ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 158, 2011-03-24 13:00

דני דנון: צהריים טובים לכולם.

דני דנון: אני שמח שאנחנו פותחים ישיבה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות היום בכלא 6.

דני דנון: הדיון הזה הוא דיון המשך, קיימנו דיון בכנסת בנוכחות סא"ל כרמית נפתלי ושם היו חסרים לנו נתונים.

דני דנון: דיווחת על הפרויקט שאתם מקדמים ואמרנו שאנחנו נגיע להתרשם במו עינינו גם מהנתונים וגם מהפרויקט שהוא חשוב ביותר, כי אנחנו היינו מאוד מוטרדים, לא יודע מה הנתונים היום, אבל כשראינו את הנתונים, ש-40% מהחיילים האתיופים שמשרתים בצבא מגיעים בצורה כזו או אחרת לכליאה, זה נתון שהטריד את הוועדה ולכן החלטנו שאנחנו רוצים לבוא ולראות ולהתרשם ואני מודה קודם כל על האירוח של היום, וגם לקצין המשטרה הצבאית הראשי שנמצא איתנו היום ומלווה אותנו בביקור הזה.

דני דנון: הייתי שמח לקבל קצת סקירה, גם לגבי מערך הכליאה בכלל, כי אנחנו לא מכירים אותו.

דני דנון: כולנו היינו חיילים אבל רובנו לא הגענו לפה, רק חלק שירת במשטרה צבאית אז הוא הגיע, ובייחוד המיקוד שלנו לגבי העולים, זה הדגש שלנו.

מאיר אוחנה: ראשית גם אני מברך על הביקור.

מאיר אוחנה: אני רואה את הביקור הזה כהמשך לאותו ביקור של שרת העלייה והקליטה שהיתה אצלנו לפני כחודש-חודשיים בכלא 4.

מאיר אוחנה: היא ביקרה אצלנו בכלא 4 וגם הצגנו לה את המערך הזה באותה מתכונת שזה יוצג פה היום.

מאיר אוחנה: אני אציג את האנשים, כדי שתכירו במי מדובר, שנמצאים איתנו כאן היום.

מאיר אוחנה: יובל, מפקד כלא 4, הבאנו אותו, זה הכלא הגדול יותר אצלנו.

מאיר אוחנה: אבינועם, מפקד כלא 6.

מאיר אוחנה: ארז, ראש ענף כליאה.

מאיר אוחנה: את כרמית אתם מכירים, ראש ענף עלייה.

מאיר אוחנה: הגר היא ראש מדור דוברות והסברה.

מאיר אוחנה: שירה היא היועצת המשפטית שלנו, וטל העוזר שלי ומרינה, היא ראש מדור גחל"ת (גיבוש תכניות חזרה לשירות תקין), תכירו את זה בהמשך.

מאיר אוחנה: זה פרויקט מאוד גדול שאנחנו מקיימים במתקן הכליאה כאן.

מאיר אוחנה: זהו, אלה אנשיי.

מאיר אוחנה: פה אנשים שלכם.

דני דנון: כן, יגאל אמיתי, דובר הוועדה.

דני דנון: דנה גורדון מנהלת הוועדה.

דני דנון: יעקב דנון, משרד הקליטה.

מאיר אוחנה: אתה היית בביקור עם השרה.

יעקב דנון: אני הייתי בביקור עם השרה ולפני הביקור.

מאיר אוחנה: אני אומר כמה מלים על המערך ולאחר מכן אכנס לסדר ההצגה של הדברים.

מאיר אוחנה: מערך הכליאה בצה"ל קיים מאז הקמת צה"ל, הבינו שיש צורך והוא מובנה בתוך המשטרה הצבאית.

מאיר אוחנה: בשונה מהגופים האחרים שאתם מכירים במדינת ישראל, שירות בתי הסוהר, רק הוא מתעסק עם הכליאה, המשטרה הצבאית זה מערך אחד מתוך כמה מערכים.

מאיר אוחנה: יש לנו את מערך החקירות בתוך הצבא, את מערך האכיפה, ואת המערך הזה שנקרא מערך הכליאה, בנוסף יש לנו גם את גדודי המעברים שהם מתעסקים בבידוק הביטחוני.

מאיר אוחנה: זה מערך אחד מתוך ארבעה מערכים מרכזיים.

מאיר אוחנה: שני בתי כלא מרכזיים, אחד כלא 4 בצריפין, השני פה בכלא 6.

דני דנון: ומה החלוקה?

מאיר אוחנה: תיכף ניכנס לפרטים, תוכל להכיר הכל.

מאיר אוחנה: בתוך כלא 4 יש גם פלוגה שהיא מיועדת לחיילות, 66 מקומות.

מאיר אוחנה: אנחנו עתידים בקיץ הקרוב לפתוח פה פלוגה נוספת לנשים, יש מצוקה במקומות האלה, יש ביקוש ליותר מקומות לנשים.

מאיר אוחנה: ככלל כל המערך עצמו בשני בסיסי הכליאה מכיל בתוכו 1,000 מקומות לחיילי צה"ל.

מאיר אוחנה: רוב הזמן הוא מלא.

מאיר אוחנה: ישנם עוד חדרי מעצר ביחידות ובבסיסי המשטרה הצבאית, אבל זה פחות רלוונטי.

מאיר אוחנה: אנחנו ניכנס לתוך ההצגה של הדברים.

מאיר אוחנה: כדי להכיר את תמונת המצב לגבי העולים בצה"ל, תציג את זה כרמית במספר דקות, לגבי השילוב שלהם, ותוכלו להסתכל גם על האחוזים ולאחר מכן נצלול לתוך העניין של הכלואים בקרב העולים.

מאיר אוחנה: בבקשה.

כרמית נפתלי: צהריים טובים.

