינו.

רחל אדטו: מה שמונח כאן הוא טיוטה?

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: טיוטה.

אורי מקלב: אם חברי הכנסת מבקשים להוסיף משהו זה הזמן, לאחר מכן נפנה לפונים ולמשיבים.

רחל אדטו: תודה רבה אדוני היושב ראש על הנושא שאתה מעלה.

רחל אדטו: כמו נושאים אחרים שאתה נוגע פתאום אנחנו מגלים שיש עולם ומלואו.

רחל אדטו: לי יש תודה מיוחדת לך בנושא של הפרעות אכילה שבזכות הוועדה כאן הפך להיות - - -

אורי מקלב: יש גם חוק בעניין.

רחל אדטו: זה דבר כל כך חשוב ומרכזי, וכן תודה על זיהוי הנושאים.

רחל אדטו: אני פחות שותפה למה שנאמר כאן על ידי חבריי.

רחל אדטו: אני חושבת שאת הנושא הזה צריך להכניס לפרופורציות, אני הייתי מחלקת חד משמעית את הנושא הזה לשתי קבוצות, אין דין משפחה שבאה לבקר יולדת או עשרים חברים שבאים להגיד מזל טוב ומשתמשים במגרש החניה של בית החולים שעולה בין 15-18-20 שקלים ליום חניה – זה מחיר שהלוואי שהייתי מצליחה לשלם במגרשי חניה במרכז העיר.

רחל אדטו: אין דין אותו ביקור, גם אם זו מצוות ביקור חולים וגם אם זו מצוות ביקור יולדת וגם מצוות ביקור שכן שעבר ניתוח בבית החולים או ביקור מכל סיבה אחרת, או חולה שבא לעשות בדיקת MRI או בדיקה אחרת בבית החולים, או חולה שמגיע למרפאה אמבולטורית, זה ביקור חד פעמי ואז תשלום של בין 18-20 שקלים נראה הגון, נכון.

רחל אדטו: אנחנו צריכים לזכור את הצד השני, שבהמשך ארחיב לגביו, אשר חובתו גם להחזיק את מגרש החניה הזה.

רחל אדטו: אם הוא לא היה נותן את מגרש חניה אולי הוא היה מצליח להרחיב שירותים ועל השטח הזה אולי בונה משהו אחר.

רחל אדטו: אני לא מדברת כרגע על הצד של בית החולים - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את מתכוונת לנדל"ן?

רחל אדטו: למה נדל"ן?

רחל אדטו: הוא יכול לבנות מרפאות או משהו אחר, הוא יכול לשים משהו אחר ולהרחיב את השירותים.

אורי מקלב: ציינו, שהחניון הוא לא שירות אקסטרה.

רחל אדטו: נכון, אבל לבנות חניון של שלוש-ארבע קומות ולחפור ולבנות את היסודות, מישהו הרי מממן את זה.

רחל אדטו: לא בכל בתי החולים הממשלתיים הממשלה מממנת.

רחל אדטו: מישהו ממן את החניון ומישהו צריך לנקות ולשים שומר במקום.

ציפי חוטובלי: ואת כל ההוצאות האלה משיטים על האנשים.

רחל אדטו: על חשבון בית החולים?

ציפי חוטובלי: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ביקשנו לדעת, כמה הם מרווחים.

רחל אדטו: אנחנו מתעלמים מהצד של בתי החולים.

רחל אדטו: בתי חולים הם לא מקור רווח והם חייבים להחזיק את עצמם כי הם נמצאים תחת ביקורת.

רחל אדטו: את יודעת, אם בית חולים נמצא במצב כלכלי לא טוב אז הוא לא יוכל לתת שירותים אחרים לקהל כי אם הוא צריך לבחור בין קניית תרופות לקניית ציוד חדש, פיתוח שירותים ודברים אחרים ואין לו כסף לזה כי הוא עסוק בבניית חניון שלוש קומות זה, לרעת אזרחים.

רחל אדטו: צריך לזכור גם את הצד הזה.

רחל אדטו: אני הייתי מפרידה את הדיון הזה לשתי קבוצות.

רחל אדטו: לטעמי ובעיניי, וכמו שאמרת הייתי חמש עשרה שנה בעמדת ניהול ולכן אני רואה את הנושא משני הצדדים.

רחל אדטו: אני בהחלט רואה את הצד של בית החולים אבל אני גם רואה את הצד של האנשים המטופלים.

רחל אדטו: לא דין חולה שנכנס חד פעמית ל"שערי צדק" למשל, "שערי צדק" זו דוגמה נהדרת, אם אנשים שנכנסים ל"שערי צדק", ויקבלו את החניון חינם יכולים באותו זמן לעבור לצד השני של הכביש למרכז הקניות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אף אחד לא מדבר על שירות חינם.

רחל אדטו: יש לקחת בחשבון, שכדי להגיע למרכז הקניות של בית הכרם, הם יעדיפו לקחת את הרכב ולשלם 10-12 שקלים ולא לשלם לחניה בצד השני.

אורי מקלב: מצד שני אני יכול להגיד, שכל המבקרים שמגיעים לבית החולים יחנו בחניון המרכז המסחרי שבחינם, כמו שאמרת יש שני צדדים.

רחל אדטו: לכן אני רוצה להפריד, אני אומרת שהדיון צריך להתמקד לא בכניסה החד פעמית של המבקר המזדמן, הדיון צריך להתמקד במרובי כניסות.

רחל אדטו: נכון אמרת ונתת את הדוגמה של ילד שמאושפז או פג שהוריו נמצאים שלושה חודשים לידו, חולים אונקולוגים, חולי דיאליזה שמגיעים שלוש פעמים בשבוע לקבל טיפול, אלו אנשים שאם אתה תעמיס עליהם שלוש פעמים בשבוע 18 שקלים בסופו של יום זה מצטבר לסכום מאוד גדול.

רחל אדטו: לכן אני אומרת שהנושא הזה, אני גם ראיתי שהוא בא לידי ביטוי, אני גם תומכת בחוזר של , אנשים עם אישור ששלוש פעמים בשבוע מגיעים לטיפול או לבקר את הפג וכדומה, הם יוכלו להכניס רכב אחד לבית החולים בפטור או בהנחה בהתאם לכל החלטה שתתקבל.

רחל אדטו: לעומת זאת המבקר המזדמן שמגיע לכניסה חד פעמית לבית החולים בתשלום ראוי שהוא בין 15 ל- 18 שקלים, זה בהחלט תשלום ראוי בעיניי כמי שמוציאה הרבה כסף על דוחות ועל חניה, תשלום של 15-18 ששקלים הוא בהחלט תשלום ראוי למבקר המזדמן.

רחל אדטו: לדעתי לא היינו צריכים להיכנס בדיון למבקר המזדמן כי אם למסד את נושא ההנחות ולהגיד הנחות חובה.

רחל אדטו: החוזר הזה הוא חוזר שפונה רק למנהלי בתי החולים הממשלתיים והממשלתיים עירוניים, הוא מוציא מהכלל את בתי החולים של קופות החולים ומוציא את בתי החולים אסותא שגם שם מבצעים ניתוחים.

אורי מקלב: זו גם הסיבה שהחוזר לא יצא.

רחל אדטו: וגם את "שערי צדק" ו"הדסה" בעניין הזה.

רחל אדטו: לכן הכלל בעניין הזה צריך לחול לא רק על הממשלתיים, כי כשהוא רוצה הוא יודע להורות לא רק לבתי חולים ממשלתיים אלא גם לכלל בתי החולים.

אורי מקלב: גם אם הוא לא יכול להורות להם, אם באמת החוזר היה טוב, הוא היה יכול לשמש כנאה דורש נאה מקיים.

אורי מקלב: אנחנו נגיע לנושא הזה.

רחל אדטו: לא הייתי פונה אל טובם ורצונם של מנהלי בתי החולים אחרים, שאינם מחויבים לנושא הזה.

רחל אדטו: הם יגידו שהם לא מחויבים.

רחל אדטו: אדוני היושב ראש, אם היית שואל את דעתי בעניין הזה כמי שבקיאה בעניין, אני חושבת שאנחנו צריכים להפריד את הדיון ולהוריד את נושא המבקרים המזדמנים ולהתמקד בנושא הפטור וההנחה ולחייב בפטור והנחות את כלל בתי החולים, ואז ליצור איזון.

אורי מקלב: באמת התמקדנו בזה, זה גם לא סותר שאת השירות יש לתת לכלל המבקרים.

אורי מקלב: אבל, אבל, להתמקד בחולים שמאושפזים תקופות ארוכות.

אורי מקלב: בדבריי אכן הפרדתי בין המבקרים לבין הסועדים את החולה, כלומר חוץ מהחולים.

אורי מקלב: אמרנו שבעצם יש שלוש קבוצות, האחת – החולים שמגיעים לאשפוז יום או שמגיעים לקבל טיפול פעם-פעמיים בשבוע, הקבוצה השנייה – סועדי החולים שמאושפזים תקופות ארוכות, והקבוצה השלישית – מבקרים שמגיעים לביקור חד פעמי.

אורי מקלב: אגב, חברת הכנסת רחל אדטו, לבית החולים שערי צדק לקח הרבה הרבה זמן לפני שחניון של המרכז המסחרי של בית הכרם היה, הוא גבה דמי חניה, כלומר לקחו כסף גם בלי האפשרות שאנשים שרוצים להגיע למרכז המסחרי יחנו בחניון "שערי צדק".

רחל אדטו: זה לא מתפקידי, נמצאים כאן מספיק אנשי בתי חולים שיגנו על בתי החולים.

רחל אדטו: כדי לפשט את העניין עוד יותר ולהקל עליו, הייתי לוקחת גם את הקבוצה של החולים שמגיעים שלוש פעמים בשבוע, החולים הכרוניים שמגיעים לדיאליזה או טיפולים אונקולוגים וכדומה, ואת המשפחות של חולים של פגים, אונקולוגים, דיאליזה וכדומה, הייתי לוקחת אותם באותה קבוצה כי אני לא רואה הבדל בין מי שבא בעצמו לבין מלווה או מי שסועד אותו.

אורי מקלב: לאחד נקרא מבקר ולשני חולה.

אורי מקלב: את צודקת, אלו שלוש קבוצות אבל למעשה ניתן לחלק לשתי קבוצות.

אורי מקלב: חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ', בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי, בוועדה הקודמת ביקשנו לדעת אם החניונים בבתי החולים רווחיים, האם הוא יחידת רווח נפרדת.

אורי מקלב: נדמה לי שרוב החניונים בבתי החולים מופעלים על ידי זכיינים חיצוניים, כלומר מי שמפעיל הוא זכיין חיצוני, כלומר הם רווחיים.

אורי מקלב: יש חניונים בשטח בית החולים ויש גם חניונים שהם בשטח פתוח.

אורי מקלב: חשוב לשמוע כמה הם מרווחים, אנחנו יודעים שיש חניונים שהם פתוחים בשבת וגובים בשבת.

אורי מקלב: זה אולי עונש למחללי שבת, אבל זה עונש כפול כי לא צריך להיות אחראי לחלול השבת של השני, אבל לא יכול להיות שבשבת יגבו כסף, נניח שביום חול יש בעיה של חניה, בשבת גובים רק בשביל הרווח, במיוחד בבית חולים ממשלתי זה דבר שלא עולה על הדעת.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שאנשים מגיעים במיוחד לבקר בשבת, לא שאני מעודד נסיעה בשבת בשביל ביקור חולים.

אורי מקלב: אגב יש בתי חולים שגובים מיד עם צאת השבת, כלומר גם אם לא גובים בשבת אבל כשהמבקר יוצא עם צאת השבת הוא חייב לשלם.

אורי מקלב: חילופי יו"ר – היו"ר יוליה שמאלוב ברקוביץ

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף זכיין לא היה מגיש בקשה לזיכיון לחניון אם הוא היה יודע שהוא לא מרוויח, אנחנו לא מצפים שהוא יפסיד אבל השאלה היא מה רמת הרווח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי כאן אנחנו צריכים להתערב כי אנחנו יודעים למשל שחברות הסלולר מרוויחות מיליארדים והשאלה היא האם הם צריכים להרוויח מיליארדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו גם יודעים שהבנקים מרווחים מיליארדים וגם כאן נשאלת השאלה האם זה הרווח שצריך להיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכל אופן מדובר בחברות מסחריות ופה אנחנו מדברים על משהו אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אבקש לדעת על איזה מתח רווחים מדובר והאם אנחנו צריכים להיות אדישים לסכומים האלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני למה אתה מתפלא מהשאלה שלי.

רחל אדטו: אפשר לראות את זה בדוחות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברתי חברת הכנסת רחל אדטו, אני רוצה לומר לך כשאת אומרת שמנצלים את החניונים האלה וחוצים את הכביש.

רחל אדטו: יכול להיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו שמענו את זה לא פעם, ואכן זה קורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי כדי לפתור פשוט את הבעיה הזאת, את יכולה לצאת מביקור החולה עם פתק שחתום על ידי אחות, שהגעת לבקר וכשאת יוצאת את מציגה אותו.

רחל אדטו: זה לא מעשי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הכל מעשי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מעשי להרוויח כסף, לא צריכים להיות חזירים, השאלה איפה אנחנו נמצאים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דיברת על מבקר מזדמן, ואני שואלת מיהו מבקר מזדמן.

רחל אדטו: הכוונה שזה בניגוד לקבוע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח שמגיעים מאותה המשפחה לביקור גם האבא וגם האחות והאח כולם יחד, יכול להיות שכדי לבקר את האימא החולה הם משלמים 180 שקל ביום יחד כולם כשהם מבקרים את אותו חולה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולם לאותו חולה והם מאותה משפחה, איך הם יוגדרו, מבקר מאותה משפחה, מזדמן שהוא שכן או בן משפחה אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה דבר שלא נוכל לעקוב אחריו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת לעבור על החוזר עצמו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצוין כאן "פטור מתשלום יינתן .." ראשית אנחנו לא מדברים על חניה חינם, אנחנו מדברים כאן על מבקרים לחולים קבועים ועל מבקרים מזדמנים כהגדרתך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא מדברים על חניה חינם למזדמנים, אלא על היגיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בכוונה מעלה את הכל יחד, כמו בקולנוע, את מגיע עם כל הילדים ומשלמת כרטיס ב- 30 שקל וכל הילדים רוצים פופקורן ואת חייבת לשלם גם על החניה, ובגלל שאת חייבת ייקחו ממך 9 שקלים במקום 5 כי את חייבת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאן מדובר על מטופלים אמבולטוריים בדיאליזה או בחולים אונקולוגים שמגיעים עם מלווה והם מחויבים בתשלום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצד שני מה עם חולי לב או חולים כרונים שמגיעים באופן קבוע לבתי החולים – מי מטפל בהם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר כאן "מטופלים המאושפזים מעבר ל- 60 יום" – איך מחזירים?

רחל אדטו: אגב למה שאמרת יש לך תשובה בסעיף 4.2, דיברת על חולי לב, מטופל אמבולטורי שהוא בבית וחייב להגיע לבית החולים במשך חודש בתדירות של פעמים בשבוע לפחות, אם הוא בא, זה נותן מענה למה ששאלת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזה הרבה יותר מסובך מאשר לקחת פתק כשאת באה לבקר מישהו ומציגה אותו ביציאה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "בני משפחה של מטופלים המאושפזים לתקופה מעבר ל- 30 יום" – מה זאת אומרת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם משלמים ואז אחרי התקופה של 30 הם מקבלים חזרה?

רחל אדטו: אני אסביר, יש מישהו מונשם מעבר ל- 30 יום, הוא בא לחדש את האישור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא משלם מראש ומקבל החזר?

רחל אדטו: הוא מקבל פטור, הוא מקבל אישור, הוא הולך לקצין בטחון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הוא היה 28 יום, מה עושים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן הרבה בעיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולל פגים מאושפזים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה קורה עם היריון בסיכון גבוה למשל?

רחל אדטו: זה בקטגוריה של ה- 30 יום, אם זה מעבר ל- 30 יום זה אותו דבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל היא יכולה להגיע לבתי חולים לתקופות של יומיים-שלושה, לחזור ולשוב לבית החולים כעבור שבוע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מבחינתי גם היא חולה קבוע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכלל מה עם ילדים מאושפזים, גם כשילד מאושפז ליומיים-שלושה מדובר בהוצאה מאוד גדולה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא הייתי מזלזלת גם ב- 18-20 שקל, לאנשים שמרווחים שכר מינימום להם זו הוצאה משמעותית, לצערי הרב צריך להיות עשיר כדי להיות בריא ואנחנו יודעים שדווקא אנשים עם מצב כלכלי חלש לצערנו הרב מגיעים יותר לבתי חולים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן סעיף שממש מרתיח אותי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה למה אני צריכה להביא פתק משירות הסוציאלי של בית החולים "משפחה בכפוף להמלצות אשר ראו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ." למה אני צריכה כאן עובד סוציאלי?

רחל אדטו: זה נותן תשובה למה שאמרת כרגע בנוגע לאנשים שנמצאים במצב סוציו-אקונומי נמוך שלא יכולים להרשות לעצמם גם את ה- 18 שקלים.

יצחק זיידיס: זה בא להרחיב, לא להצר, להוסיף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא נשמע כך.

רחל אדטו: אם העובדת הסוציאלית חושבת שכדאי לתת להם פטור או הנחה הם הולכים לעובדת סוציאלית והיא נותנת אישור לקצין הבטחון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכל אופן יש כאן הרבה שאלות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר עוד מילה ולנצל את הזמן שאני מחליפה את היושב ראש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים כרגע ספציפית על החניה אבל אנחנו לא יכולים להתעלם מעבודה שבתי חולים והרפואה בישראל הפכה להיות יותר פרטית מאשר רפואה ציבורית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו רואים את זה גם בחניונים וזה בא לידי ביטוי בחוסר חמלה שמלווה אותנו בעשרים השנים האחרונות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחד הנושאים שהייתי רוצה להתחיל לטפל בו כאן בוועדה לפניות הציבור הוא הנושא של רפואה פרטית שהייתה פעם רק של בתי חולים פרטיים, היום רפואה פרטית נפוצה גם בבתי חולים ממשלתיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדם שמשלם כל חייו לקופת החולים עלול לא להיכנס לניתוח כי הגיע אוליגרך ששילם הרבה מאוד כסף עבור הניתוח והוא זה שמנותח ולא האדם ששילם כל חייו ביטוח רפואי לקופת חולים, זו תופעה כללית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: החניות זה חלק מהתנהלות בתי החולים ושל המערכת הרפואית במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא הייתי מקלה ראש ואומרת שהם צריכים להרוויח, הם צריכים לתחזק, הכל טוב ויפה אבל השאלה מה גבול הרווח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חילופי יו"ר – היו"ר אורי מקלב

רחל אדטו: אני אוכל לשאול אותך מה נראה לך שהיה צריך להרגיש נוח יותר, כלומר מהו הגבול?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת חברת הכנסת רחל אדטו שחשוב שאת הזכיין מקבל חניה יש להגביל את הרווח שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לחשב את ההשקעה שלו ולהגדיר מהו הרווח המקסימאלי, הזכיין צריך לדעת למה לצפות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרווח המקסימאלי של הזכיין נניח צריך להיות מוגדר כ- 15%, 20%, יכול לחשב - - -

אורי מקלב: אני יכול להעשיר בחינם מידע אישי, אני שמשתי כחבר וועדת תכנון של ירושלים.

אורי מקלב: לא פעם דנו בבנייני משרדים להם אישרנו חניונים.

אורי מקלב: רצינו לדעת איך אנחנו מאבטחים שנותנים קודם כל מקומות חניה לכאלה שצריכים את המשרדים, מצאנו שאין מקומות חניה וכולם תפוסים על ידי החברות ששכרו את המקומות וכשמגיע אזרח לקבל שירות אין לו חניה והוא צריך לחפש מקום בחוץ ואולי לשלם דוח.

אורי מקלב: בדקנו גם מהו המחיר- כאן זו גם הביקורת שלנו שלא ייקחו מחיר מופרז שלא ניתן לעמוד בו.

אורי מקלב: בזמנו קבענו למשל פרמטר שהמחיר יהיה פי שניים ממחיר חניון עירוני באותו יום, נניח שמחיר חניה בחניון עירוני בירושלים לשעה הוא 6 שקלים, קבענו שהמחיר בחניון יהיה עד כפול.

אורי מקלב: תמיד אפשר לקבוע משהו כאינדיקציה.

אורי מקלב: הגענו ל וביקשנו להוציא חוזר כללי לכולם, היום אחרי שראיתי עוד פניות אני לא חושב שצריך חוזר כללי לכולם בגלל מרכז אחד או שניים שנמצאים במרכז עירוני.

אורי מקלב: לדעתי אין מקום להחיל את החוקים על כולם בגלל ששם לא המחיר יהיה זול ואולי אנשים ינצלו את החניון לטובת צרכים אחרים שהם לא בית החולים.

אורי מקלב: אני לא חושב שיש מקום להחיל את זה על כל בתי החולים בארץ, אני לא מדבר למשל על חדרה ששם אין בעיה של מקומות חניה מול בית החולים ששם אין צורך להחיל בגלל שיש מצוקת חניה במקומות אחרים.

אורי מקלב: לא קשה כך כך לבנות תכנית אחת או יותר בחוזר מנכ"ל שתתאמנה למגוון בתי החולים.

אורי מקלב: אולי יש בעיה עם בית החולים איכילוב בתל אביב אבל בגלל מה שקורה שם להחיל על כל בתי החולים?

ציפי חוטובלי: זאת בדיוק הנקודה.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב ראש, קודם כל תודה על הדיון הזה.

ציפי חוטובלי: יצא לי לפנות לחבר הכנסת אורי מקלב ולומר לו שצריך לגבש הצעת חוק בנושא הזה, ואז דיברנו על הדיון החשוב שמתקיים כאן.

ציפי חוטובלי: הנקודה המשמעותית ביותר בעיניי היא הפחד מניצול.

ציפי חוטובלי: כשאני חושבת על רוב בתי החולים בארץ, אני ממשיכה את הנקודה עליה דיברת אתה, האם מישהו יגיע ל"אסף הרופא" כדי לנצל את החניה שם?

ציפי חוטובלי: הוא הרי בא רק למטרה אחת והיא לבקר חולה שאושפז, אותו דבר גם "בתל השומר".

ציפי חוטובלי: רוב בתי החולים בארץ למעט בית החולים איכילוב שממוקם במרכז תל אביב, קשה לי לראות מגרשי חניה של בתי החולים שמנוצלים כדי לעשות דברים אחרים.

ציפי חוטובלי: ברור שרוב בתי החולים במדינת ישראל הם בתי חולים אליהם שמגיעים אך ורק למטרה אחת והיא לבקר חולה.

ציפי חוטובלי: כאן אני מגיעה לנקודה השנייה, הייתי אומרת שהמבקר החד פעמי או המבקר שבא שלא על בסיס קבוע ולא על רקע מחלה כרונית.

ציפי חוטובלי: סליחה, גם כאן אנחנו כעם היהודי שחושב שביקור חולים זו מצווה חשובה וזה חלק בלתי נפרד מהיחסים התקינים בין חולה לבין בני משפחתו וחבריו.

ציפי חוטובלי: ברור לי לגמרי שמבקר מזדמן שמגיע לשעת ביקור ומשלם 18-20 שקלים, זה דבר לא סביר.

ציפי חוטובלי: נראה לי שזה צריך להיות כמו שבכל מקום, אפילו בקניון יש שעתיים ראשונות חינם, אפשר לומר שמי שמגיע לביקור קצר, צריך להגדיר אותו בזמן ריאלי, כלומר לא רבע שעה שזה בערך הזמן שלוקח לחנות את הרכב ועד שאתה מגיע למחלקה, להגדיר שעה כזמן סביר, אפשר בהחלט לתחום את זה לשעת חניה עירונית באותו מקום.

ציפי חוטובלי: אני מדברת על 4-5 שקלים שזה הסכום המקובל לשעת חניה עירונית במדחן.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לחזור לפרופורציה, לדעתי הפרמטר שלנו צריך להיות זה לא כמה הם מרווחים אלא מה שיעור החניה באותה עיר.

ציפי חוטובלי: אם שיעור החניה המקובל הוא 4 שקלים אז לא יכול להיות שבית החולים יגבה פי חמש, זה לא יכול להיות.

ציפי חוטובלי: 4 שקלים לשעה.

ציפי חוטובלי: כשאת חונה בעיר גם בירושלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את מתכוונת לעלות חניה עירונית.

ציפי חוטובלי: כן, לדעתי זה הפרמטר שצריך לקבוע.

אורי מקלב: אני רוצה להוסיף לדברייך.

אורי מקלב: באמת בית החולים שבנה חניון מובנה של כמה קומות והשקיע בזה הרבה כסף, יכול להיות שמקרה הזה יש צורך ושם אני יכול להבין שבעשר-עשרים שנה הראשונות יגבו יותר.

אורי מקלב: בית חולים שמציג תכנית או שהוא כבר בנה חניון יתכן ששם ניתן לקבוע מחיר יותר גבוה.

אורי מקלב: אין לנו כך כך הרבה בתי חולים בארץ שלא נוכל לבנות תכנית פרטנית ומחירון אם אנחנו רוצים פיקוח על המחירים האלה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שבאמת המציאות כרגע היא שאין רגישות לנושא הזה.

ציפי חוטובלי: נראה לי שזה שירות בסיסי ביותר, אני לא יכולה להשוות את זה לשום דבר אחר כי בית החולים זה לא מקום שאנשים מגיעים אליו מרצונם החופשי, גם אישה שמגיעה ללדת מגיעה כי כך טבע העולם בעידן המודרני.

ציפי חוטובלי: לכן אנחנו לא יכולים לראות את זה כשירות של מותרות, שירות ממנו בית החולים צריך ליהנות על גבי האזרח.

ציפי חוטובלי: האזרח בסופו של דבר סובל סבל משמעותי כשהוא בא, בדרך כלל כשמגיעים לבית החולים זה לא בשביל דבר משמח, ועל האזרח צריך להשיט כל מיני הוצאות שהולכות וגדלות ובמיוחד כשמדובר בחולים שמאושפזים תקופה מסוימת.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שגם אם נכון לעשות את האבחנה בין מבקר שבא לבקר חולה ממושך לבין מבקר חד פעמי, אני עדיין חושבת שיש מקום לתחום את זה לזמן מסוים, אם מבקר מגיע לזמן ביקור קצר לא יתכן שהוא ישלם מחיר חניה של יום שלם.

ציפי חוטובלי: זה דבר שצריך להגביל אותו ונראה לי שבדיקה תומכת בעניין תוכל לזרז את התהליך.

אורי מקלב: ברשותכם, נפנה כעת לפונים ואחר כך ניתן לבתי החולים ולמשרד הבריאות להשיב.

אורי מקלב: יעקב חנינה לך יש את זכות הבכורה.

יעקב חנינה: תודה רבה ליושב ראש הוועדה על קיום הישיבה.

יעקב חנינה: אני אספר את הסיפור בקצרה לטובת האנשים שלא מכירים את הסיפור שהביא אותי לפנות לוועדה.

יעקב חנינה: אני אב לשניים, בתי השנייה נולדה פג ונאלצה לשהות בבית החולים מיום לידתה למשך יותר מחודש.

יעקב חנינה: שכרתי רכב כדי לנווט בין הילד הראשון כדי להוציא אותו מהגן, לאסוף את האישה מהגן ולעשות את הסידורים כדי להיות ולשהות ליד מיטתה של בתי השנייה.

יעקב חנינה: אחרי שבועיים שנאלצתי לשלם יום יום סכום של 18 שקלים, נגשתי לאחות הראשית, שאמרה לי לפנות לעובדת הסוציאלית.

יעקב חנינה: לא היה שם מידע ברור למי לגשת.

יעקב חנינה: נגשתי לעובדת הסוציאלית, והיא אמרה לי שאין לי סיכוי לגשת לבית החולים "אין סיכוי, הם קשים".

יעקב חנינה: ביקשתי ממנה בכל אופן לתת לי אישור ושאני אגש לראות מה ניתן לעשות.

יעקב חנינה: היא נתנה לי מכתב, המכתב של העובדת הסוציאלית אומר שאני שוהה למעלה משבועיים-שלושה ואמור להישאר עוד בבית החולים.

אורי מקלב: זה היה תלוי במצבך הסוציו-אקונומי שלך?

אורי מקלב: העובדת הסוציאלית בדקה את ההכנסות שלך?

יעקב חנינה: היא לא בדקה את ההכנסות, רק אמרתי לה שאני מאושפז לתקופה ארוכה והיא כאחת שדואגת לשירותי הרווחה למאושפזים נתנה את האישור.

יעקב חנינה: היא אמרה לגשת לאחראי אגף הבטחון.

יעקב חנינה: נגשתי אליו והוא אמר "אין לך סיכוי לקבל, אתה יכול ללכת".

יעקב חנינה: בכיתי לו ואמרתי לו "אין לי מספיק כסף לשלם".

יעקב חנינה: אמרתי לו שעלי לשהות כאן עם הילדה עוד ואני לא יכול שישיטו עלי סכום כזה יקר.

אורי מקלב: סליחה שאני מפריע לך, יש לי כאן העתק מהמכתב וכתוב בו "המחלקה לעבודה סוציאלית.

אורי מקלב: בקשה מיוחדת, פטור מתשלום חניה – פטור מסיבות כלכליות".

אורי מקלב: זו בקשה סוציאלית.

רחל אדטו: זה צריך להיות הנוהל, או שהעובדת סוציאלית במקרה הזה או אחראי לענייני בטחון.

יעקב חנינה: אבל אין על זה ידיעה.

אורי מקלב: השאלה האם זה אחרי מבחן סוציאלי והתחשבות במצב סוציו-אקונומי או שזו נורמה לתת למי שמאושפז לתקופה של חודש-חודש וחצי הנחה.

רחל אדטו: לא הנחה, פטור.

אורי מקלב: אני לא יודע אם פטור או הנחה, אני לא נכנס לזה, יחליט.

רחל אדטו: אפילו אמר שזה פטור.

יעקב חנינה: בסוף קיבלתי פטור.

רחל אדטו: הוא ממליץ על פטור.

אורי מקלב: יכול להיות שחלק יהיו פטורים לגמרי, חלק יקבלו הנחות.

אורי מקלב: אנחנו פתוחים לכל ההצעות, אנחנו לא מתערבים כי אתם הגוף המקצועי ואנחנו מקווים שאתם תתנו באמת מענה שיהווה תשובה למבקשים, אבל בוודאי לא מבחן כלכלי, זה לא צריך להיות במבחן כלכלי לאדם ששוהה חודש-חודש וחצי כי הוא לא יבוא לעובדת הסוציאלית.

אורי מקלב: להגיע לעובדת הסוציאלית זה דבר מרתיע.

רחל אדטו: עובדת סוציאלית בבית החולים מתעסקת בכל כך הרבה אספקטים ולא צריך לקשור את העובדת הסוציאלית בקונוטציה, היא מתעסקת רק במקרים של הבטחת הכנסה.

רחל אדטו: לעובדת סוציאלית בבית החולים יש תפקיד מאוד רחב לעשירים ולעניים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה, למי את דואגת כעת, לבית החולים או לציבור?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שאת באה מהתחום הזה אבל היום את נציגת ציבור שיש להם בעיות.

רחל אדטו: אני אומרת שהקונוטציה של עובדת סוציאלית בבית החולים היא לא כמו במקום אחר.

אורי מקלב: חשוב שאת מציינת את זה, אבל למעשה אנשים לא יודעים את זה, אם יגידו למישהו שהוא צריך ללכת לעובדת הסוציאלית הוא יגיד שעובדת סוציאלית לא בשבילו כי הוא לא יודע מה היא עוד תשאל אותו ומהי המטרה.

אורי מקלב: אנשים מבינים שעובדת סוציאלית צריכה לתת לך בגלל מבחן הכנסה ובגלל המצב הסוציו-אקונומי שלך ולא בגלל שאתה מאושפז ושזה חלק מהשירות שלך כמאושפז.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להבין גם שהעזרה שהמלווה של החולה נותן לבית החולים זו עזרה כלכלית ולא רק עזרה מעשית, צוות בית החולים סומך על המלווים ועל הסועדים את החולים, אם הם לא היו ללא ספק הצוות היה צריך לגדול.

אורי מקלב: הם עושים הרבה פעולות שהצוות היה אמור לעשות והחולה היה בעצם צריך להיות מטופל 24 שעות ללא העזרה של המלווים.

יעקב חנינה: אני התייחסתי לעובדת הסוציאלית לא מהמישור הכלכלי אלא מבחינת רווחה, היא אמורה למצוא פתרון לכל המצוקות שנתקלים, פניתי אליה, אבל גם הפתק שלה לא עזר.