כרמית נפתלי: אני אציג את הנתונים הכלליים של העולים בצבא.

כרמית נפתלי: אני אעשה את זה ממש בקצרה, כפי שציינת הצגתי את זה בפני הוועדה ואני מניחה שהנושאים האחרים יותר רלוונטיים לביקור כעת.

כרמית נפתלי: נגדיר מי האוכלוסייה שמשרתת בצבא.

כרמית נפתלי: כ-2% מכלל צה"ל הם עולים חדשים.

כרמית נפתלי: עולים חדשים זה אומר שהם עלו מגיל 16 ואילך למדינת ישראל.

כרמית נפתלי: כ-14.5% מכלל המשרתים בצה"ל הם עולים ותיקים, זאת אומרת עלו לפני גיל 16.

כרמית נפתלי: מתוך סך אותם עולים, גם החדשים וגם הוותיקים, חבר העמים הם כמעט 12% ויתר העולם כמעט 5%.

כרמית נפתלי: בצה"ל, כ-3% מקרב החיילים המשרתים בצה"ל הם יוצאי אתיופיה, ואנחנו מגדירים יוצאי אתיופיה ככאלה שנולדו בארץ, או שארץ המוצא שלהם היא אתיופיה.

כרמית נפתלי: זה סדר גודל של 20% מכלל המשרתים בצה"ל כאשר היתר הם האוכלוסייה הצברית.

כרמית נפתלי: לגבי בני העדה האתיופית שמשרתים בצבא, פה שמנו את הנתונים כך שאפשר לראות את העלייה.

כרמית נפתלי: אני חייבת לציין, מדינת ישראל הגדירה תכנית חומש לאומית שהתחילה ב-2008 לקידום ושילוב בני העדה האתיופית, או יוצאי אתיופיה, במדינת ישראל, והצבא הוא חלק מאותה תכנית.

כרמית נפתלי: אנחנו יכולים לראות פה את העלייה בכמות המשרתים בצה"ל בקרב בני העדה האתיופית.

כרמית נפתלי: מ-2007, כששירתו כ-4,000 חיילים, ועד היום כשיש לנו כמעט 6,000 חיילים בני העדה האתיופית.

כרמית נפתלי: בקרב הבנים, כ-88% מפוטנציאל הגיוס מתגייס לצה"ל, שזה יותר משיעור הגיוס בקרב הצברים.

כרמית נפתלי: לעומת זאת בנות, כ-50% מפוטנציאל הגיוס מתגייס, שזה קצת יותר נמוך מאוכלוסיית הבנות הצבריות שמתגייסות.

כרמית נפתלי: עוד קצת נתונים.

כרמית נפתלי: בקרב גברים בני העדה האתיופית, בהשוואה ליתר החיילים המשרתים בצה"ל אנחנו יכולים לראות בכל אחד מהפילוחים את שיעור הגיוס שלהם.

כרמית נפתלי: אנחנו רואים שיש שיעור גבוה שהולך ללחימה ולקצונה, כמעט 40% מקרב הגברים בני העדה האתיופית הולכים ללחימה.

כרמית נפתלי: לית"א (יתר איכות), לתפקידי האיכות של הצבא, כ-8% בקרב בני העדה האתיופית מגיעים לתפקידים הללו, למקצועות הטכניים 11%, לנהיגה 11% ולתפקידי המנהלה כ-30%.

כרמית נפתלי: כנ"ל לגבי הנשים.

כרמית נפתלי: אנחנו יכולים לראות כאן שלתפקידי האיכות יש אחוז גבוה בקרב הבנות שמגיע, מעל 60%, אבל גם לתפקידי המנהלה יש אחוז גבוה של בנות שמגיע לתפקידים הללו, סדר גודל של 30%.

כרמית נפתלי: אני יכולה להגיד שגם לגבי הגברים וגם לגבי הנשים, אבל הדגש על בנות יוצאות אתיופיה, יש תכנית התערבות בצבא על מנת להוריד את הכמות של הבנות שמגיעות לתפקידי מנהלה ולמקסם את ההגעה שלהן לתפקידי האיכות.

כרמית נפתלי: במקום שיילכו להיות בתפקידי מנהלה, כמו פקידות, כמו עבודות---

יגאל אמיתי: מנהלה, ברור, מה זה?

כרמית נפתלי: מש"קיות תנאי שירות, מש"קיות חינוך, באמ"ן, בתקשור, תפקידים שהם במקצועות ברמות הגבוהות יותר.

כרמית נפתלי: קצת על הנשר משירות.

כרמית נפתלי: כמובן בהשוואה ליתר האוכלוסייה אנחנו רואים שחיילים שיוצאים ללחימה, אחוז הנשר עומד על כ-8%.

כרמית נפתלי: בתפקידי יתר האיכות, שהסברנו מה זה, כ-6%, תפקידים טכניים כ-16%, מהנהיגה קצת יותר נמוך מיתר החיילים - כ-13%, ומהמנהלה והיתר יש לנו נשר יחסית גבוה בקרב יוצאי אתיופיה.

כרמית נפתלי: שוב, כל הנתונים שאני מציגה כאן זה בעצם מגמות שאנחנו מנתחים אותן ולאורן בונים תכניות התערבות כלפי האוכלוסיות השונות.

יגאל אמיתי: זה נתוני 2009?

כרמית נפתלי: זה שנתון גיוס 2009, זה חבר'ה שעוד משרתים בצבא.

כרמית נפתלי: על זה אעבור ממש בקצרה; יש לנו תכניות התערבות.

כרמית נפתלי: כשאני מדברת על עולים יש לנו תכניות התערבות משמעותיות אל מול עולים מחבר העמים ויש לנו תכניות התערבות אל מול יוצאי אתיופיה.