יעקב חנינה: כשפניתי לאיש הבטחון הוא אמר שהוא לא יכול ושאין אפשרות ואולי יהיה אפשר לעשות הנחה של 150 שקל לחודש, גם לזה לא הסכמתי.

יעקב חנינה: המשכתי לדוברות בית החולים והם אמרו שיבדקו, שלחתי להם מכתב עם העתק לפניות הציבור ולמחרת קיבלתי טלפון שיש לי חניה וביקשו את מספר הרכב, אמרו לי "זה מקרה מיוחד ואנחנו לא עושים את זה בדרך כלל".

יעקב חנינה: כשהודיעו לי הרגשתי שיצאתי עם איזו זכייה של הלוטו .

ציפי חוטובלי: עשו לך טובה.

יעקב חנינה: אחרי ששלחתי פניה לוועדה לפניות הציבור, הם התקשרו ואמרו שזה מסיבות מיוחדות.

אורי מקלב: אנחנו מודים ואנחנו שמחים לשמוע על אזרחים שפונים, גם כשדוחים אותם פעם אחת הם הולכים פעם שנייה ולא מוותרים.

אורי מקלב: אנשים שיש להם גנים לצרכנות טובה, אתה אכפתי וגם נמצא אצלנו בוועדה.

אורי מקלב: אנחנו מעריכים ומוקירים את עבודתך.

אורי מקלב: , לדעתי בזכותך, לאור הפנייה שלך הישיבה התקיימה, שלך ושל עוד אחרים, הוא שאל שוב ושוב.

אורי מקלב: הוא זה שגם פנה אלי בנושא של ה"מטרנה", שנה שלמה הוא פנה אלי וכל הזמן ניסתי לבדוק עוד ועוד עד שהוא הצליח לשכנע אותי שיש כאן בעיה וטיפלנו בעניין שקיבל גם הד ציבורי.

יעקב חנינה: אם יורשה לי להוסיף, כשדיברתי עם חולים נוספים כולם טענו שהם לא עומדים בזה אבל אין להם לאן לגשת, אם היה מידע ברור הם היו יודעים.

יעקב חנינה: אנשים מרפים את ידם ואומרים שאין סיכוי ולכן אנשים מתייאשים מראש.

יעקב חנינה: אשתי שמרה על התינוקת ואני נגשתי לטפל בעניין הזה לטובת הכלל.

יעקב חנינה: ציינת גם בעיה עם הורים שעזבו את מקום עבודה ואתה היית צריך לעבור מקום עבודה, גם שכרת רכב.

יעקב חנינה: אולי הוא גר בשכונה קרובה לבית החולים אבל צריך להוציא את הילדים בצהריים מהגן ולהביא אותם לסבתא, ובזמן הזה צריך להיות בבית החולים.

יעקב חנינה: לעיתים זה דורש משני בני משפחה להיות צמודים לעניין והם נכנסים ויוצאים ולא באותו זמן.

ציפי חוטובלי: מה שלום הילדה?

יעקב חנינה: ברוך ה' היא בת שנתיים ובסדר גמור, הולכת למעון וברוך ה' האבא שלה יכול לשלם.

ציפי חוטובלי: גם בנושא הזה אנחנו מטפלים, יש וועדה משותפת של הוועדה לקידום מעמד האישה עם הוועדה לפניות הציבור.

אורי מקלב: מיעקב התברר לנו שהוא שילם במשך למעלה מחצי שנה מדי חודש 2,000 יותר ממה שהוא היה צריך לשלם עבור שני הילדים, הוא שילם 3,000 שקל בעוד שהדרגה שלו נקבעה לתשלום של 1,000 שקל לחודש, הוא שילם 2,000 שקל יותר יותר במשך מחצי שנה, בעצם הוא הילווה למדינה יותר מ- 10,000 שקל וכשהוא בא לבקש את כספו מהמדינה אמרו לו "לא יכולים להחזיר לך מיד, קשה לנו".

רחל אדטו: מה שאתה אומר עכשיו במאמר מוסגר, ודווקא שזה מצולם אני אומרת, חלק מהצעות הכי טובות הן תוצאה של מקרים שאנשים מזהים בעיות ואפשר להעביר הלאה.

יעקב חנינה: טוב שיש את הוועדה שמטפלת בנושאים כאלה.

אורי מקלב: זאת קריאה לאנשים לא להתייאש ושימשיכו לפנות.

אורי מקלב: זה גם מחייב אותנו לפעול.

אורי מקלב: ברוך ה' שיש 120 חברי כנסת ושיש חברי כנסת שאכפת להם, עוקבים ומטפלים שעות, גם בוועדות השונות, אחר כך זה בא לקריאות לסדר ובחוקים.

אורי מקלב: אנחנו חברי הוועדה חשבנו בנושא הזה לחוקק חוק, אנחנו נמענו היות ו מיד נענה לקריאה ואמר שהוא יטפל בנושא, לכן עצרנו את הצעת החוק.

אורי מקלב: נשמע מ איפה עומד חוזר המנכ"ל, אנחנו עצרנו את החקיקה בנושא בזכות שאמר שהוא יפעל בנושא.

שלומית אבינח: עלה בידי, לא כמנהלת הוועדה, סעדתי את אבי, הוא אדם חולה ששהה תקופות ממושכות בבתי חולים במרכז, הוא היה מאושפז חצי שנה ולאחר מכן תקופה נוספת ממושכת ומעולם לא נאמר לי שיש אפשרות לקבל פטור.

שלומית אבינח: חברת כנסת רחל אדטו כשאת אומרת שצריך לפנות לעובדת סוציאלית ושצריך לעשות את זה, יש עניין של כבוד, וגם המשפחה הטרודה לא תמיד יודעת שמגיעה לה הנחה ואף אחד לא מיידע אותה, אין שילוט כמו "דע את זכויותיך".

שלומית אבינח: האדם שמאושפז חצי שנה ואף אחד מבית החולים ממשלתי לא מידע את המשפחה.

שלומית אבינח: אני חושבת שיש מקום להציב שילוט ועל בתי החולים לפרסם לחולים ולמשפחות מבלי שזה יבוא מצד המשפחה בחיטוט וחיפוש מי האחראי.

רחל אדטו: דף מידע לחולה עם כניסתו לבית החולים.

אורי מקלב: גם לגבי הזכויות בנוגע לחניה, ושזה יהיה במקום נגיש.

שלומית אבינח: מניסיון עם שלושה בתי חולים, לא מחלקים דף כזה.

אורי מקלב: אנחנו מקווים שזה יהיה חלק מהחוזר של מנכ"ל משרד הבריאות.

אורי מקלב: בבקשה צבי רוזנטל.

אורי מקלב: כהקדמה לדברים שלך על תל השומר.

אורי מקלב: אנחנו בוועדות הקודמות דיברנו על החניונים של בתי החולים וגם הבאנו דוגמאות ספציפיות, דווקא בית החולים תל השומר זו הייתה דוגמה טובה לחניון שהיה מאוד ידידותי וגם יחסית זול, מתן הנחות ופטורים היה דבר קבוע בו והחולים ידעו שקיים והיו ההסדרים טובים.

אורי מקלב: בתקופה בין הוועדה האחרונה שהתקיימה לפני כמה חודשים לוועדה שמתקיימת היום היה שינוי דרמטי בהפעלת חניון "תל השומר", אני לא יודע אם יש זכיין אחר, בכל אופן הסדרי החניה שונו.

אורי מקלב: קיבלנו על כך כמה וכמה מכתבים, אני גם יודע שבהתחלה היו פקקים בכניסה שהגיעו עד לכביש הראשי, אולי זה בגלל ההרצה של ההסדרים החדשים.

אורי מקלב: אני לא מדבר על השלבים הראשונים של ההפעלה החדשה אלא על המצב המתמשך, על המחירים שעלו, פטורים שצומצמו וקשיים אחרים שנעשו בעקבות ההסדרים החדשים.

אורי מקלב: צבי רוזנטל הוא אחד מהפונים, בבקשה אדוני.

צבי רוזנטל: תודה אדוני היושב ראש, למעשה אני מגיע מטעם עיתון המודיע בעקבות כתבת תחקיר שהתפרסמה כתוצאה מעליית המחירים בבית החולים שיבא.

צבי רוזנטל: אני מייצג למעשה את קוראי העיתון שפנו אלינו מספר פעמים.

צבי רוזנטל: ישנן מספר בעיות בחניונים, אם נחזור ונזכיר את מה שהוזכר כאן על עובדות הסוציאליות, ראשית ישנה בעיה שהעובדות הסוציאליות נמצאות בסוג של קונפליקט מסוים מול העובדים בבית החולים, הן קצת חוששות להילחם למען אותו אחד שמבקש את זכותו.

צבי רוזנטל: שמעתי מספר פעמים שהעובדות הסוציאליות אמרו "אנחנו פוחדות על מקומנו, עזבו אותנו, קחו את האישור, יתנו לכם יתנו, ואם לא אז לא, אנחנו לא בתמונה".

צבי רוזנטל: זה לא בריא להפיל את זה על העובדות הסוציאליות.

צבי רוזנטל: לדעתי זה צריך להיות מטופל על ידי ההנהלה.

צבי רוזנטל: ישנה בעיה נוספת בין בית החולים לזכיין.

צבי רוזנטל: אנחנו צריכים להבין שבסך הכל מדובר כאן באיזו תרנגולת שמטילה לבית החולים ביצי זהב – כל מושג החניונים.

צבי רוזנטל: אני יכול לספר, בשלל תאריי שמשתי גם מנכ"ל זק"א, בזמנו היה הסדר שמתנדבים יכולים להיכנס לבית החולים, אפילו אני התנדבתי בארגון "מפעל חסד" שמביא מדי כל יום שישי לחולים אוכל, למעשה חסכנו לחולים את האוכל שבית החולים לא היה צריך לספק, אבל כשאנחנו רוצים לצאת מבית החולים אומרים לנו "שלמו".

צבי רוזנטל: אני הגעתי פעם לאירוע לבית החולים לאדם שקפץ מקומה שנייה ואנחנו טיפלנו בו, כשיצאתי נתבקשתי לשלם, פניתי לאדם שיושב בכניסה והוא אמר "אני מצטער, אני לא בית החולים, אני חברה פרטית, אל תפנה אלי".

צבי רוזנטל: ישנה בעיה מאוד גדולה בעניין הזה.

צבי רוזנטל: אני יכול לספר על בית החולים איכילוב, כשאשתי ילדה, ביציאה מהחניה אני כן קיבלתי חניה חינם כי בסך הכל מדובר בתחרות מסוימת ויש להם עניין להביא את היולדות לבית החולים.

צבי רוזנטל: אני חושב שאם בית החולים ידע להעניק ולהבין שבית החולים הוא בית חולים ממשלתי והוא צריך לתת לאדם את החניה חינם ואם לא חינם, לפחות שזה לא יהיה תשלום לחניון שאדם נכנס ליום מלא.

צבי רוזנטל: מדובר באנשים קשיי יום שאיבדו את מקום עבודתם באותם ימים ובמקום להיות בעבודה הם סועדים את משפחתם, צריך להתחשב בהם.

צבי רוזנטל: הנושא הנוסף, ראיתי את החברים כאן שהנהנו בראשם כשנאמר שצריך לפרסם מודעה בולטת, אני הייתי עשרות פעמים בבתי חולים ומעולם לא ראיתי מודעות, לא שלטים במחלקות, אני לא יודע על איזה שלטים מדברים.

צבי רוזנטל: נכון שבחוזר מינהל הרפואה מופיע גם תוכן השלט ומה צריך להופיע בשלט אבל עדיין הדברים האלה לא מופיעים.

צבי רוזנטל: לדעתי צריך לחדד את העניין הזה.

צבי רוזנטל: אני אבקש מחברי שיוסיף עוד כמה דברים בנושא הזה מטעם קוראי "המודיע".

אורי מקלב: אתה עורך ואתה לא יכול לחזור על זה, אנחנו מאוד מעריכים את מר מאיר גולד שכתב את הכתבה, גם אני קראתי אותה, זו באמת כתבת תחקיר מקיפה, כמו שהוא יודע לעשות.

אורי מקלב: אני חושב שגם עיתונים אחרים פרסמו כתבות וגם עדכנו את הוועדה שלנו על בעיית החניונים.

אורי מקלב: אבל ברגע שאתה מייצג כאן, אתה לוביסט, אתה מציג פוני ציבור וגם את האנשים שפנו מתוך ניסיון אישי.

אורי מקלב: היום עיתון מעריב כתב כתבה גדולה בעניין הזה, אני אומר, הפוך ובהערכה על מה שכתבתם.

אורי מקלב: אבל אתה מייצג ציבור משתמשים וגם יש לך ניסיון אישי כמתנדב ואתה בא לראות איך ניתן לעזור להם, חברך הוא ?

צבי רוזנטל: הוא , אבל הוא גם מיצג פונים.

אורי מקלב: אנחנו נשמע.

אורי מקלב: אתם מתמקדים ב"תל השומר" או שאתם מדברים באופן כללי?

אורי מקלב: אתה רוצה לדבר על תל השומר?

נתנאל חג'בי: אנחנו נשמע קודם את תגובת , שמענו כרגע שיש חוזר מנכ"ל, נשמח לשמוע עד כמה מינהל הרפואה מחייב ואילו שיניים יש לו כרגע.

אורי מקלב: הוא מחייב את בתי החולים הממשלתיים, כמו שאמרה חברת הכנסת רחל אדטו ישנם שלושה סוגי בתי חולים, יש בתי חולים ממשלתיים, של קופות החולים ואת הפרטיים.

אורי מקלב: אני לא רוצה לדבר על תגובת שעדיין לא שמענו.

אורי מקלב: אם זה חוזר מנכ"ל הוא בוודאי מחייב את בתי החולים הממשלתיים, אני גם חושב שזה מחייב ציבורית, ואם בית חולים ממשלתי נוהג כך אנחנו כציבור יכולים לדרוש בוודאי מבתי החולים אחרים.

אורי מקלב: יש לזה משמעות גם אם זה מוחל רק על בתי החולים הממשלתיים.

אורי מקלב: בתי החולים הממשלתיים נותנים כ- 50% מהשירות, כל יום שעובר אנשים משלמים ואם ל- 50% תהייה היום דרך אחרת, דרך טובה יותר הרווחנו.

נתנאל חג'בי: חוזר המנכ"ל לא לפנינו, אמרו קודם שמעדיפים לא לפרסם אותו ולכן כדאי לשמוע את משרד הבריאות.

אורי מקלב: זו עדיין טיוטה, הוא לא נכנס לתוקף.

אורי מקלב: אני בעצם לא יודע אם זו טיוטה אבל הוא מעוכב ב בגלל שתיים-שלוש בעיות שמיד נשמע עליהם.

נתנאל חג'בי: אני אומר שוב, מאחר וחוזר המנכ"ל לא לפנינו לכן עדיף שנשמע את משרד הבריאות.

צבי רוזנטל: אדוני היושב ראש אני רק רוצה להוסיף, אם אנחנו מדברים על בית החולים שיבא, העלאת המחירים שלהם היא באמת בלי פרופורציה, אנחנו מדברים כאן על התשלום החודשי, אני לא מדבר על התשלום היומי שהם העלו בסך הכל.

אורי מקלב: אני אפסיק אותך.

אורי מקלב: לפני שניתן ל"תל השומר" להגיב, נשמע ממך מהם השינויים שנעשו ואחר כך נדבר באופן כללי.

אורי מקלב: אני אתן ל את רשות הדיבור ולאחר מכן נשמע על השאר וגם על "תל השומר".

ניל פרלמן: מנהל מינהל ומשק במקום דוקטור אלי חזי שלנבצר ממנו להיות כאן מאחר והוא במשא ומתן בעניין השביתה.

ניל פרלמן: אדוני היושב ראש בישיבה הזאת שמענו דברים רבים ששמענו בישיבות הקודמות.

ניל פרלמן: דיברנו גם על דברים להם אנחנו לא מסכימים.

ניל פרלמן: לדעתי היה מוסכם בישיבות האחרונות שיש בעיה לא בעיה בתשלום היומי אלא בעיה במקרים של ביקורים רבים.

ניל פרלמן: אנחנו קיבלנו את ההבנה שיש להרחיב את הפטור ואת ההקלות ולקבוע מחיר מקסימאלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דיברנו גם על המחיר היומי ולא רק על המבקרים הקובעים אלא גם על מבקרים מזדמנים.

ציפי חוטובלי: גם מבקרים חד פעמיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת באילו ישיבות אתה היית, בישיבות שאני הייתי כן דיברנו על הכל.

ניל פרלמן: רוח הדברים היה שקביעת מחיר של 18 שקל ליום לאדם שמבקר פעם אחד הוא לא מוגזם, כך אני זוכר.

אורי מקלב: אנחנו ביקשנו מכם לטפל גם בזה.

אורי מקלב: אם זו נקודת ההנחה שלכם יכול להיות שלא נתווכח עליה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לשים לב מכאן והלאה שהדברים שהנציגים של הממשלה אינם סיכומים.

אורי מקלב: אנחנו קיבלנו שאתם אומרים לבחון, ואלה סיכומים, בכל אופן זה לא הסיכום שלנו.

אורי מקלב: דברייך נשמעו בקשב.

אורי מקלב: אנחנו דיברנו גם על המחיר היומי, אומנם לא בכל מקום המחיר הוא מינימום לכל היום ויש מקומות שאחרי יציאה אחת אתה צריך לשלם פעם שנייה.

אורי מקלב: אנחנו דיברנו גם שיש מקומות שאחרי שתי יציאות אתה צריך לשלם.

אורי מקלב: אני חושב שאתם כ צריכים גם לפקח על המחיר היומי של המבקרים המזדמנים.

אורי מקלב: אני חייב לציין, שהמבקרים האלה הם לא בהכרח מזדמנים ויתכן שהם מבקרים שמגיעים שבועיים, נחליט מהי ההגדרה לאשפוז מתמשך.

ציפי חוטובלי: צריך להפריד בין אדם שמאושפז שבוע וחצי ולבין אדם שמאושפז יום.

אורי מקלב: יכול להיות שתחליט שזה יום.

ניל פרלמן: אין כאן ויכוח.

אורי מקלב: יכול להיות שנחליט, אני יודע שאתם ממליצים על 30 יום, אבל נניח שנחליט שאשפוז מתמשך זה חמישה עשר יום, מה קורה עם מי שמאושפז ארבעה עשר יום?

אורי מקלב: למרות שאצלנו הוא מוגדר מזדמן והוא לא מזדמן, מה יקרה שרק אחד מהמלווים מקבל הנחה באשפוז מתמשך ויש יותר מאחד במשפחה שמשתמש בחניה?

אורי מקלב: אתה תקרא לו גם כן מבקר מזדמן?

אורי מקלב: הרי לא כולם מגיעים לבקר יולדות, זה לא חלק גדול מהמבקרים.

אורי מקלב: מבקשים לציין את מה שאתה אמרת "לדברי מר פרלמן יתבסס על הפטורים והנחות כפי שקיים היום בבתי החולים הדסה ותל השומר, ואף ירחיב אותם בהתאם לצרכים כפי שזה יתבצע".

אורי מקלב: אתה באמת דיברת שהעיקר הם הורים לפגים, חולי אונקולוגיה, דיאליזה וטיפולים ארוכים.

אורי מקלב: בהחלט אתה מדבר ובעצמך קבעת להחיל על כל בתי החולים הממשלתיים מחיר מקסימום יומי שתקף 24 שעות ביממה וגם שתהייה וועדת חריגים עם קריטריונים.

ניל פרלמן: רציתי כהקדמה להגיד שאנחנו מקבלים את העניין שיש להרחיב את הפטורים, את ההקלות ולקבוע מחיר מקסימאלי שכולל כמובן מחיר יומי.

ניל פרלמן: המנכ"ל מרגיש שכדי להסדיר את הנושא בכל בתי החולים שבארץ שבהם קיימת בעיה, כמו שאמרת החוזר שלנו לא יכול לחייב את כל בתי החולים בארץ אלא רק בתי החולים הממשלתיים, לפי הבנתי והבנת היועצים המשפטיים של המשרד אנחנו לא יכולים לחייב בתי חולים לא ממשלתיים בכל השירותים עליהם הם גובים כולל שירותי חניית רכב.

ניל פרלמן: לכן דעתו של המנכ"ל היא שכדי להסדיר את הנושא יש צורך בחקיקה.

אורי מקלב: אם אתם לא יכולים לחייב כנראה נצטרך חקיקה.

אורי מקלב: אולי צריך שיתוף פעולה של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה בנושא הזה.

אורי מקלב: גם אני לא בקי גדול ואני גם לא משפטן, אולי אפשר להכניס לפיקוח דברים שלדעתנו מתנהלים שלא כראוי, יש מחירים מופקעים ואולי ניתן להכניס אותם לצו הפיקוח.

אורי מקלב: על מה שאתם לא יכולים להחיל בחוזר המנכ"ל שלכם אנחנו נריץ חקיקה בעניין.

אורי מקלב: בנושאים האחרים מה אתם כן יכולים לעשות?

אורי מקלב: אתם לא יכולים בכלל להשפיע בנושא הזה?

ניל פרלמן: כמו שאמרתי, אי אפשר לחייב מחירים מקסימאליים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו נטפל קודם כל בבתי החולים הציבוריים ואחר כך נעבור לפרטיים.

אורי מקלב: מה אתם חושבים לגבי בתי החולים הממשלתיים?

ניל פרלמן: ההצעה שלנו בחוזר מונחת לפניכם והיא הרחבת הפטור וההקלות ולאפשר לאנשים להם יש בעיה לקבל כל מה שניתן.

ניל פרלמן: אי אפשר לכתוב חוזר שיפתור את כל הבעיה, אי אפשר דרך החוזרים לפתור את הבעיה של כל אחד שמגיע לבית החולים.

אורי מקלב: תאמר לנו בקצרה מהם הדברים שאתם כן חושבים שצריך לשנות, מה המשמעות של הרחבת הפטור, באילו מקרים, מה מוגדר אשפוז ממושך?

אורי מקלב: אתה רוצה שאני אקריא את החוזר, אני נותן לך את הזכות לומר את הדברים בקצרה.

ניל פרלמן: אנחנו מדברים על הרחבת פטור במקרים שלא צוינו בחוזר הראשון: חולי IVF , פגים, משפחות שמבקרות קרובי משפחה המאושפזים בבתי החולים – זאת הייתה הבעיה שעלתה בישיבות האחרונות לגבי אנשים שנאצלים לשהות תקופה ארוכה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה זמן ארוך?

ניל פרלמן: קודם זה היה שלושה חודשים, בחוזר הנוכחי כתבנו חודש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה ששאלתי קודם לגבי אדם שמשלם, כשהוא שוהה 31 יום אתה תחזיר לו את הכסף?

ניל פרלמן: לא.

אורי מקלב: לגבי מי שאתה יודע מראש שהוא הולך להיות מאושפז 30 יום.

ניל פרלמן: לא יודעים.

ניל פרלמן: עמיתי יגידו מה קורה בכל בית חולים כי בכל בית חולים זה אחרת.

ניל פרלמן: פונים לצוות והצוות מסביר שמקרה כזה מגיע לרכב אחד של בני המשפחה פטור מתשלום.

אורי מקלב: השאלה עדיין עומדת במקומה.

אורי מקלב: ברוב האשפוזים אנחנו לא יודעים כמה זמן ישהה החולה בבית החולים, לכן אם תגדיר 30 יום והוא שילם, ויש כאלה שמאושפזים 31 יום, אני חושבת שלא צריך להגדיר את מספר הימים מראש.

אורי מקלב: אתה אומר שאשפוזים של משך כך וכך זמן, למשל אשפוזי פגים אפשר להעריך את הזמן, אני לא מתווכח איתכם כרגע על כך, אבל תאמר שחולה כזה מהיום הראשון של אשפוזו הוריו יכולים לקבל פטור לרכב אחד.

אורי מקלב: זה לא נאמר כך.

רחל אדטו: זה נאמר בחוזר.

אורי מקלב: נאמר שזה מעל 30 יום, אבל מראש אנחנו לא יודעים אם מדובר ב- 30 יום או לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא להגדיר שבוע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם שבוע זה הרבה.

אורי מקלב: הוא אמר שזה היה שלושה חודשים ועכשיו קיצרו ל- 30 יום.

אורי מקלב: אני רוצה לשמוע את החברים, למה דווקא 30 יום?

יעקב חנינה: מה עם טיפול נמרץ?

יעקב חנינה: זה לא נמצא בפנים, טיפול נמרץ בוודאי זה ארוך.

אורי מקלב: ניל פרלמן יש כאן שורה שלמה של מתן פטורים, תוכל להמשיך.

אורי מקלב: מר פרלמן אתה רוצה שאנחנו נקריא את זה?

ניל פרלמן: אני חושב שזה מובן מאליו.

שלומית אבינח: מ ביקשו לא לחלק את החוזר והוא רק לחברי הכנסת, בגלל שזה משודר אולי כדאי להקריא.

אורי מקלב: מר פרלמן מהו ההבדל בין החוזר משנת 2008 לטיוטה הזאת?

אורי מקלב: אני לא אומר שצריך להיכנס לכל מילה בחוזר של שלושה עמודים, תאמר את הדברים המרכזיים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שנכים יכולים להיכנס ואני מניח שאתם לא משנים את זה לרעה, רכב ציבורי יכול להיכנס ללא תשלום חניה.

ציפי חוטובלי: עם כל הכבוד, זה גם לא רלוונטי לנושא שלנו.

אורי מקלב: בנושאים הרלוונטיים, הקשורים אלינו, מהם השינויים שיש ואיך אתם מתכוונים להתמודד איתם?

ניל פרלמן: כמו שאתה מבין זה לא סופי.

ניל פרלמן: כמו שאמרתי יש פטור נוסף שלא הופיע בחוזר הראשון כמו למשל של חולה עייף, הורים של פגים או של מאושפזים לתקופה מעבר לתקופה של 13 יום או 21 יום – על זה יש ויכוח כרגע, והארכת זמן ללא תשלום מ- 20 ל- 30 דקות שגם על זה יש כרגע ויכוח.

ניל פרלמן: אלו בעצם הדברים העיקריים.

אורי מקלב: יש לכם מידע לציבור, יש לכם מסקנה או הוראה בנוגע ליידוע הציבור?

ניל פרלמן: יידוע הציבור היה גם בחוזר הקודם.

אורי מקלב: מה עם האכיפה בנושא הזה?

ניל פרלמן: זה משהו אחר.

אורי מקלב: את הסעיף שנוגע למידע לציבור אני אקריא "על בית החולים לנקוט בצעדים במטרה ליידע את הציבור באשר למחירים והנחות, באמצעות שילוט בכניסה לבית החולים ומהיציאה ממגרשי החניה הפנימיים.

אורי מקלב: זכאות קבלת פטורים תפורסם במחלקה או במרפאה המטפלת.

אורי מקלב: המידע על פטורים או הנחות בחניה יופיעו גם בדפי המידע הכלליים המחולקים למטופלים ומשפחותיהם עפ פרטי הגורם האחראי בבית החולים בנושא.

אורי מקלב: מנהל בית החולים יקבע מיהו הגורם האחראי למתן פטור והנחות וידאג לפרסם את זה ברבים" אלו דברים חשובים מאוד.

אורי מקלב: "שבתות וחגים כמפורט בחוזר מינהל - - -

ציפי חוטובלי: אם זה הופיע בחוזר הקודם למה זה לא מתבצע?

אורי מקלב: נקריא על מה מדובר.

אורי מקלב: מר פרלמן בישיבות הקודמות דיברנו שהמידע חייב להיות מפורסם, אבל לא הייתה הוראה ברורה איפה צריך לפרסם והאם זה באמצעות שילוט או בדפי מידע לחולים.

אורי מקלב: אני מניח גם בנוגע לשבתות וחגים יש החלטה.

אורי מקלב: בשורה התחתונה הדבר הזה חשוב ואנחנו חושבים שצריך לאכוף אותו.

אורי מקלב: חלק מהבעיה היא שלא מיישמים את ההנחיות ואנחנו רואים את הקשר הישיר בין תלונות הציבור לחוסר המידע.

אורי מקלב: דברנו גם על מי צריך להיות הגורם האחראי.

אורי מקלב: לדעתי גם אם מדובר רק על בתי החולים הממשלתיים צריכה להתבצע כאן עבודה יותר עמוקה גם בנושא המחירים הכלליים.

אורי מקלב: אני חושב שלא דומה בית חולים אחד שנמצא במרכז ערים לכאלה שנמצאים במרחקים או בערים בפריפריה.

אורי מקלב: להתייחס לבתי חולים שהשקיעו בחניון תת קרקעי או חפור עם קומות גם זה צריך לקבל התייחסות שלכם.

אורי מקלב: לדעתי אתם צריכים לתת את הדעת גם לבתי חולים שבהם אין מקומות חניה מוסדרים- קיבלנו מידע על בתי חולים שאין בהם מקומות חניה או שיש מספר קטן של מקומות חניה שאינם מספיקים לכל המבקרים.

אורי מקלב: הדבר החושב ביותר הוא להגדיר לאילו מאושפזים, אילו מחלות ואת האשפוזים הארוכים.

אורי מקלב: לדעתנו לא נכון להיכנס ל- 30 יום, ראשית לא יודעים את זה מראש.

אורי מקלב: כמו שאתם יודעים ההסדרים הקיימים היום בין בתי החולים לקופות החולים הם מחירים לפי סוג הניתוח או המחלה.

אורי מקלב: חברת הכנסת רחל אדטו זה נכון שיש סוג מחלות או טיפולים שהתשלום הוא גלובלי ויודעים להעריך ידעו את המחירים, על בסיס אותו מידע יידעו גם להעריך את הימים לגבי החניה.

אורי מקלב: למשל אשפוזו של פג מקנה מיידית חניה חינם מבלי לתלות האם מדובר באשפוז של 30 יום או ב- 14 יום.

רחל אדטו: מאחר והחוזר הזה הוא חוזר להערות והוא עדיין לא חוזר סופי, אני חושבת שאתה כיושב ראש הוועדה צריך לעלות על הכתב את הדברים שאמרת כרגע ולהעביר אותם ל לראש מינהל רפואה כהערות של הוועדה שדנה בנושא, בין מה שאמרת על 30 יום ובין אם צריך להחיל על כלל בתי החולים ולא רק לבתי החולים הממשלתיים.

רחל אדטו: לדעתי כלל בתי החולים צריכים להיכנס ולאו דווקא רק הממשלתיים כי ל יש בהחלט את היכולת לאכוף הוראות על כולם, בוודאי שהוא אוכף את ההוראות שלו על כולם בין אם הם רוצים ובין אם לא רוצים.

רחל אדטו: לכן נראה לי שנכון שאתה תוציא את הערותייך ואת ההערות שהצטברו כאן למינהל רפואה כהערות לחוזר.

אורי מקלב: אנחנו מקבלים את זה.

אורי מקלב: חשוב לציין שהנציגות שרצתה להגיע לוועדה שמטפלת ביום יום בנושא כמו דוקטור אלי חזי וגם המנכ"ל שדיבר איתי, גם סגן השר שכבר דיבר איתי לפני תקופה בנושא הזה, להם יש שם נכונות והבנה שצריך להסדיר את העניין.

אורי מקלב: אנחנו לא כל כך מסכימים עם מה שנעשה בחוזר, לי זה נראה מקל מדי ושהצד האזרחי לא בא מספיק לידי ביטוי.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שמהיבט הצרכני של הסועדים את החולים זה לא יספק.

אורי מקלב: לדעתנו צריך להרחיב ולפרט ולעשות אותו קל יותר.

אורי מקלב: ברור שמתחילה נושא האכיפה הוא חשוב ביותר.

ציפי חוטובלי: גם הגבלת המחיר.

ציפי חוטובלי: יש אומנם את הפטורים, אבל זה לא הכל או כלום.

אורי מקלב: אפשר להטיל גם קנסות על בית החולים שלא עומד בזה.

אורי מקלב: אם צריך להשלים את החוק אנחנו נפעל בכיוון אם אתם לא יכולים לעשות את זה בחוזר, אבל צריך להחיל את זה על כולם.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שחקיקה תיתן עוצמה לאכיפה אם החוזר כרגע לא מספק, לדעתי ככל שזה יהיה ידוע לציבור, בעצם הציבור כרגע משלם כי זה מה שידוע לו והוא לא יודע על משהו אחר.

ציפי חוטובלי: אני מבינה שהפטור בכלל לא מגיע לאותו ציבור שמגיע לו פטור.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שככל שנגבה את זה בחקיקה וניתן לזה תהודה ציבורית נגביר את המודעות בציבור.

ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים לשנות יחד עם ואני חושבת שגם האכיפה של העניין יהיה יותר משמעותי.