כרמית נפתלי: שוב, יוצאי אתיופיה, בהקשר של תכנית החומש, זה הדגש שלנו לשנים הקרובות ולכן גם בנינו תכנית חמש שנתית שבעצם עוסקת בארבעה מרכיבים, בהכנה לצה"ל, בקידום ומינוף של אותם חיילים.

כרמית נפתלי: אנחנו עוסקים רבות בכשירות של המפקדים, לתת להם כלים ושיבינו מי הם החיילים, מה המאפיינים שלהם, מה התרבות שממנה הם מגיעים ובעצם לתת להם את הכלים ואת הכשירות להיות מפקדים טובים יותר, או את היכולת שלהם למלא את תפקידם הפיקודי אל מול האוכלוסייה הזו.

כרמית נפתלי: סוגיה שמטרידה אותנו ובשנה האחרונה אנחנו פועלים רבות עליה, והציג את זה חבר הכנסת, כל סוגיית הכליאה שנובעת לא מעט בגלל בעיות תנאי שירות.

דני דנון: יש נתונים על הכליאה?

כרמית נפתלי: כ-33% מקרב בני העדה האתיופית נכנסים לכלא, יושבים פעם אחת לפחות במהלך השירות שלהם בכלא.

דני דנון: בדיון בוועדה היא אמרה כ-40%.

כרמית נפתלי: לא, 40% זה יציאה ללחימה, כמעט 40%, ושליש, כל חייל שלישי נכנס לכלא.

כרמית נפתלי: חייל/חיילת.

כרמית נפתלי: כשאני אומרת יוצאי אתיופיה, זה נשים וגברים.

כרמית נפתלי: אנחנו רואים את התופעה הזאת חמורה יותר בקרב הגברים מאשר בקרב הנשים.

כרמית נפתלי: יש ירידה בכניסה לכלא בקרב הנשים.

כרמית נפתלי: שמנו לעצמנו כיעד את הסוגיה הזאת, לצמצום תופעת הכליאה בצורה משמעותית, החל מסוף 2010 וב-2011.

מאיר אוחנה: יש נתון לגבי כמה מסיימים את מלוא השירות?

מאיר אוחנה: כמה מסיימים שלוש שנים?

כרמית נפתלי: זה נשר משירות, אלה נושרים, לא מסיימים, שוב, לפי הפילוח.

מאיר אוחנה: אם את לוקחת את כולו, כמה חיילים יוצאי אתיופיה מסיימים את מלוא השירות?

כרמית נפתלי: אין לי את הנתון כאן.

יגאל אמיתי: אבל זה יכול להיות שני שליש, אם שליש מבקר בכלא, אז אפשר לומר---

כרמית נפתלי: לא, זה לא קשור לנשר משירות.

מאיר אוחנה: יש לך את הנתון על הנשר משירות.

מאיר אוחנה: נחבר את זה אחרי זה ונראה את המספר.

קריאה: אם אתה מחבר את כל הנתונים האלה, את כל הנשר?

כרמית נפתלי: לא, זה 16% מתוך ה-100% שמגיעים לתפקידים הללו.

כרמית נפתלי: אני לא אעבור על כל אחד מהפרקים של תכנית החומש, אבל אני כן רוצה להציג את התחום של הכליאה, זה הנושא שלנו היום.

כרמית נפתלי: שוב, כמו שאמרתי, ארבעה מרכיבים לתכנית ובכל אחת מהן יש לנו מגוון של פעילויות.

כרמית נפתלי: שוב, זו הנקודה שבה אנחנו עוסקים, גם היום וגם בכלל.

כרמית נפתלי: לקחנו על עצמנו לתקופה הקרובה להפעיל תכניות שימנעו או יצמצמו את היקף הכליאה בקרב האוכלוסייה.

כרמית נפתלי: אז קודם כל יש לנו תכנית כבר מאמצע 2010, תכנית התערבות שפועלת בשני בסיסי הכליאה, גם בכלא 4 וגם בכלא 6, תכנית שאנחנו גם מכשירים את הסגל לעבוד עם האוכלוסייה, אבל גם תכנית התערבות אל מול האוכלוסייה.

כרמית נפתלי: מנחה האוכלוסייה שלנו, איש מקצוע שמגיע ונפגש בכיתה עם 15 כלואים או יוצאי חבר העמים, או בני העדה האתיופית, זה מופרד, ובעצם מעביר אותם איזה שהוא תהליך, סוג של העצמה, על מנת שלא יחזרו שוב לכלא, ולתת להם את הכלים להמשיך ולהתמודד בהמשך ואפשר יהיה לפרט יותר מאוחר.

דני דנון: זה פרויקט גחל"ת?

כרמית נפתלי: נכון, זה במסגרת הפרויקט של גחל"ת.

כרמית נפתלי: הפרויקט הוא הרבה יותר רחב מזה.

כרמית נפתלי: תכנית ההתערבות שלנו היא חלק מהתכנית הכוללת.

כרמית נפתלי: סוגיית הת"ש.

כרמית נפתלי: אנחנו משנים את הפקודות ואת הנהלים כך שהם יתאימו באופן ייחודי לבני העדה האתיופית, מה שלא קורה מול אוכלוסיות אחרות.

כרמית נפתלי: לדוגמה חובת ביקור בית של מפקדים אצל אותם חיילים , כשחייל מגיש בקשת ת"ש, אז לתת למפקדים יותר כלים על מנת לאשר לו בלי קשר לתפקיד.

דני דנון: ביקור בית חובה.

דני דנון: היום כל חייל יוצא אתיופיה, מפקד חייב להגיע אליו הביתה?

כרמית נפתלי: כן.

דני דנון: בכל חתך?

כרמית נפתלי: לא משנה, חייל---

דני דנון: ויש אכיפה?

דני דנון: אתם בודקים שזה קורה?