אורי מקלב: אני חושב שעד סוף מאי זה זמן מספיק שנוכל לשבת על הדברים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני קצת חוששת מחקיקה כי החקיקה יכולה לגרום לאוזלת יד, אנחנו יודעים שהליך חקיקה הוא כשנה-שנתיים.

אורי מקלב: את צודקת אבל דיברנו על חקיקה משלימה.

אורי מקלב: מ אומר שלא את הכל הם יכולים לעשות.

אורי מקלב: ל אין בחוק את האפשרות להטיל קנסות והוא גם לא יכול לתת הוראות והנחיות לבתי החולים הפרטיים ולבתי החולים של קופות החולים, את זה מבינים את.

אורי מקלב: לישיבה נזמן גם יועצים משפטיים כדי שנוכל להבין למה.

שלומית אבינח: משירותי בריאות כללית נמצאים כאן והם אמרו בישיבות הקודמות - - -

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: שירותי בריאות כללית אמרו, שהם מוכנים להתיישר בקו ש יקבע.

ניל פרלמן: כמו שחברת הכנסת דר' רחל אדטו אמרה, האם נוכל לקבל את ההתנגדויות שלכם ואת הנקודות עליהם אתם רוצים שנדון?

אורי מקלב: יתכן שגם נקיים ישיבה משותפת אפילו שלא במסגרת הוועדה של כל מי שירצה להשתתף כדי לעלות את הנושאים בפירוט.

אורי מקלב: בבקשה.

צבי לשץ: תודה ליושב הראש ולחברי הכנסת.

צבי לשץ: אני ראש היחידה לפיתוח עסקי בשירותי בריאות כללית ואני רוצה להתייחס לכמה נקודות.

אורי מקלב: כמה בתי חולים יש לכם?

צבי לשץ: יש לנו 14 בתי חולים, 8 כלליים והשאר מיוחדים, לא בכולם יש חניונים ואני אתן כמה דוגמאות כדי שזה יקל על כולנו.

צבי לשץ: יש היום מדיניות של פטורים גם לחולי דיאליזה, חולים אונקולוגים פגים ואחרים.

צבי לשץ: גם היום הם מקבלים פטורים ולא גובים אגורה אחת.

צבי לשץ: אנחנו משתדלים גם שבמקומות שיש מצוקת חניה כמו בבית החולים שניידר להכניס את בני המשפחה לחניון של הנהלת בית החולים.

צבי לשץ: במתחם שניידר את מרכז דוידוף ואת בית חולים בלינסון שם יש לנו 300 מקומות חניה למבקרים, אין לנו חניות והעירייה סגרה את כל הסביבה.

צבי לשץ: נכון שמול בית החולים בלינסון יש חניון אבל הוא חניון פרטי והוא לא של שירותי בריאות כללית, ולנו ויש מגבלה.

צבי לשץ: כל החניות שלנו הן 300 חניות של בית החולים בלינסון והן לכל המרכז הזה בתוך העיר פתח תקווה.

צבי לשץ: בבית חולים לוינשטיין ברעננה, שם מדובר בחולים שמאושפזים הרבה מאוד חודשים, עד היום לא היה חניון בבית החולים.

צבי לשץ: היום הוקם מרכז מסחרי בצמוד לשטח בית החולים, למעשה הייתה לנו רצועת שטח שהגענו להסדר עם עיריית רעננה שעליה נקים חניון שיעלה לנו 5 מיליון שקל כדי להקים אותו.

צבי לשץ: למה עשינו את זה?

צבי לשץ: למעשה, במרכז המסחרי הזה משתמשים תושבי רעננה והם השתלטו על מקומות החניה של בית החולים לוינשטיין, כך שלמבקרי בית החולים וגם לסגל לא הייתה חניה, היינו צריכים להקים חניון שיופעל מחודש יולי.

צבי לשץ: מאז ועד לרגע זה, אין חניה לאורחי בית החולים ולאנשים שצריכים לקבל טיפול.

רחל אדטו: זה כרוני, וזה הרבה יותר חמור.

צבי לשץ: מדובר באנשים שמאושפזים שישה-שבעה-שמונה חודשים ועד שנה.

צבי לשץ: הלכנו והשקענו את הכסף בהקמת חניון כדי לדאוג למבקרים, מישהו הרי צריך לממן את זה.

אורי מקלב: ואתם מפעילים אותו לבד?

צבי לשץ: אנחנו עדיין לא מפעילים אותו, אנחנו בשלבי הקמה של התשתית.

צבי לשץ: ברור שאין לנו ניסיון בהפעלת חניון, זאת לא המדיניות של הקופה להפעיל.

צבי לשץ: אנחנו ניתן את זה לזכיין הוא ייהנה מהכנסות באותה מידה, ואותנו זה ישמש כהחזר הוצאות.

צבי לשץ: לא החלטנו כמה נגבה כי יש שם בעיה אדירה מאוד של אנשים שמתאשפזים תקופה ארוכה.

אורי מקלב: הפעלתם את שיטתה ה- RFI?

צבי לשץ: הכל נעשה במכרז.

צבי לשץ: לא עשינו את זה בשיטת BOT כי חברות לא הסכימו.

צבי לשץ: זה 200 חניות.

אורי מקלב: חשוב שתגידו את זה, כי הוועדה רוצה לשמוע את שני הצדדים.

צבי לשץ: בהחלט, אני אתן לך עוד דוגמה, למשל בית החולים יוספטל באילת שבו אנחנו מנסים להקים - - -

אורי מקלב: אנחנו מדברים למשל כמו שכביש 6 שמי שסלל אותו הוא גורם פרטי שקיבל את הזכיינות לזמן של 15-20 שנה ובתקופה הזאת הכביש שלו וההכנסות שלו, וממילא הוא מכסה את ההשקעה וגם מרוויח.

אורי מקלב: השיטה הזאת היא כדי לעודד גופים שאין להם את הכסף להשקיע ושהם לא רואים את זה כחלק המפעילות היום יומית שלהם ושהחניה היא לא חלק מהמומחיות שלהם.

אורי מקלב: אתה אומר שהחברות לא הסכימו?

צבי לשץ: לא היו מעוניינות, כי זה לא משתלם להם כלכלית.

אורי מקלב: תכף נשמע אם בבית החולים הדסה זה כך.

צבי לשץ: בבית החולים יוספטל, אנחנו מנסים מזה שנתיים להקים חניון בשיטת ה- BOT ואנחנו לא מצליחים לממן את ההקמה.

אורי מקלב: סליחה, אני מסביר כאן גם שאלות שנשאלות בשקט ואני מעלה אותם בקול.

אורי מקלב: מתברר היום שיש חברה גדולה שמחזיקה ארבעה עשר בתי חולים, ועוד אחד עשר בתי חולים בבעלות של שזה כבר עשרים וחמישה בתי חולים.

אורי מקלב: שמונה ועוד אחד עשר, ויש את הפרטיים שהם ארבעה: "הדסה", "שערי צדק", "ביקור חולים "מעייני הישועה" ששם אין בעיה ידועה של חניה.

אורי מקלב: הפניות היו על בית החולים שערי צדק ובית החולים הדסה.

אורי מקלב: בעצם כל נציגי בתי החולים נמצאים כאן.

צבי לשץ: אני חוזר, בבית החולים יוספטל אנחנו מנסים להקים ולא מצליחים כי אף אחד לא מוכן להקים את החניון שם בשיטת ה- BOT, בסופו של דבר אנחנו נצטרך להקים אותו.

צבי לשץ: המדרכות שם נצבעו בכחול לבן וכולם חונים בבית החולים יוספטל שיש לו 60 מקומות כולל לפרסונל.

צבי לשץ: יש לנו שטח מסביב אותו אנחנו מנסים להכשיר אבל אין אף אחד שמוכן לעשות את זה כי העלויות הן אדירות.

ציפי חוטובלי: צריך למצוא פתרון לניצול חניון בתי החולים, זה באמת חלק מאוד קטן של בתי החולים.

ציפי חוטובלי: כמה בתי חולים יש לנו במרכזי ערים?

אורי מקלב: אני רוצה להגיד משהו שאולי ירגיז את בתי החולים ואולי גם את חברתי חברת הכנסת רחל אדטו.

אורי מקלב: אתה אומר שבבית החולים שניידר ובלינסון יש רק 300 מקומות חניה, צריך לזכור שבית החולים בלינסון עד לא לפני הרבה זמן היה מחוץ לעיר, כלומר השטחים סביבו היו פרדסים, זה שהוא במרכז העיר פתח תקווה זה לאחרונה וברוך ה' העיר מתפתחת.

אורי מקלב: פיתוח בית החולים נעשה לעיתים על חשבון שטחי חניה ולא מפנמים שבעצם השירות הזה הוא חובה.

אורי מקלב: במקומות אחרים יש תקן למספר מקומות חניה ואולי לא מקפידים מספיק עם בתי חולים, ואולי בזמנו לא היה תקן שחייב את בתי החולים.

אורי מקלב: אם היו מקפידים עם בתי חולים כפי שמקפידים בבתי מגורים ובניין משרדים, כלומר לא נותנים היתרי בנייה בלי הקצאת מקומות חניה כפופים לתקן.

אורי מקלב: אתה אומר שיש 300 מקומות כולל הפרסונל, אני רואה את המבקרים קודמים לפרסונל.

אורי מקלב: הפרסונל יכול להגיע ברכב ציבורי או של בית החולים עצמו, הוא מגיע בבוקר מוקדם.

רחל אדטו: זו סגולה שפרסונל לא יעבוד באותו בית החולים שלא יהיה נגיש ונוח.

אורי מקלב: אני יודע שזה מרגיז, זה לא שאני לא דואג לפרסונל, אני יודע מה זה להגיע למקום עבודה בלי חניה.

אורי מקלב: אני מסתכל על האיזון גם של המבקר.

רחל אדטו: אימא שצריכה לצאת להוציא את הילדים מהגן צריכה חניה נגישה.

אורי מקלב: לה בוודאי יש הסדר קבוע, אבל לאותו מבקרת שמפסידה את העבודה בגלל שבנה מאושפז או האבא שצריך לטפל ולהוציא את הילדים האחרים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להבין, שמסביב לחולה המאושפז יש משפחה שכל סדר היום שלה משתנה, ועם הבעיות מסביב.

אורי מקלב: אני מאוד מזדהה עם משפחות החולים, משהם אנחנו מקבלים את הפניות.

אורי מקלב: הצוות הרפואי, הפקידים הפרסונל זה מקום העבודה שלהם וגם לו צריך לדאוג, אבל המשפחות שבדרך כלל בזמן אשפוז של אחד מבני המשפחה הם נמצאים לא בדיוק בזמן אידיאלי, מדובר על מצב חירום עם הוצאות רבות בתקופה הזאת.

רחל אדטו: אדוני היושב ראש להנהלת בתי החולים אין ניגוד עניינים בין הצוות לחולים ובין המבקרים.

רחל אדטו: לבית החולים יש אינטרס מאוד גדול להנגיש שטחי חניה כי האנשים בעיר כמו ירושלים שאחד משני בתי החולים שהוא לא נגיש ואין בו חניה.

רחל אדטו: , חולה שצריך טיפול מסוים לאן הוא יבחר ללכת?

רחל אדטו: הוא תמיד יבחר ללכת לבית החולים הנגיש יותר, לכן לבית החולים מלכתחילה יש אינטרס כלכלי משלו כדי שאנשים יגיעו גם לבדיקות האמבולטוריות וגם לטיפול, יש לו אינטרס שיהיו לו שטחי חניה.

רחל אדטו: אני בכלל לא מדברת כמה משלמים אבל להגיד שלבתי החולים אין אינטרס, יש להם אינטרס להנגיש חניה כדי להפוך את בית החולים יותר ידידותי למשתמש בו.

רחל אדטו: כשאדם יחשוב איפה לעשות טיפולי IVF הוא יבחר בבית חולים שיש ניגשות וחניה.

אורי מקלב: אולי יש תחרות על החולים בקופות החולים אבל על פי רוב החולה הולך לאן שמפנים אותו.

ציפי חוטובלי: זה בדרך כלל לפי הקרבה למגורים.

רחל אדטו: אתה יודע כמה חולים בית החולים הדסה הפסיד בשלוש-ארבע שנים, כשלא היה אפשר להגיע להדסה כשבית החולים הפך לאתר בניה?

רחל אדטו: תשאל את אנשי "הדסה" כמה עלה להם כל הדבר הזה.

אורי מקלב: אבל חלק לא קטן הם לקוחות שבויים.

ציפי חוטובלי: הוא מגיע בעל כורחו.

אורי מקלב: אני חייב להגיד לחברת הכנסת רחל אדטו.

אורי מקלב: אם אדם שמגיע ל"שערי צדק" ויש שם לחץ גדול, אפילו היולדות בוחרות באיזה בית חולים ללדת, החולה בוחר כי הוא עושה את שיקוליו גם את שיקולי הנוחות.

אורי מקלב: אני יודע שבית חולים ביקור חולים שנמצא במרכז העיר מהווה יתרון לחלק גדול מהאוכלוסייה שלמה שרוצה בית חולים קרוב כדי להגיע בשבתות.

אורי מקלב: בהחלט לידה יכולה להסתיים באשפוז של הפג לאורך זמן וקל וחומר באשפוזים שהופכים להיות ארוכים.

אורי מקלב: רצינו להביע את עמדתנו שהשירות הזה הוא לא שירות אקסטרה ולא עוד שירות שבעיקרו הוא לצורך הכנסות, אנחנו רואים את זה כשירות הכרחי וכחלק משירות האשפוז, שירות שעוזר לחולה וגם למלווים ואלה שסועדים את החולים שבעצם עוזרים לבתי החולים.

אורי מקלב: אין היום זה מצב שלשירות רפואי בלי לאפשר חניה נגישה.

אורי מקלב: אני חוזר על זה כי נשמעו דברים בוועדות אחרות, זה שבית החולים מוציא את השירות הזה לזכיין חיצוני ורואה בזה כמחולל הכנסות וכמו שירותים אחרים של הסעדה וכדומה, מחר הוא יתחיל להשכיר כסאות בתוך בתי החולים ויגיד שמי שרוצה כיסא לשבת שילם כמו בחוף הים וזה יהיה עוד דבר שמחולל הכנסות.

אורי מקלב: אני רוצה לומר לכם שפניתי לבית חולים הדסה בעקבות פניה שהגיע לוועדה לפניות הציבור בנוגע למעברים הצרים שנעשו לבית החולים, היום נכנסים לבית החולים דרך הקניונים, טוב שהם קיימים ואולי לחלק זה לרפוי כי יש מה לעשות ושזה גם מחולל הכנסה לבית החולים זה טוב, אבל המעברים התמלאו בדוכנים והמרווח היה פחות ממה שיש בשוק מחנה יהודה.

אורי מקלב: זה בעצם מראה שמדובר בקניון ולא בבית חולים.

ציפי חוטובלי: רק בחלק מבתי החולים זה כך.

אורי מקלב: חייבים להפנים שהשירות הזה הכרחי.

אורי מקלב: אולי אתם לא מודעים לכך שלחולים ולבני משפחתם עניין החניה מאוד קשה, גם יקר וגם קשה להם.

ניל פרלמן: אתה חושב שזה לא מופנם?

ניל פרלמן: אני מקבל את הערות שלך אבל אתה חושב שבתי החולים האם אנטי חברתיים ולא אכפת להם מהחולים שלהם?

ניל פרלמן: כך זה נשמע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שקורה בינתיים.

אורי מקלב: יכול להיות שיש להם דברים לא פחות חשובים.

אורי מקלב: אתה תשאל אותי במה עדיף להשקיע ב- MRI או בהקמת חניון.

אורי מקלב: למה אתה לא שואל אותי את השאלה הזאת.

ניל פרלמן: יושב לצידי סגן מנהל בית החולים, אחד הגדולים במזרח התיכון, הוא צריך זמן לטפל בכל הנושאים וגם בנושא הזה של חניון.

אורי מקלב: אני אומר את התשובה שלי ואחר כך נשמע את חברי הכנסת, התשובה שלכם ברורה ש- MRI חשוב יותר והקמה של עוד מחלקה חשובה יותר.

אורי מקלב: ציוד והרחבת בית החולים זה דבר מאוד חשוב אבל אני אומר שאת הנושא הזה אתם לא מפנימים מספיק.

אורי מקלב: את כל השירותים שנותנים עד היום, כלומר המחלקות הקיימות אצלכם חייבות לתת בצמידות גם מקומות חניה למטופלים.