כרמית נפתלי: כן, זה חלק מהביקורות, בודקים את זה וגם בביקורות ת"ש.

כרמית נפתלי: יש מגוון של פקודות שממש לפני חודש וחצי אושרו אצל ראש אגף כח אדם ברמת אגף כח אדם ועכשיו---

מאיר אוחנה: ראש אגף כח אדם הוציא ממש בחודש האחרון מסמך לכל המפקדים, כהוראה מחייבת, שכל חייל אתיופי חייב להיות מרואיין אחת לתקופה קצרה על ידי מפקד ברמת רב סרן ומעלה.

מאיר אוחנה: מעבר לכך גם חייב על ביקור בית, אני לא יודע את התדירות אבל הוא חייב מפקדים לבקר את החיילים בני העדה האתיופית, כחלק מהמעורבות, כדי להבין גם את הסביבה שהם חיים בה.

דני דנון: הנושא הזה חדש לי.

מאיר אוחנה: מהחודש האחרון.

דני דנון: השאלה באיזה שלב, בטירונות, בקורס?

מאיר אוחנה: בכל שלב.

מאיר אוחנה: כל מפקד שיש לו חייל, גם לי יש מספר חיילים אתיופיים, אז אצלי המפקדים מחויבים לנוהל הזה, גם לראיין אותם וגם לבקר אותם, להגיע אליהם הביתה, לראות איפה הוא חי, יש לו מה לאכול, צפיפות.

מאיר אוחנה: לראות את התנאים, כי זה משפיע.

יגאל אמיתי: יצא שכתוצאה מהביקורים האלה שיניתם ביחס לחייל?

כרמית נפתלי: זה עכשיו, אלה פקודות ממש חדשות מעכשיו.

כרמית נפתלי: ועדה שעבדה שנה שלמה, אלה היו ההמלצות שלה וראש אגף כח אדם קיבל את כל ההמלצות.

דני דנון: אפשר לקבל את ההמלצות האלה?

מאיר אוחנה: כן.

דני דנון: יש ביקורי בית, יש ראיון, יש עוד דברים שם?

כרמית נפתלי: כן, כשחייל מגיש בקשה, אז הוא יהיה סמכות שיכולה לאשר סגירת תיק הת"ש.

כרמית נפתלי: עכשיו הולך לצאת נוהל שמפקד, לחייל אתיופי רק, יכול לאשר את הבקשה שלו, לתת לו את ההטבות עוד לפני שהוא מביא בכלל את כל האישורים.

כרמית נפתלי: מה שכלפי אוכלוסייה אחרת לא קורה.

כרמית נפתלי: יש סדרה של נהלים חדשים.

מאיר אוחנה: טל, תשיג את הנוהל הזה, עד סוף הביקור אפשר להעביר את זה.

כרמית נפתלי: לגבי חיילים כלואים.

כרמית נפתלי: החל מהחודש הבא אנחנו הוצאנו קול קורא להתנדבות של קצינים בצבא שמעוניינים ללוות חיילים בני העדה האתיופית שזקוקים לכך.

כרמית נפתלי: אני תיכף אציג תכנית שלמה, אבל גם חיילים כלואים שגחל"ת יסמנו לנו אותם, שהם חיילים שחשוב שיהיה להם ליווי כי עם הליווי הזה הם יכולים לעשות עוד קפיצת מדרגה ולהשתלב בצבא ולסיים את השירות ולהמשיך הלאה, אנחנו נחבר לכל אחד מהם באופן פרטני מפקד, מה שנקרא חונך, מנטור, שילווה אותו לאורך כל השירות, ייפגש איתו אחת לשבועיים, ישוחח איתו בטלפון, יהיה בקשר עם המפקד שלו, ייתן לו את המענה שצריך, מישהו שיתמוך וידחף אותו עוד קצת קדימה ויעזור לו לסיים עם תחושה של הצלחה ושירות משמעותי.

כרמית נפתלי: נמשיך הלאה.

כרמית נפתלי: אנחנו נכנסים גם בתכנית התערבות.

כרמית נפתלי: זיהינו אוכלוסייה ספציפית בתוך הצבא, בקרב בני העדה האתיופית שנכנסים לכלא, שזה בעצם לרוב חיילים בתפקידים היותר נמוכים, פחות הלוחמים, פחות אלה שמגיעים לתפקידי איכות.

כרמית נפתלי: זיהינו אותם, אנחנו הולכים לעשות תכנית התערבות שמעבר לתכנית החומש הצה"לית, שכמו שהסברתי קודם---

דני דנון: יש לכם נתונים על מה הם נכנסים?

דני דנון: או שזה בהמשך?

מאיר אוחנה: תיכף נגיע לכליאה.

כרמית נפתלי: אז בעצם אם אנחנו מסתכלים על החייל 360 מעלות, עוד מהשלב לפני שהוא מתגייס לצבא, והיו פה קודם הפרטים אבל לא הצגתי אותם, מלפני הגיוס שלו, דרך הטירונות, דרך ההכשרה, מה אנחנו עושים איתו במהלך שירות ומה אנחנו עושים איתו בסוף השירות, בעצם לאותה אוכלוסייה, סדר גודל של 500 חיילים בשנה, זה לא מעט, אנחנו נותנים תכנית התערבות בשלב שבין הטירונות להכשרה.

כרמית נפתלי: התכנית היא תכנית העצמה, אני לא אכנס אליה, אתם יכולים לרפרף, אבל זו תכנית העצמה שבמשך שבוע שלם הם נמצאים אצלנו, עם אנשי מקצוע, אנחנו נותנים להם איזה שהוא תגבור על מנת שהם יוכלו להיכנס לצבא ברגל ימין ולא למצוא את עצמם בשלבים המאוד מאוד ראשונים בכלא, כי אלה השלבים בעיקר שאנחנו מוצאים אותם בכלא, בחצי שנה-שנה הראשונה, זאת המסה המרכזית.

כרמית נפתלי: בתום אותה סדנה שוב גם להם יחובר קצין בדרגת סרן, רב סרן, סגן אלוף מהצבא שילווה אותם לאורך כל השירות, וזה קצין לא מתוך היחידה, זה קצין מבחוץ בכוונה, הוא ילווה אותו והוא יהיה בקשר בסוגיה של תנאי השירות, של המפקד, יסתכל ויעזור בו ויתמוך בו.

כרמית נפתלי: אלו הם דבריי לעת עתה.

כרמית נפתלי: תודה.

יגאל אמיתי: נוכל לקבל את המצגת הזאת?

מאיר אוחנה: כן, למה לא.

ארז נסים: אני אציג את מערך הכליאה וגם את סוגיית העולים שנמצאים בתוך המערך.

ארז נסים: המערך משמש מכשיר אחרון.

ארז נסים: הכוונה מכשיר אחרון למפקדים, אנחנו מצפים שחייל שנכנס למחבוש ולמאסר, המפקדים בכל הדרגים ניסו את כל האפשרויות האחרות בתוך היחידה.

ארז נסים: זה גורם מרתיע, בסוף הכליאה אמורה לשמש גורם מרתיע.

ארז נסים: ...

ארז נסים: להבטיח שמירה על כבוד האדם, אנחנו מאוד מקפידים בעניין הזה.

ארז נסים: לאחרונה בוצעו לא מעט פעולות בעניין הזה, לכיוון של כבוד האדם, לשמירה על הזכויות, יותר זכויות, יותר תנאים, תוך ביצוע פעולת ההתערבות, שזה כל סוגיית גחל"ת, שאני אציג אותה בהמשך, זה גם תחום מאוד רחב, כשהכוונה שלנו לשפר את הסיכויים לחייל או לתת אפשרות לחייל באמת לסיים את השירות בצורה תקינה.

ארז נסים: לא תמיד החיילים שביחידות ממצים את כל התהליכים שמאפשרים להם לבצע את השירות התקין, ובסוף אנחנו רואים שהנקודה שהם מגיעים אליה בכלא, יושבים חודש, חודשיים, שלושה, זה פרק זמן, אנחנו לא רוצים לאבד אותו, מעבר לענישה שהיא קיימת, אנחנו רוצים למצות את זה על מנת שחייל באמת יחזור לשירות תקין וגם לא פחות חשוב כאזרח.

ארז נסים: זה גם חלק מאותה מערכת.

ארז נסים: אני לא אפרט את כל הממשקים, אבל למערך הכליאה יש ממשקים רחבים עם מספר גופים, עם גופי האכיפה, גורמי הטיפול, גופים אזרחיים שונים.

ארז נסים: בסוף אנחנו, עוד פעם, חלק מהחברה, וזה מחייב אותנו לעשות עם כל הגופים האלה בשביל שנוכל לתת את המענה הכי טוב שיכול להיות.

ארז נסים: בסך הכל ב-2010 12,636 כלואים נכנסו לבסיסי הכליאה.

ארז נסים: אנחנו רואים כאן ירידה מסוימת שנובעת מהורדה של תקני הכליאה בשני בסיסי הכליאה.

דני דנון: אם בן אדם נכנס פעמיים זה מופיע ככניסה אחת?

מאיר אוחנה: יש בערך 15%-16% שהם רצידיביסטים, כליאה שנייה ומעלה.

ארז נסים: ה-12,000 זה כולל הכניסה השנייה והשלישית.

יגאל אמיתי: אתה נכנס ויוצא כמה פעמים, זה נחשב---

דני דנון: זה כניסה.

מאיר אוחנה: זה גם פה.

יגאל אמיתי: אם חייל נכנס כמה פעמים?

דני דנון: יופיע כמה פעמים.

מאיר אוחנה: מתוך המספר הזה, 16% מהמספר הזה, שזה סדר גודל של כמעט 2,000, זה כליאה שנייה ומעלה, הוא נכנס כמה פעמים.

ארז נסים: עוד פעם, יש לנו את הירידה, כי אנחנו מקפידים.

ארז נסים: השנה עשינו את העבודה, צמצמנו את תקני מקומות הכליאה, כדי לאפשר ריווח של הכלואים,

ארז נסים: בהתאם לתקנות שנדרשות ואנחנו מאוד מקפידים בעניין.

ארז נסים: זה סך הכל, אם אנחנו מסתכלים בראייה כלל צה"לית.

ארז נסים: בסיסי הכליאה, חדרי המשמר, יחידות הסבה.

מאיר אוחנה: יש עוד כלואים, אבל הם לא צריכים להגיע לכאן.

מאיר אוחנה: לכלואים הקלים יש חדרי משמר כאלה בתוך היחידות הגדולות בצבא.

מאיר אוחנה: בבסיסי הכליאה יש 12,000.

ארז נסים: בסוף אנחנו רואים שאנחנו מתעסקים בבסיסי הכליאה באוכלוסיות היותר קשות ומורכבות.

ארז נסים: כשאנחנו חושבים שחייל נשפט ל-20 יום, עד 28 ימים---

דני דנון: כל הנתונים שמדברים על העולים, זה גם אלה שביחידות, בחדרי המשמר, הם נכנסים לנתונים?

מאיר אוחנה: כן, בוודאי.

ארז נסים: הסטטוס.

ארז נסים: אני אעשה הסבר לסטטוסים.

ארז נסים: חבוש זה חייל שנשפט בדין משמעתי ביחידה.

ארז נסים: המפקד שפט אותו ביחידה.