צבי לשץ: אתה צודק במאה אחוז.

אורי מקלב: לצורך ניצול מקסימאלי של בית החולים לא אאפשר לסועדים לבקר מאחר וזה מכביד על הצוות וזה גורם להוצאות נוספות ומכביד על השירותים הכלליים, אני מפריד בין השירותים ואת מה שאני צריך לתת לחולה אני נותן ואת שאר הדברים הנלווים אני לא נותן.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שזה חלק מהשירות.

אורי מקלב: חברתי חברת הכנסת רחל אדטו אמרה, שהאנשים מעדיפים, וחברת הכנסת ציפי חוטובלי אמרה שיש מצוות ביקור חולים, אני מזכיר ומתוודה ברבים כשאני צריך לבקר חולה, אם הוא מאושפז בבית החולים שערי צדק אני מהר יותר מגיע לבקר אותו ואם הוא מאושפז ב"הדסה" בהרבה מקרים אני נמנע מלבקר כי אני יודע ששם זה לוקח זמן, חלק מהשיקולים שלי היו בעיות החניה, אין לי נהג ואני עושה את הכל עצמי.

ניל פרלמן: זאת הנקודה ולא בגלל המחיר של "הדסה", זה בגלל העומס של "הדסה".

אורי מקלב: אבל החלק של ביקור חולים גם של מי שבא לבקר אותו ולא לסעוד אותו, גם ביקורים של מבקרים נותנים לחולה משהו, אני גם אומר שביקורם רבים מדי גם מפריעים, אני מדבר על הביקורים המועילים, ואצלנו נאמר שהמבקר נוטל אחד משישים מהמחלה.

אורי מקלב: אנחנו רואים בביקור משהו ערכי והעם היהודי בכלל, מצווה.

יצחק זיידיס: חברים גם בית הכנסת עולה כסף, למה אתם נתפסים - - -

אורי מקלב: מאחר שהמבקר לוקח אחד משישים של המחלה אז אם יש שישים מבקרים, החולה מבריא.

ציפי חוטובלי: הערה לסיכום.

ציפי חוטובלי: אני בטוחה שיש לכם כוונות טובות, אני יכולה להגיד שאנחנו כאן בוועדה יכולים לראות את מה שאתם שמתם בסדרי העדיפויות.

ציפי חוטובלי: יש כאן מחלוקת עקרונית גם לגבי מבקרים חד פעמיים וגם לגבי תקופת אשפוז ממושכת, אלו המחלוקות המרכזיות.

ציפי חוטובלי: בתוך המחלוקות המרכזיות האלה אני חושבת שכדאי מאוד שתיקחו לתשומת הלב כעובדה שהדברים האלה מבוססים על כל עם ישראל שחווה את החוויה בהגעה לבית החולים ושלא מסוגל לעמוד במצווה הבסיסית ביותר בגלל דרישת חניה.

ציפי חוטובלי: זו דרישה מופרזת ואנשים לא יכולים להימלט ממנה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שראוי מאוד שיהיו שינויים בדיוק בנקודות שדברנו עליהן, הרי לא מדובר במהפכה מהיסוד.

ציפי חוטובלי: ההבדל בינינו הוא הנחת יסוד שונה.

ציפי חוטובלי: הנחת היסוד שלכם היא שברור שצריך לגלגל את העלויות על האזרחים שבאים לעשות ביקור חולים, לנו ברור שזה לא צריך להיות מגולגל על האזרחים, זה ההבדל.

ציפי חוטובלי: בנושא תיחום המחיר, הדבר שצריך להיות ברור שביחס למחיר חניה מקובל, אל תגבו מחירים שעולים פי כמה מהמקובל.

יצחק זיידיס: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, אני אשמח אם האוצר יממן את זה.

יצחק זיידיס: זה הכל.

יצחק זיידיס: אם הציבור לא צריך לממן אז האוצר צריך לממן את זה.

יצחק זיידיס: למה את באה אלינו?

יצחק זיידיס: תביני רק דבר אחד, לעשות חניות עולה כסף, לתחזק חניות עולה כסף, בתי החולים במצוקה גם כך.

יצחק זיידיס: ישנן שתי אפשרויות או שזה על חשבון MRI- רק תגידו, או שתביאו כסף ממקור ציבורי אחר.

יצחק זיידיס: להגיד גם תספגו, גם תעשו וגם תעשו מצווה כזאת וכזאת, בסדר גמור רק מי יממן את המצוות?

יצחק זיידיס: אני אתכם.

יצחק זיידיס: בהצעת החוק תכתבי שכל חניות בתי החולים, פיתוחן ואחזקתן ימומנו על ידי מדינת ישראל, תשימי את התקציב.

יצחק זיידיס: חברת הכנסת ציפי חוטובלי אני עובד ציבור בדיוק כמוך, אני מקבל משכורת ממשלתית.

יצחק זיידיס: בתי החולים הם בתי חולים ציבוריים שאין להם רווחים, כל הכנסה שיש להם הם משקיעים לצרכי בית החולים, טיפול בחולים, חניות, ניקיון, אחזקה, וכל הדברים, אלו עובדות החיים, וזה לא מספיק.

ציפי חוטובלי: כשאתם מדברים על תקצוב בתי החולים, תדברו על זה.

יצחק זיידיס: בשמחה אני אדבר על זה.

יצחק זיידיס: ההסתדרות הרפואית עושה שביתה על חלק מהדברים האלה.

יצחק זיידיס: שהאוצר יפתח את ידיו הנדיבות ושזה יעלה בכנסת וכשאתם דנים על דברים אחרים, שייקחו את זה בשיקולים כשמחלקים את התקציב המדינה, אני אהיה מאושר בדיוק כמוך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דר' יצחק זיידיס, יש לי שאלה אליך, בעצם זה מה ששאלתי כשפתחנו את הישיבה, אתם רואים בחניון כמקור הכנסה?

יצחק זיידיס: לא.

יצחק זיידיס: אנחנו רואים בחניון כמטרה בסיסית שלנו לספק חניה, אנחנו חושבים בדיוק כמוכם שכשאדם בא לבקר ולעשות מצווה או לסעוד חולה הוא צריך מקום לחנות את רכבו.

יצחק זיידיס: אז נשאלת השאלה כאת החניה צריך להכשיר, אני יושב בתל השומר – בית חולים של 600 דונם, כולו מלא ואיפה שאין בניין יש חניות וזה - לא מספיק.

יצחק זיידיס: יש לנו בניין חניה של תשע קומות – זה לא מספיק, יש לנו עוד שני בנייני חניה של שלוש קומות כל אחד – זה לא מספיק, אנחנו בונים עוד שניים –זה לא מספיק.

יצחק זיידיס: זה עולה הון תועפות, מיליונים על מיליונים על מיליונים, הבניה והאחזקה, והאוצר לא שם אגורה שחוקה, מדינת ישראל בכל היקף שהוא לא שמה אגורה שחוקה.

יצחק זיידיס: מה שמושקע זה בדיוק מה שמשלמים האנשים לחניה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא רואה בזה כמקור הכנסה?

יצחק זיידיס: אני רואה כמקור הוצאה.

יצחק זיידיס: אני רואה בזה שירות לציבור, אבל שירות שעולה כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה כשאתה משקיע בחניות אתה רוצה בסופו של דבר להחזיר את ההשקעה.

יצחק זיידיס: אני לא צריך להחזיר את ההשקעה, אני צריך לשרת את החולים שלי ולתת להם גם תרופות בין היתר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה ברור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה שלך חברת הכנסת ציפי חוטובלי היא קצת לא הוגנת.

אורי מקלב: זאת לא השאלה שלה, היא שלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברור לגמרי מה חשוב יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שאתה רוצה להחזיר את ההשקעה כי אתה רוצה לקנות עוד ציוד חדש, השאלה הפשוטה, מהו הסכום שאתה חושב שהוא סכום הגיוני שיכסה את העלות של תחזוקת החניה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים על שני דברים, האחד זה הפטורים מתשלום.

יצחק זיידיס: גורפים לחלוטין אתם רוצים?

ציפי חוטובלי: לא.

יצחק זיידיס: מי שבא לקיים מצוות ביקור חולים צריך פטור מתשלום?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ממש לא.

ציפי חוטובלי: אני דיברתי על מי שמגיע לשעה אחת בלבד.

ציפי חוטובלי: אתם רוצים להקצות 30 דקות ואני אומרת שזה הזמן שלוקח להחנות את הרכב ולהגיע.

אורי מקלב: אמרה חברת הכנסת ציפי חוטובלי שגם אם אנחנו דנים על המבקרים החד פעמיים איתם לא צריך להתחשב, היא אמרה שזה לא דומה כי הוא לא מגיע ליום שלם אלא רק לשעה קלה ולכן המחיר לא צריך להיות מחיר ליום מלא, אין מקום לקחת 20 שקל לשעה הזאת ובטח לא במקומות האלה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים ומבינים שבתי החולים מתמודדים עם קשיים רבים, אבל הוצאות החניה צריכות להיות חלק מהוצאות בית החולים.

אורי מקלב: כמו שאתה מבין שיש לך הוצאות רפואיות לבית החולים כך גם ההוצאות סביב החניה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים שלא תפרידו את הוצאות החניה מההוצאות האחרות.

יצחק זידייס: אין לי בעיה, שיעלו את מחיר יום האשפוז.

אורי מקלב: אתם פעם ביקשתם את זה?

יצחק זיידיס: כל יום אנחנו מבקשים את זה.

אורי מקלב: אתם מפרידים בין הוצאות החניה להוצאות בית החולים.

אורי מקלב: בבקשה בית החולים הדסה, דיברנו והבאנו אתכם כדוגמה וגם את השינויים שנעשו בחודשים האחרים ובוודאי יש לכם מה להוסיף בעניין.

אורי מקלב: אנחנו אומנם מייצגים את פניות הציבור אבל אנחנו מבינים שמצדו השני יש את נותן השירות.

יצחק זיידיס: עכשיו אני מבין למה כשמגיעים לכנסת משלמים לחניה.

אורי מקלב: לא צריך לשלם.

אורי מקלב: אני מקווה שאתה בביקור מזדמן ולא בביקורים רבים, כי הוועדה לא תצטרך לקרוא לך.

אורי מקלב: לאחר ישיבה מנהלת הישיבה תחתום לך על הכרטיס.

אורי מקלב: הנה הצגת תכלית, הנה אנחנו מבקשים שהמידע הזה, מהכנסת, אנשים שמוזמנים לוועדה מוזמנים לחנות בחניון הלאום, מוציאים כרטיס ובסיומו של הדיון מנהלת הוועדה מחתימה את הכרטיס והם לא צריכים לשלם.

אורי מקלב: כמו שאמר עורך הדין צבי רוזנטל זה גם מופיע במכתב ההזמנה.

אייל שקי: בנינו עכשיו מגדל חניה בעלות של 50 מיליון בהשקעה של חברת שפיר, שמעתי שהזכרתם אותה.

אייל שקי: לציבור יש 2,600 חניות.

אורי מקלב: בשיטת ה- BOT ?

אייל שקי: כן.

אייל שקי: לציבור, למבקר יש 2,600 מקומות חניה שמתוכם 1,000 חניות בעלות של 36 שקלים והיתר ה- 1,500 מקומות בעלות של 20 שקלים מחיר חד יומי, יש עוד 100 חניות, כמו שאמרה חברת הכנסת רחל אדטו שהן חניות של הקניון בעלות יומית של 60 שקלים.

אייל שקי: בכל החניות האלה.

אייל שקי: ה- 1,000 זה מגדל אשפוז ששם 36 שקלים ליום.

אורי מקלב: למי שמאושפז במגדל?

אייל קשי: לחונים במגדל.

אייל קשי: יש מגרש חניה בהמשך של הקניון, מימין, שם זה בעלות של 36 שקלים ליום, השעה הראשונה 18 שקלים וכל 15 דקות המחיר עולה ב- 2 שקלים, סה"כ העלות היומית יכולה להגיע ל- 36 שקלים.

אייל קשי: בחניון של ה- 1,000 מקומות חניה.

אייל קשי: בשאר ה- 1,500 מקומות החניה העלות היא 20 שקלים ליום.

אייל קשי: הכתבה בעיתון של היום עליה דיברתם בתחילת הדיון לא כל כך מדויקת וזה המקום לתקן.

אייל קשי: "הדסה" נותנת פוטר לכל מי שציינתם.

אייל קשי: את המקרה של המתלונן שהגיש תלונה באופן רשמי אני לא מכיר לפרטי פרטים.

אייל קשי: גם המנכ"ל שהיה כאן במפגשים קודמים ענה שיתכן וזה משהו שנפל בין הכיסאות.

אורי מקלב: איך יודעים על הפטור, איך זה מפורסם?

אייל שקי: כשמגיע אדם למחלקות האונקולוגיה, במכון שרת יש שלטים במחלקות, בפגיה יודעים, חיילים, תרומות דם, תרומות מח עצם מקבלים פטור, פסיכיאטריה, דיאליזה, נכים מקבלים פטור מתשלום.

אייל שקי: למאושפז מעל 14 יום אם עובדת הסוציאלית ממליצה הוא מקבל הנחה והוא משלם עלות של 150 שקל לחודש ימים.

שלומית אבינח: יש שילוט בכל מחלקה?

אייל קשי: יש שלטים.

אורי מקלב: יש לוועדה כמה הערות ואנחנו נבקש שזה יעשה דרך להרחבת מקבלי ההנחות או הפטורים, אנחנו חושבים שהמידע הזה צריך להיות נגיש והרבה יותר ברור.

אורי מקלב: אנחנו גם לא בטוחים שעובדת הסוציאלית היא זאת שצריכה לטפל בזה, יש מנהלה.

אייל קשי: אנחנו לא נוגעים בחולים, אנחנו לא נכנסים כי יש כאן סודיות רפואית וכל מיני דברים אחרים שאין לנו נגיעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הכבוד לכם.

אורי מקלב: מי שמגיע, מוותר על סודיות רפואית.

רחל אדטו: למשל, יש מחלקה אונקולוגית שלה יש עובדת סוציאלית שמתעסקת בכל מה שקשור לפטור ממס הכנסה לחולים אונקולוגים, זכויות סוציאליות שלהם, המטפלים, כלומר העובדת הסוציאלית בכלל לא קשורה לנושא הכספי של הדברים האלה, הן מטפלות בעובד זר לחולה, מטפלות בדברים עם קונוטציה.

רחל אדטו: היא יודעת שהוא חולה אונקולוגי מורכב, ללכת לשלוח אותה לקצין הבטחון של בית החולים, אני לא בטוחה שאייל רוצה לדעת את כל הדברים האלה.

אורי מקלב: חברת הכנסת רחל אדטו, אין לנו בעיה שאת המידע לפטור או הנחה לחניה יקבלו מעובדת הסוציאלית, כלומר חולי אונקולוגיה שצריכים פטור ממס הכנסה או ממוסדות אחרים וטיפול בזכויות כמו עובד זר, כמובן שאנחנו מברכים על כך שהעובדת הסוציאלית מוסרת את המידע הזה, וגם מי שרוצה שיפנה אליה לקבל מידע.

אורי מקלב: שלאנשים יקבלו מידע על כך או בדף מידע לחולה או בדרך אחרת.

אורי מקלב: החלק הטכני לא צריך להיות של העובדת הסוציאלית, הבקשה צריכה להיות דרך המנהלה, פקיד שמטפל בפטור מחניה, לגשת לעובדת הסוציאלית זה רק לקבל מידע.

אורי מקלב: בוודאי שעובדת הסוציאלית יכולה למסור את המידע.

אורי מקלב: אנחנו מקווים שיותר ויותר יקבלו את המידע, גם בזכות כל וועדה וכל וועדה וכל כתבה וכתבה שמפורסמת בנושא.

אורי מקלב: אני בטוח שיש עלייה בדרישות לקבלת פטור או הנחה לחניות כתוצאה מהחשיפה.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שזה צריך להיות הליך טכני שלא קשור לעובדת הסוציאלית.

אייל קשי: דיברת על נושא החניה, צריך לזכור כשנבנה בית החולים הדסה לא חשבו שיהיה צורך במספר כזה גדול של חניות ושיבנו במדרון ההר למטה, הירושלמים שביניכם בוודאי זוכרים שהייתה בתחילה טבעת אחת של חניה ואחר כך הרחיבו את החניונים כלפי מטה ועכשיו יש מגדל חניה.