ארז נסים: אסיר זה חייל שנשפט בבית הדין, בגין עברת עריקות, עברה פלילית, ועל"מ זה עציר לפני משפט, זה חייל שמתנהל נגדו הליך משפטי בבית הדין הצבאי, עד שהוא מסיים אותו והוא הופך להיות אסיר.

ארז נסים: אלה הסטטוסים.

ארז נסים: לגבי הפילוח.

ארז נסים: אני קורא לזה עברות צבאיות ועברות פליליות שגם נראות בסקטור האזרחי.

ארז נסים: 10% הן עברות פליליות, היתר זה מה שנקרא עברות צבאיות.

ארז נסים: החלוקה הזאת גם זהה לחלוקה הכללית.

ארז נסים: אנחנו לא רואים כאן מגמה שונה.

דני דנון: אין כאן משהו ייחודי.

ארז נסים: עיקר התופעה שבגינה אנחנו רואים את האוכלוסייה בבתי הכלא זה תופעת העריקות וההשתמטות וזו תופעה שאנחנו מתמודדים איתה, וגם קצת משמעת.

ארז נסים: זו עיקר התופעה שאיתה אנחנו מתמודדים וזה בסך הכל זהה ליתר האוכלוסיות שקיימות בבסיסי הכליאה.

ארז נסים: כאן אנחנו נותנים קצת נתונים לגבי עולים.

יגאל אמיתי: עברות סמים זה נקרא משמעת או פלילי?

ארז נסים: פלילי.

ארז נסים: זה 60%.

מאיר אוחנה: רוב העברות הן, כמו שנאמר, העברות הצבאיות הקלאסיות, שאין אותן באזרחות, עריקות, השתמטות, משמעת שמפקדים שופטים.

מאיר אוחנה: התחום הפלילי זה מה שמשטרה צבאית חוקרת מטפלים, נפתחת חקירה, זה הולך לפרקליטות, בדרך כלל הולך ל כתבי אישום, בתי דין, בתוך זה העברה השכיחה זה סמים.

מאיר אוחנה: 40% מהתחום הפלילי, מה-1,268 זה סוגיות של סמים, שימוש, סחר וכולי, היתר זה רכוש, עברות מין, עברות כלכליות, דברים מהסוגים האלה שנפתח תיק פלילי.

ארז נסים: אלה הנתונים.

ארז נסים: בהמשך אנחנו נראה בקרב בני העדה האתיופית.

ארז נסים: אנחנו נסתכל גם על ארץ לידה וגם על ארץ המוצא, כך אנחנו מסתכלים.

ארז נסים: יש לנו סך הכל במערך הכליאה 6 שהם עולים חדשים בהגדרה של---

דני דנון: הנתונים האלה זה נכון להרגע?

ארז נסים: נכון להשבוע.

ארז נסים: אלה הם הנתונים.

דני דנון: כמה זה באחוזים?

ארז נסים: זה בערך 9.5%.

ארז נסים: חבר העמים זה כ-18%-19% פחות או יותר.

ארז נסים: לגבי חבר העמים, אני אציג בהמשך, זה פחות מהשיעור שלהם בתוך צה"ל.

ארז נסים: לגבי העדה האתיופית, אני יכול לדבר על כ-3%, אז כאן אנחנו מדברים על בערך פי שלוש.

ארז נסים: גחל"ת.

ארז נסים: חשוב לי כאן לגעת בתחום גחל"ת.

ארז נסים: בשנת 2003 היו מספר ועדות שבחנו את סוגיית הטיפול בכלואים, האם אנחנו מטפלים בהם נכון, נותנים את המענה הנכון.

ארז נסים: מעבר לזה אנחנו צריכים גם לטפל באוכלוסייה הזאת ולנצל את זמן השהות שלהם בכלא גם לשירות וגם לטפל בהם בצורה נכונה יותר.

ארז נסים: לכן המערך הזה הוקם ב-2003, זה מערך של מאבחנות, מערך של ת"ש, מערך של חינוך, מערך מאוד רחב, עם אנשי מקצוע.

ארז נסים: יש לנו פסיכולוגים, יש לנו קרימינולוגים, מערך מאוד גדול בשני בסיסי הכליאה והמטרה שלו באמת לבצע תפעול מקיף קודם כל לבעיית האבחון, לראות אם החייל שהגיע עכשיו לכלא וביצע עריקות, האם השיבוץ שלו לאותה יחידה בתחילת השירות הוא נכון, אולי צריך לשנות לו שיבוץ, אולי אם אנחנו נשנה לו שיבוץ אנחנו נמצה אותו בצורה טובה יותר בצה"ל, ואם נתעקש הוא ייצא ויחזור כל הזמן מבתי הכלא.

ארז נסים: אני אציג את המסגרות של אותו מערך.

ארז נסים: זה מערך מקצועי, כשהמטרה באמת זה חיזוק היכולת שלו לחזור לשירות פעיל בצה"ל בתום ריצוי העונש.

מאיר אוחנה: ההמלצות של הקצינות והמש"קיות בגחל"ת מחייבות את המפקדים.

ארז נסים: זה, עוד פעם, חיזוק היכולות.

ארז נסים: אנחנו גם מתייעצים עם מפקדי היחידות, אנחנו עושים את זה בשיתוף עם היחידות, המלצה על ניתוק.

ארז נסים: אנחנו גם ממליצים, רואים באמת אם הכלוא לא מתאים לשרת בצה"ל אנחנו ממליצים על שחרור.

ארז נסים: ביצוע תכניות בתחום החינוך, מתן כיוון ת"ש, גם כאן הצבא לצורך העניין יכול להגיד בנושא תנאי השירות.

ארז נסים: בעבר כלוא שהיה מקבל תשמ"ש, תשלומי משפחה, היה מבצע עריקות, הצבא לא היה משלם את תשלומי המשפחה, ואז המעגל היה חוזר על עצמו והוא היה חוזר עוד פעם לאין כסף.

ארז נסים: היום הצבא משלם מחצית גם כשהוא נמצא בתוך תקופת הכליאה שלו.

ארז נסים: כלומר אלה פעולות שהצבא אומר, 'הוא לא בסדר, אבל לא נבטל את כל הזכויות'.

דני דנון: אבל בזמן המאסר הוא לא מקבל?

ארז נסים: הוא מקבל מחצית תשלומי משפחה, הוא כן מקבל.

ארז נסים: בעבר הוא לא קיבל, היום הלכנו למהלך הזה כי אנחנו חושבים, אנחנו רוצים באמת לתת לו את הסיכוי לשרת בצבא, ואם נוציא אותו מאותו מעגל של אולי הוא במצוקה כלכלית, אז אנחנו כן צריכים להשאיר את העוגן הזה שאנחנו כן תומכים וכן נותנים.

ארז נסים: לא מלא, אבל אנחנו נותנים משהו.

דני דנון: זה נכון גם לגבי חיילים בודדים?

ארז נסים: לצורך העניין לחייל בודד יש הלנה בבית החייל.

דני דנון: לא, היו לנו באחד הדיונים חיילים בודדים שהעלו את הטענה שבמקרה שהם כלואים ויש להם הקצבה לדירה והקצבה לכל מיני דברים שהם מקבלים, אז זה נפסק, והם אמרו 'אנחנו בעצם חוזרים על מנת לשלם'.

דני דנון: שם הם לא מקבלים את המחצית.

ארז נסים: זה מותנה.

ארז נסים: אם יש לאותו חייל הלנה בבית החייל, לצורך העניין, אם תקופת הכליאה שלו היא תקופה קצרה, אנחנו מוודאים שכשהוא יוצא מהכליאה הוא ממשיך לקבל את מה שהוא קיבל טרם כניסתו.

מאיר אוחנה: שיהיה לו לאן לחזור.

ארז נסים: אנחנו מוודאים שהוא חזר.

ארז נסים: אבל אם הוא נשפט מעל שלושה-ארבעה חודשים, כשהוא יסיים אנחנו נתחיל את התהליך שוב פעם.

ארז נסים: זה המודל של גחל"ת.

ארז נסים: אנחנו מוצאים אבחון, נתונים, התערבות, מימוש וכמובן מעקב ובקרה, שזה לא פחות חשוב.

ארז נסים: גם בעניין הזה, אנחנו קודם כל לוקחים את החיילים, מאבחנים אותם, מי שעומד בקריטריונים, מקבלים מסמכים, מוציאים נייר תקשורת בצה"ל ובאזרחות עם כל הנתונים, מקבלים חוות דעת מהמפקדים.

ארז נסים: בתחום ההתערבות מבצעים לא מעט פעולות חינוך, הוראה, מבצעים שיחות, טיפול ת"ש, הפניות לקצין בריאות נפש, כל הטיפול הפסיכולוגי פה בבסיסי הכליאה, עושים לא מעט סדנאות עם אנשי מקצוע, אנחנו משקיעים לא מעט משאבים בתחום הזה, אנחנו חושבים שזה חשוב, ובהתאם אנחנו מחליטים איך החייל ימשיך את המשך שירותו.

ארז נסים: אנחנו מאבחנים השנה כ-2,200 כלואים.

ארז נסים: זה מערך שלא מעט חיילים עוברים דרך המערך הזה, של אבחון, של טיפול, על מנת למצות את אותם חיילים בתקופת הכליאה.

ארז נסים: פעילות החילות.

ארז נסים: כמו שאנחנו רואים יש עלייה בין 2009 ל-2010, סיורים, פעילות התנדבות, סדנאות, אנחנו עושים סדנאות בהמון תחומים, סדנאות שמפקד כלא 6 גם ירחיב.

ארז נסים: לצורך העניין אנחנו עושים סדנא של מלחמות ישראל, סדנא של שבוע שהם לומדים את מלחמות ישראל ובסוף השבוע אנחנו מוציאים אותם לאחד מהאתרים, לגבעת התחמושת, מוזיאונים.

ארז נסים: דברים שחלקם דרך אגב לא חוו 18 שנים טרם גיוסם, הם לא ראו את זה.

ארז נסים: שבוע על ירושלים, וביום החמישי מוציאים אותם לירושלים, למקומות שחלקם לא היו בהם.

ארז נסים: ככה לומדים את הזהות בארץ, גם את הזהות השורשית, שלא פחות חשובה.

יגאל אמיתי: איך מתנהל סיור של כלואים?

אבינעם ארז: אני אסביר את זה.

אבינעם ארז: אתה מוציא סיור של כלואים, זה נראה כמו סיור רגיל של חיילי צה"ל שהולכים לכל מקום.

אבינעם ארז: בלי אזיקים, בלי מנומר.

אבינעם ארז: אנחנו לוקחים אותם לדוגמה ל'יד ושם'.

אבינעם ארז: הם נראים כמו מחלקה רגילה של חיילים, הם מתנהגים כמו מחלקה רגילה של חיילים, ומדובר כמובן על יחסי אמון שבסוף כלוא לא יחליט שהוא הולך משם.

אבינעם ארז: אנחנו לוקחים אותם לכל המקומות והדבר הזה רץ לפחות כמה שנים טובות וזה פנטסטי לחיילים שהם מגיעים לשם.

אבינעם ארז: הם מקבלים ברמה הערכית והחינוכית דברים---

יגאל אמיתי: נגיד חיילים שעברו את המסלול הזה, אתם רואים שהם לא חוזרים לכליאה נוספת?

מאיר אוחנה: כן, רואים גם כאלה.

מאיר אוחנה: יש פה את הפירוט של המשובים.