אייל קשי: אני מסכים איתך, זאת הסיבה ש"הדסה" משלמת עבור שאטלים סכומים גבוהים, שאטל שעובד משעה 06:00 עד השעה 11:00 בלילה כדי להקל על הציבור, כמובן גם על העובדים.

אורי מקלב: אין ספק שצריך לציין, "שהדסה" עשתה מהפך בנושא החניה.

אורי מקלב: עד לתקופה מסוימת נמנעתי מלהגיע למקום בגלל חוסר במקומות חניה, היום יש יותר למרות העלות.

אורי מקלב: יש עדיפות לפרסונל ואני לא רוצה להביע דעה אם החניונים האחרונים צריכים להיות למבקרים או דווקא לפרסונל שמגיע בבוקר.

אייל קשי: אם אני נותן את החניון בכניסה לבית החולים, אני מטעה את הציבור כי הם מגיעים מכיוון הפוך, ואז תגענה תלונות למה צריך לעשות סיבוב.

אורי מקלב: איך מתגברים על הבעיות האלה?

אורי מקלב: בבקשה בית החולים שערי צדק.

אריק פויר: ברמה העקרונית צריכים להבין שלנו יש לנו זהות אינטרסים איתכם כשמשרתי הציבור.

אריק פויר: אנחנו משרתי ציבור ולנו יש אינטרס מוחלט בכל מי שבא לבקר בבית החולים, פעם אנחנו עובדים ופעם אחת אנחנו מבקרים, זה צריך להיות נוח, זמין וזול.

אריק פויר: אנחנו לא חיים במערכת מופרדת מהסביבה.

אריק פויר: היה ויש שטח ורוצים לבנות שטח אנחנו עובדים מול חוקי העירייה ותשלומי ארנונה,, מינהל ומשטרה, כיבוי אש וכל רשויות המדינה אותם אנחנו צריכים לרצות ולתת להם תשובות, לשלם להם ולא תמיד מקבלים תשובות כי לא תמיד יש למדינה לתת לנו, במיוחד כשמדברים על בתי חולים שאינם ממשלתיים.

אריק פויר: אנחנו מרגישים די נוח כבית חולים, כי אנחנו בין האנשים שנותנים פטורים הכי גורפים במערכת עוד לפני הוועדה.

אריק פויר: אצלנו העסק מובנה ברמה של פגים, מהרגע שיוצאים מחדר לידה יש מערכת שמהר מאוד מדווחת והאימא מקבלת את המידע.

אריק פויר: אותו דבר לגבי חולים כרונים שהם הרבה מאוד - כך נוהגים כל בתי החולים, חולי אונקולוגים, דיאליזה, ואנשים שבאים לאשפוז ים המטולוגי ורבים אחרים, מדובר בהרבה מאוד חולים.

אריק פויר: אני מדבר על מאות חולים שמגיעים למרכז רפואי כזה שמקבלים אישורים רק משום העובדה שאנחנו כבית חולים מאמינים בחסד ובביקור חולים ובאהבה.

אריק פויר: התפקיד שלנו הוא בסך הכל לשרת את אותו חולה שיהיה לו גם נוח, גם נעים וגם טוב וגם יהיה לנו כסף לקנות תרופות.

אורי מקלב: אתה עומד מאחורי המשפט שאתה כן רואה את זה כמחולל הכנסות.

אורי מקלב: אתה אומר שהחניון צריך להיות רווחי כדי שתוכל לקנות תרופות.

אורי מקלב: החניון צריך לכסות את הוצאות הרישיון, מכבי אש, וכל הדברים האחרים.

אריק פויר: מרכז רפואי אינו מפעיל עסקים פרטיים כי הוא לא טוב בזה, הוא טוב בניהול, הוא מוכר את הזיכיון, הזכיין מנקה את השטח, הזכיין מפתח ומתמודד עם הביטוח, הזכיין משלם את הארנונה, כדי להבין את מושגי הארנונה - - -

אורי מקלב: אתה מכיר את המכרזים ההפוכים?

אורי מקלב: אני אומר לך שיש אפשרות לצאת עם מכרזים הפוכים, מי שנותן את המחיר הכי זול למבקר ולחולה הוא זה שיוכל לרכוש את הזכות להפעיל את החניון.

אורי מקלב: אם אתה מוותר על הכנסות לבית החולים ואתה באמת רוצה שהמקום יפעל, אני אלמד אותך שיש מכרזים הפוכים.

אורי מקלב: אתה תראה שהמחירים יהיו הרבה יותר זולים.

אריק פויר: אנחנו מכירים את העניין הזה מכל הצדדים.

אריק פויר: אתה צריך להבין שכל אחד מהאנשים כאן, אני יכול להעיד על עצמנו, אנחנו במפורש מתמודדים דווקא עם חוסר במקומות חניה, אנחנו לא נהנים מחוסר מקומות חניה, אם אנחנו רוצים לחפור אז כביש 16 צריך לעבור, אם רוצים לבנות יש שכונה שמתנגדת, יש שכנים, עומדים במערכות לחצים.

אריק פויר: בשורה התחתונה כל אותם הפטורים שמציע כרגע , אנחנו בית חולים שלכאורה לא אמור לקבל את הנחיות, אנחנו כן מקבלים את זה על עצמנו מראש.

אריק פויר: ההפך, ישבנו בוועדות,אני חושב שכל בתי החולים שמחים לקבל את זה ושותפים לעניין, אנחנו רואים בזה כשירות מוחלט למטופל.

אורי מקלב: אנחנו מעריכים את זה.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: בית החולים איכילוב בבקשה.

רחל אדטו: הכל בגללכם.

יוסי שחר: שמתי לב שראיתם עד כמה אנחנו בסדר והרגשתי מיותר כאן קצת.

אורי מקלב: לפני כשלושה שבועות חוויתי את זה על בשרי.

אורי מקלב: הגעתי בשעה 11:00 בלילה וחניתי בחוץ והייתי צריך ללכת ברגל.

יוסי שחר: חשוב לציין שברגע שמקבלים היתרי בנייה, אנחנו מחויבים להראות שיש מקומות חניה.

יוסי שחר: לא נותנים לבנות בבתי חולים לפני שמוודאים שאכן יש איזון במקומות החניה הנדרשים.

אורי מקלב: אתה צודק אבל זה לא בכל בתי החולים.

יוסי שחר: אני יודע שזה מתבצע על ידי עיריית תל אביב בהקפדה יתרה.

רחל אדטו: כולל הבניין החדש שבניתם?

יוסי שחר: בהחלט כך.

יוסי שחר: יש חניה.

אורי מקלב: אבל הכל לפרסונל.

רחל אדטו: הבניין נסמך על החניון הקודם?

יוסי שחר: יש הסתכלות, העירייה כשהיא נותנת לך היתר היא בוחנת שאכן במספר הגלובלי של מקומות החניה באזור עומד בתקנים מסוימים.

רחל אדטו: לא הבנתי מה שאמרת עכשיו.

רחל אדטו: הוספתם עכשיו בניין לתפארת איכילוב, לתפארת עופר.

יוסי שחר: לתפארת אלה שמקבלים שירותים.

רחל אדטו: בסדר.

רחל אדטו: הבניין הענק הזה הביא איתו מקומות חניה בנפרד או שלקחתם את מה שהיה קודם?

יוסי שחר: בבנין הענק הזה חייבים להראות מה קורה מבחינת פעילות בית החולים כנגזרת מבניין הענק הזה.

אורי מקלב: למה התשובה היא מסביב, למה אתה לא עונה ישר?

אורי מקלב: יש מקומות חניה בבנין הזה?

יוסי שחר: לבניין הזה לא צריך מקומות חניה, הוא נבנה בעיקר כדי לתת פתרון לבית חולים חירום, זה אומר מרתפים מוגנים, זה העיקר.

אורי מקלב: הצלחתם לשכנע את עיריית תל אביב שאין לכם צורך להוסיף מקומות חניה, מספר המיטות, התשובה היא שלא נוספו עוד מקומות חניה.

רחל אדטו: סליחה שאני קוטעת אותך, זה לטוב להגיד מספר המיטות?

אורי מקלב: בוודאי.

רחל אדטו: מספר מיטות, במקרה הזה שלא הגדילו עדיין לא נותן - - -

יוסי שחר: בעיריית תל אביב מחויבים למספר מקומות חניה, ואכן הולכים לבנות עוד, ובנו עוד 2,700 מקומות חניה בזכות אופי הפעילות של בית החולים במרכז ויצמן.

יוסי שחר: בנוגע לרמת שירות שאנחנו נותנים לאותה קבוצה שהוגדרה על ידי משרד הבריאות.

יוסי שחר: אנחנו בהחלט עומדים ביעדים האלה אף על פי שלנו אין מקום חניה שמפעילים אותו ומכניסים כסף, כמו שנאמר כאן.

יוסי שחר: אנחנו יצרנו מערכת יחסים מול החניון הצמוד לנו והיום כל הבאים לקבל טיפול אונקולוגי או דיאליזה, יתרה מכך גם בתחומים אחרים.

יוסי שחר: לאחרונה פתחנו מרפאת התפתחות הילד ואף על פי שלא נדרשים לתת פתרונות, גם לזה נתנו פתרונות של חניה חינם לאנשים ייחודים.

יוסי שחר: אני בהחלט חושב שהמקום המיוחד שאנחנו נמצאים בו חייב להביא למצב שמצד אחד נותן פתרונות למקרי הקיצון ומצד שני לא מביא למצב שמחיר החניה הוא זול במיוחד, כי אז כולם יחנו אצלנו ולא יהיה מקום למטופלים.

יוסי שחר: לכן יצרנו מערכת בדיקת עלויות חניה באזור, בשעה הראשונה אצלנו משלמים 14 שקלים ולאחר כל רבע שעה את הסכום הרלוונטי, זה יוצא בערך 4 שקלים.

רחל אדטו: כמה ליום חניה?

יוסי שחר: יום חניה לא יעלה מעל ל- 50 שקלים.

רחל אדטו: כלומר אותה משפחה שיוצאת ונכנסת כמה פעמים באותו תו חניה.

יוסי שחר: כן.

יוסי שחר: לגבי אותם מטופלים.

אורי מקלב: זה מוגבל בזמן היציאות?

אורי מקלב: היציאות האלה צריכות להיות עד 20 דקות?

יוסי שחר: לא.

יוסי שחר: הכניסה והיציאה תוכל לעשות תוך רבע שעה מבלי לשלם כלל.

יוסי שחר: מעבר לכך יש מסלולים נוספים.

רחל אדטו: אם אישה הולכת הביתה, מסדרת אוכל לילדים וחוזרת לבית החולים, לקח לה שעה וחצי לכניסה השנייה, זה כאילו כניסה חדשה?

יוסי שחר: ברגע שהיא קיבלה את הקופון של יומי, שזו כניסה אחת ל- 24 שעות, היא לא צריכה לשלם.

רחל אדטו: זה 50 שקלים ל- 24 שעות.

יוסי שחר: נכון מאוד.

יוסי שחר: יש מסלול מיוחד לאותם מטופלים שצריכים לשהות פרק זמן ארוך, אכן זה מול העובדת הסוציאלית או עובד אדמיניסטרטיבי כדי לקבל שירותים ומחירים אטרקטיביים יותר.

יוסי שחר: אכן יש לנו מסלול של 14-15 שקלים ליום לכאלה שמגיעים עם אישורים מיוחדים.

יוסי שחר: בנושא השילוט, קיבלנו הערות לנושא הזה, פעלנו רבות להציב שילוט, תמיד זה לא יהיה מספיק ונשתדל להשתפר עוד בנושא הזה.

אורי מקלב: לגביכם אנחנו דנים אחרת וזה מביא אותי לתובנה שצריך להבדיל בין בתי החולים.

אורי מקלב: אני אומר את זה למר ניל פרלמן, לא דומה בית חולים שערי צדק למשל שיש לו 20 דקות לכניסה ויציאה, אם אתה נותן זמן גורף לכולם אתה עושה לשערי צדק עוול, כי אצלנו ידוע שלעלות או להוריד חולה לא לוקח יותר מעשרים דקות, אבל בבית חולים כמו תל השומר 20 דקות זה מעט מדי, שם חצי שעה אני מבין.

אורי מקלב: אבל אם אתה תיתן הנחיה גורפת לכולם היא יכולה לעשות עוול לבתי החולים מסוימים.

אורי מקלב: למשל בית חולים איכילוב, אני יכול לומר מידע אישי שגם מירושלים יורדים לטיפול בבית החולים איכילוב, האנשים לוקחים בחשבון שקודם כל יש בעיות חניה.

אורי מקלב: הבעיה המרכזית היא העליות ולא תמיד מדובר ברכב אחד.

אורי מקלב: אדם שהיה מאושפז שלושה ימים בעקבות ניתוח אורתופדי בבוקר הוא נסע במסלול החדש של כביש ירושלים תל אביב כי הוא היה חייב להיות עד השעה תשע בבוקר לבדיקות יום לפני הניתוח.

אורי מקלב: הוא נוסע במסלול המהיר בתשלום של 30 שקל כדי להגיע לבית החולים בזמן, מישהו מגיע להחליף אותו או מישהו בא לבקר אותו, זה לא אחד שנכנס ויצא, צריך לקחת בחשבון שההגעה והחניה לבית החולים מדובר בעלות יקרה.

אורי מקלב: אני מחריג אותו כי הוא קיצוני ביותר ונמצא במרכז העיר.

אורי מקלב: אני יכול לבוא בטענות איך מאפשרים לבנות בניין כזה גדול בלי שעיריית תל אביב דרשה מקומות חניה נוספים, בהזדמנות החגיגית הזאת חופרים עוד שתי קומות ויוצרים מקומות חניה.

יוסי שחר: יש תכנית תב"ע במסגרת הסתכלות כוללת למתחם דורשים שיהיו X מקומות חניה.

יוסי שחר: ברגע שנתת את הפתרון, ואנחנו נתנו את הפתרון, לא באים ודורשים מכל מבנה להוסיף עוד, אלא מוודאים שאתה מקיים את תכנית התב"ע הכללית.

אורי מקלב: בית החולים תל השומר אנחנו פונים אליכם כאחרונים ולא בכדי.

אורי מקלב: אתם בצעתם שינוי די דרמטי בתקופה האחרונה, אם איני טועה הוא היה בתחילת 2011, זה גם מה שהביא את הכתבה בעיתון המודיע.

אורי מקלב: צבי רוזנטל נמצא כאן וגם קיבלנו פניות.

אורי מקלב: אני יכול להקריא את הפניה של מר שמעון שנקר מאשדוד, הוא היה אמור להגיע לוועדה ולצערנו מי שהיה מדובר שהייתה מאושפזת נפטרה והוא בתוך השבעה, לכן אני רואה חובה להקריא את מכתבו בקצרה.

אורי מקלב: הוא מדבר על הסדרי תשלום חניה למשפחות חולים כרונים, הוא מדבר על "תל השומר".

אורי מקלב: "עד לתאריך 31 לדצמבר 2010 שילמו מדי חודש סך של 20 שקל עבור כרטיס המזכה אותם בכניסה חופשית לכל החודש.

אורי מקלב: זאת מתוך התחשבות ראויה, בוגרת לבני המשפחה הנאלצים לעשות סבבי משמרות סביב יקירם בן משפחתם החולה, שטרחתם והוצאותיהן גדולות ממילא.

אורי מקלב: החל מתאריך 1 לינואר 2011 הותקנו מכשירי גבייה בשירות עצמי במספר מקומות בשטח בית החולים, כאשר כל רכב נכנס לוקח כרטיס עליו הוא משלם סך של 20 שקל לפני יציאתו.

אורי מקלב: לטענתנו עם השיטה הזאת התבטל באותה הזדמנות חגיגית הסדר המשפחות הנ"ל והאגרה החודשית עלתה פי חמש, דהיינו היום צריך לשלם 100 שקל עבור כניסה חופשית חודשית.

אורי מקלב: דבר שכמובן מכביד על המשפחות.

אורי מקלב: למשל לשם הדוגמה, משפחתנו מגיעה מזה שנתיים ימים ברציפות לאימנו המאושפזת מרותקת בשיקום המבוגר, באותה מחלקה שכנה של אימנו משפחתו מגיעה למעלה משלוש שנים לאביהם המאושפז משותק" כאן הוא מרחיב ואני לא הוסיף.

אורי מקלב: למעשה הוא מציף כאן הנושא של המבקר הלא מזדמן ממש, מדובר באנשים המאושפזים לתקופות ארוכות בכל קנה מידה.

אורי מקלב: לאור הדברים האלה ולאור מה שאני מבין, יש לך מה להוסיף בנושא?

נתנאל חג'בי: אם אנחנו מדברים בעקבות התחקיר על בית החולים תל השומר מדובר גם על מספר הטבות שהיו שם.

נתנאל חג'בי: מעבר לעובדה שאדוני כבוד היושב ראש ציין עכשיו היו גם הטבות נוספות כמו למשל היה ניתן לרכוש כרטיסי חניה במרוכז ב- 12 שקלים בלבד, ובעקבות ההתייעלות זה התבטל.

אורי מקלב: זאת אומרת שעשר פעמים חניה מזכה אותך במחיר של 12 שקלים במקום 18 שקלים.

נתנאל חג'בי: כעת זו בוטל לגמרי ובמקום 18 שקלים זה עלה ל- 20 שקלים.

אורי מקלב: ההנחה של 30% גם התבטלה.

נתנאל חג'בי: גם התבטלה וזה עלה ל- 20 שקל.

אורי מקלב: כלומר אותם אנשים שקנו מנוי של עשר פעמים המחיר הוכפל להם, במקום 12 שקל הם משלמים 20 שקלים.

נתנאל חג'בי: דווקא המעבר למכונות היה בעצם אמור להוזיל, מאחר וכוח אדם נחסך.

אורי מקלב: ציינתם גם שרכבים של מתנדבים שבאים לאסוף חולים, היום הזמן התקצר.

נתנאל חג'בי: בעניין הזה הם התאימו את עצמם לחוזר משרד הבריאות.

נתנאל חג'בי: אפשר להגיד לזכותם שזה הוארך מ- 20 דקות ל- 30 דקות.

יצחק זיידיס: אני משנה למנכ"ל תל השומר.

יצחק זיידיס: כמה דברים, ראשית אמרתי ואני חוזר על כך, אנחנו בית חולים ציבורי, אנחנו לא עושים כספים על חשבון אף אחד.

יצחק זיידיס: כל אגורה שנכנסת לבית החולים יוצאת לטובת הציבור בין בצורת רפואה ובין בצורה של שירותים אחרים שאנחנו נותנים, ולכן אני לא רואה ניגוד אינטרסים.

יצחק זיידיס: לגבי נושא החניה, אנחנו במצוקה אמיתית של מקומות חניה, כמה שלא בונים זה לא מספיק.

יצחק זיידיס: אני אומר שאנחנו עכשיו מוציאים עשרות מיליוני שקלים לשנה רק בשביל לפתח את נושא החניה.

יצחק זיידיס: אנחנו עושים.

יצחק זיידיס: יש לנו בבית החולים בסביבות עשרה קווים שעוברים בתוך בית החולים גם בין הבניינים.

יצחק זיידיס: דהיינו אדם שמגיע מאשדוד לא צריך להגיע ברכבו הפרטי, הוא יכול להגיע ברכב ציבורי.

יצחק זיידיס: האוטובוס מגיע ישירות לתל השומר מאשדוד ועד אחרי הרצליה, לכולם יש קווים אל תוך בית החולים.

יצחק זיידיס: יותר מזה, כעת מתכננים רכבת קלה באזור רמת גן.

אורי מקלב: ומהי תדירות האוטובוסים האלה?

יצחק זיידיס: התדירות של האוטובוסים היא כזאת שאפשר להגיע אלינו.

אורי מקלב: עד איזו שעה היא עובדת, עד אמצע הלילה?

יצחק זיידיס: אף אחד במדינת ישראל לא עובד עד אמצע הלילה.

אורי מקלב: לא העובדים, לא הסועדים את החולים.

יצחק זיידיס: אני לא מצפה שיסעדו את החולים עד אמצע הלילה.

אורי מקלב: הם מתחליפים.

יצחק זיידיס: עד שלוש לפנות בוקר?

יצחק זיידיס: אני לא יודע בעניין הזה.

יצחק זיידיס: לצערי לא קיבלתי לפני כן את הכתבה של "המודיע" וחבל, אני מאוד אשמח לקבל אותה ואשמח להעביר בכתב ובעל פה כל דבר.

צבי רוזנטל: ההנהלה סירבה להגיב.

יצחק זיידיס: אני חוזר ואומר, אנחנו רואים בחניה כמוצר כלכלי, אין לנו אפשרות לספק חניה לכולם, זה עולה הרבה כסף לפתח את זה.

יצחק זיידיס: אדם שבא 30 יום בחודש ומשלם 100 שקל לחודש זה 3 שקל ליום.

יצחק זיידיס: ולכן אני לא חושב שמדובר במחיר מופרז.

אורי מקלב: אתה אומר דבר שאני לפחות לא הבנתי.

אורי מקלב: אתה אומר שיש לך הוצאות של עשרות מיליונים סביב החניה, אני בהחלט מקבל את זה.

אורי מקלב: אתה גם אומר שזה מחולל הכנסה וזה כבר דבר שני.

אורי מקלב: זאת השאלה, האם אתה רואה את החניה כמחולל הכנסה לבית החולים שבסופו של דבר תוכל לקנות תרופות, לפתח את בית החולים, אתה רואה בזה עוד מקור הכנסה.

אורי מקלב: יש תובנה אחרת שכמו שאמרת העלות שלך בגלל המיקום ובגלל הבעיות האובייקטיביות של עלות פיתוח מקומות חניה אתה צריך להשקיע עשרות מיליונים אותם תוכל לכסות מהמחיר שאתה גובה, וזאת הסיבה שביטלת את הפטורים ואת ההנחות, את המינוי גם לגבי מאושפזים ששוהים זמן רב.

אורי מקלב: אם זה החלק השני אנחנו צריכים להתמודד עם , לדעתי צריך לעשות את זה בשיתוף פעולה עם בתי החולים ולתת בסוף מענה לכולם.

אורי מקלב: אני לא חי בחלל ריק ואני מבין שיש גם הוצאות לבית החולים.

אורי מקלב: יתכן שצריך לקבוע מחיר לחניה לכל בתי החולים בנפרד, אני לא חסיד של קביעה גופרת כי אנחנו נשלם על זה יקר מאחר ולבית חולים מסוים יש עלות גבוהה כי הוא בנה חניה ובשאר בתי החולים המרוחקים ושנמצאים בפריפריה ישלמו שם את אותו מחיר רק בגלל שיש בתי חולים באמת המחיר מוצדק.

אורי מקלב: צריך למצוא נוסחה שתיתן מענה לחניה ושתתחשב במחירים שהמאושפזים משלמים ובוודאי לאלה ששוהים תקופות ארוכות.

יצחק זיידיס: אני חושב שהחניה לא צריכה לסבסד את ה- MRI ואני גם חשוב שה- MRI לא צריך לסבסד את החניה.

יצחק זיידיס: לכן אני חוזר ואומר שמבחינתי שזה יהיה בחינם, אבל את הכסף הזה מישהו יביא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מקובל מה שאתם אומרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא עונה לי על השאלה ששאלתי בתחילתו של הדיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה כסף מרווחים החניונים בבתי החולים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם מפסידים?

יצחק זיידיס: אני אומר שוב, אני מכסה את עלויות החניה ואת הנגזרות של החניה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואתה לא מרוויח גם מהנגזרות.

יצחק זיידיס: חס וחלילה.

יצחק זיידיס: אני בונה בניין שקוע, מרתף חניה בן שלוש לארבע קומות.

יצחק זיידיס: המרתף הזה לא מומן באגורה שחוקה על ידי מדינת ישראל למרות שבתוכו אני משקיע גם כדי להפוך אותו לבית חולים חירום מתחת לאדמה, זה מתחת למחלקת יולדות.

יצחק זיידיס: האלטרנטיבה שלא יהיה מתחת למחלקת יולדות לא חניון ולא בית חולים חירום, אז ליולדות ולמבקרים שלהן לא תהייה חניה בבית חולים שיבא, זאת האלטרנטיבה.

יצחק זיידיס: אף אחד לא יביא לי כסף.

יצחק זיידיס: פופוליזם זה דבר נפלא, אני בעד לתת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מקובל מה שאתה אומר.

יצחק זיידיס: בסדר, פופוליזם זה לטוב.

יצחק זיידיס: אני בעד לתת לכולם מקום חניה חינם, השאלה היא רק מי ישלם על זה, מי ישלם את הבינוי, מי ישלם את האחזקה, מי ישלם את בית החולים חירום.

יצחק זיידיס: זאת השאלה, אם יש מקור תקציבי אחר אני אשמח לקבל אותו, אני אוהב לגבות כסף מהיציאה מבית החולים?

יצחק זיידיס: זה לא של האבא שלי.

יצחק זיידיס: יותר מזה, אני מנסה עכשיו להעביר ואני לא בטוח שאני אצליח, להעביר מחברה שתחזקה את זה לתקצוב שלי, אני מחזיק את זה עכשיו למרות שאני לא משהו בענייני חניה.

יצחק זיידיס: ולמה?

יצחק זיידיס: בשביל להרוויח את 10%-15%.

יצחק זיידיס: למה?

יצחק זיידיס: כי זה עולה לי יותר, צריך להבין את בעיית האמת.

אורי מקלב: כדי שהעלות תהייה נמוכה כמו שאתה עושה בניקיון וכמו שאתה עושה בדברים אחרים אתה יכול לעשות בנושא הזה.

אורי מקלב: אנחנו מבינים את נקודות המבט שלך, ואלו בעצם המסקנות ל וגם למשרד האוצר.

אורי מקלב: אנחנו לא רק רואים בזה שהחניה צריכה להיות ממומנת על ידי תשלום החניה.

אורי מקלב: הוצאות חניה של בית החולים הן חלק מכלול ההוצאות הרפואיות, כמו שאתה יודע שיש לך הוצאות לתרופות, ניקיון ולאחר מכן יש לך לאוכל, כך גם החניה היא חלק מהשירותים שאתה מחויב לתת לאנשים שחייבים אותה.

אורי מקלב: החניה זה לא שירות אקסטרה.

אורי מקלב: הם לא באים לראות משחק כדורגל, הם באים לבתי חולים והחניה זה חלק מהשירות שאתה נותן לחולים, כך גם החניה שאתה נותן למבקרים.

אורי מקלב: זה כמו לחולים שמגיעים לטיפול יום או חולים כרונים שמגיעים כמה פעמים בשבוע, הוא משלם על זה למרות שהוא חולה ואתה לא אומר לו להגיע בתחבורה ציבורית מאשדוד.

אורי מקלב: אנחנו רואים שגם חלק מהמבקרים זכאים, יתכן שניתן להחריג חלק מהמבקרים.

אורי מקלב: בסופו של דבר כל מי שמגיע לבית החולים לא מגיע לתענוג אלא לבקר או לקבל טיפול.

יצחק זיידיס: אני רוצה להגיד משהו לא פופולארי, כשאין לי כסף בתקציב אני נותן פחות תרופות, כשאין לי כסף בתקציב אני מוריד את איכות האוכל, אני לא יכול להשאיר קשיח רק את החניה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה פופוליזם.

יצחק זיידיס: זה פופוליזם?

יצחק זיידיס: אבל זה מה שקורה.

יצחק זיידיס: אני לא יכול להשאיר קשיח רק את החניה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא נעים לשמוע פופוליזם.

יצחק זיידיס: לא נעים, בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שאתה עושה עכשיו זה פופוליזם.

יצחק זיידיס: לשני הצדדים.

יעקב חנינה: שמעתי כאן את כל הדוברים, שמעתי כאן שהתשלום לחניה ליום של 24 שעות עומד על 20 שקלים, אבל החניה בעצם היא לא ל- 24 שעות כי אם אני נכנס בשש אחרי הצהריים בשעה 12:00 בלילה זה מסתיים.

יעקב חנינה: אני חושב שצריך לעשות נוהל שאומר שמכניסת המבקר מחושבים 24 שעות, יש מערכות ממוחשבות, אנחנו כבר באלף השלישי.

יעקב חנינה: זה לא נכון שמדובר ב- 24 שעות.

אורי מקלב: הדבר הראשון שאנחנו לא מצליחים לעשות, אנחנו מבקשים את עזרת , יש נתונים שאתה משלם לקופות החולים ברבעונים, היום כל שלושה חודשים, מה שאתה אומר נכון שזה לא 24 שעות.

אורי מקלב: מה שאתה מעלה זה רעיון נכון.

אורי מקלב: רועי כפיר, הכל היה משל והנמשל זה כסף ואם האוצר יוכל לומר את דברו, כל מה שנאמר כאן היה מיותר מאליו.

רועי כפיר: חשוב לי לציין שלא לגמרי ברור למה אנחנו נדרשים להתייחס מאחר והדבר לא הובא לדיון על ידי למשרד האוצר.

רועי כפיר: לא ראינו עבודה של ב, תכנית או טיוטת חוזר או כל דבר שהוא.

רועי כפיר: מה שאני אדע להגיד כרגע זה רק אמירות כלליות.

אורי מקלב: אני אעזור לך בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו נפנה לסגן השר, למנכ"ל עם כל ההערות שעלו כאן, אנחנו גם נביע את דעתנו שהחניה היא חלק מהוצאות בית החולים.

אורי מקלב: אתם הרי יושבים ומתמחרים את העלויות של בתי החולים, אנחנו מבקשים שעלות החניונים, הקמה ואחזקת החניונים תהיינה חלק מהוצאות ההפעלה היומיומיות.

אורי מקלב: כאן זה תפקידך, ובהמשך אחרי ש יעבד את המסקנות, אני מקווה שהוספנו לך בהתרשמות והפנמת החשיבות שיש לחניה ושלא מדובר במשהו שלא מחשבים ולא דנים עליו במסגרת ההוצאות שיש לבית החולים.

אורי מקלב: אם אתם לא מסתכלים על זה המסקנה שהאזרח הוא זה שנושא בכל הנטל.

רועי כפיר: מאחר וברור גם ליושב ראש הוועדה שלא נקיים כאן דיון תקציבי ובטח לא ראשוני מאחר שכמו שאמרתי הנושא הזה לא הובא לדיון בין המשרדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא ברור לי העניין הזה, מה זאת אומרת שזה לא הובא לדיון, תוכל להסביר?

רועי כפיר: הדרך שבא נקבע תקציב ותקציב משרדי הממשלה בכלל, הדרך נקבעת במסגרת הממשלה בסדרי העדיפויות של הממשלה בעניין חלוקת התקציב למשרדים, בתוך ומערכת הבריאות - כי אנחנו מתקצבים גם אלמנטים שהם במשרד והם במערכת הבריאות בכלל, זה נקבע על פי סדרי העדיפויות שמציג המשרד בדיוני התקציב.

רועי כפיר: הדבר הזה נעשה ביולי 2010 שאז נקבעה מסגרת תקציב לשנים 2011-2012.

רועי כפיר: מרגע שנקבעה מסגרת התקציב לשנתיים האלה, היה ו ימצא שסדרי העדיפויות ישתנו וירצה לשים את עניין החניה בסדרי העדיפויות שלו, אין שום בעיה לקיים דיון תקציבי בין המשרדים ולשנות את סדרי העדיפויות ואת ההקצאה במסגרת התקציב הקבועה.

אורי מקלב: אנחנו לא אומרים בראש סדרי העדיפויות, אנחנו סמוכים ובטוחים ש שהוא פתוח ופועל רבות בנושא הזה, יביא גם את החניה כחלק מההוצאות ולא כדבר נפרד.

אורי מקלב: הוא הרי יודע שאנשים מודדים את השירות ואת מעמד הבריאות שניתן היום על ידי בתי החולים גם בפרמטר שירות החניה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את זה מפניות הציבור ואנחנו חיים בתוך עמנו, אנחנו יודעים שיש חשיפה ציבורית הרבה יותר רחבה לנושא החניה.

אורי מקלב: אנחנו שואפים השירות הטוב כמענה בכלל לשירותי הבריאות בשנת 2011, גם עניין החניה הוא חלק מהמדד שהציבור בודק ובוחן את שירותי הבריאות במדינת ישראל.

אורי מקלב: לכן משרד האוצר צריך להיות ערני לנושא הזה בכל דיוני התקציב.

אורי מקלב: אנחנו מקבלים את הדברים, הרי אם מישהו יגיע לאוצר עם הדברים אתם תבחנו ותעשו דיוני תקציב.

אורי מקלב: בזה אנחנו חייבים לסיים.

אורי מקלב: אנחנו מודים לכולם על ההשתתפות הערה.

אורי מקלב: נראה לנו שמישיבה לישיבה אנחנו מתקדמים.

אורי מקלב: אנחנו קובעים שאם יהיה צורך נקיים ישיבה נוספת בנושא.