מאיר אוחנה: אנחנו נותנים להם למלא משובים אחרי סיורים כאלה.

מאיר אוחנה: חלק מהם אומרים שפתאום זה עשה להם משהו ועכשיו יכול להיות שהוא יהיה חייל יותר טוב והוא מבין את זה אחרת.

מאיר אוחנה: הרי כל הרעיון הוא לחבר אותם לערכים של המדינה, של צה"ל, שחלקם לא מכיר.

דני דנון: אבל בדיקה כמותית, כמה שסיימו את גחל"ת, כמה סיימו את השירות הצבאי לאחר מכן, כמה חזרו לכלא?

מאיר אוחנה: יש לנו.

מאיר אוחנה: יש לנו גם את הנתונים.

מאיר אוחנה: יש לך את הנתונים כמה מגחל"ת סיימו שירות?

אבינעם ארז: יש מעקב מסודר.

ארז נסים: 25%-20% מהמאובחנים לא מסיימים שירות.

ארז נסים: אין לי פה את המספר המדויק, אבל זה פחות או יותר המספר.

יגאל אמיתי: גחל"ת זה פרויקט של המשטרה הצבאית או כלל צה"לי?

מאיר אוחנה: זה התחיל ממיזם של משטרה צבאית ומשרד החינוך יחד וזה הפך להיות צה"לי.

מאיר אוחנה: זה מתקיים רק בבתי הכלא.

מאיר אוחנה: יש גם אוכלוסיות, הרי בסוף אפשר את כולם להעביר דרך גחל"ת, לא זו הכוונה.

מאיר אוחנה: האוכלוסייה שעוברת דרך גחל"ת, אלה שנשפטים ביחידות והגיעו לפה לכלא, והמפקד שפט אותו והוא ישן בשמירה, הם לא עוברים את זה.

מאיר אוחנה: אלה שממילא אנחנו יודעים שהם יפוטרו מצה"ל על תיקי סמים ואונס וכדומה, לא עוברים דרך גחל"ת.

מאיר אוחנה: אנחנו מעבירים את האנשים שבדרך כלל עושים עריקות, אלה שעורקים מהצבא, שאנחנו יודעים שיש סיכוי טוב להחזיר אותם ואנחנו מכניסים אותם לתוך המערך.

ארז נסים: גם משתמטי גיוס.

ארז נסים: אלא שלא הגיעו בכלל לגיוס.

מאיר אוחנה: עריקות, אלה שעורקים מהצבא.

מאיר אוחנה: זו האוכלוסייה המרכזית שמטופלת בגחל"ת.

דני דנון: מה אורך זמן כליאה ממוצע של אסיר?

ארז נסים: חודשיים-חודשיים וחצי.

ארז נסים: יש כלואים שנשפטים למעל שנה, אבל אלה כלואים חריגים שאותם אנחנו במסגרת ועדה מראיינים---

מאיר אוחנה: אלה גם לא יחזרו לשרת.

ארז נסים: אנחנו מעבירים אותם לשירות בתי הסוהר, אם זה כליאה ממושכת, שהיא במתקן אזרחי ולא במתקן צבאי, שם התקופות הן תקופות קצרות.

דני דנון: מה המקסימלי במתקן צבאי?

ארז נסים: הוא יכול להיות גם מעל שנה.

מאיר אוחנה: אנחנו פה משתדלים להחזיק כלואים עד שנה.

מאיר אוחנה: יש לנו הסדר עם שירות בתי הסוהר, חייל שקיבל ארבע-חמש שנים, בדרך כלל על תיק פלילי, אז הוא עובר דרך ועדה מנהלית בראשות שופט צבאי, שמחליטה להעביר אותו לשירות בתי הסוהר והיום אתה יכול למצוא חלק מהאנשים שהם מרצים את העונש בבתי הסוהר האזרחיים.

מאיר אוחנה: אבל פה בעיקרון עד שנה.

דני דנון: לגבי אחוזים.

דני דנון: כמה אחוזים מכלל המתגייסים מגיעים להיות כלואים?

דני דנון: כי אצל האתיופים מדובר על 33%.

דני דנון: זה הקצה העליון.

דני דנון: חבר מדינות העמים אנחנו מדברים על 20%.

מאיר אוחנה: יש לך את הנתון הזה בשקף האחרון.

מאיר אוחנה: תעבור לשקף הזה.

ארז נסים: ב-2010 9.2%, זה השיעור של כלל צה"ל.

מאיר אוחנה: זה השיעור שלהם בצבא וזה השיעור שלהם בכלא.

מאיר אוחנה: בני מיעוטים כמעט אותו דבר 4.5%-4.7%, וילידי הארץ טיפה פחות.

מאיר אוחנה: זאת אומרת הנתון החריג הוא באוכלוסייה של האתיופים.

מאיר אוחנה: השיעור שלהם בתוך הצבא 3% ופה 9%.

דני דנון: אבל לעומת זאת, נקרא להם יוצאי ישראל, למרות שכולם יוצאי ישראל, כמה מתוך 100 מתגייסים, כמה כל אחד יגיע לכלא צבאי במהלך השירות?

מאיר אוחנה: אפשר לעשות את הפילוח הזה אחר כך.

דני דנון: השאלה אם זה 3% או 10%.

ארז נסים: צריך לראות בסוף כמה יש בסדר הכוחות הכללי.

מאיר אוחנה: 63% מתוך ה-12,000 זה סדר גודל של 6,500 מתוך ה-12,500 שנכנסו לכלא הם ילידי הארץ.

מאיר אוחנה: 6,500 מתוך סך הכל השיעור בצבא זה אחוזים בודדים, 2.5%.

ארז נסים: הנושא של פעילות.

ארז נסים: אנחנו עושים לא מעט פעילות של העצמה בקרב בני העדה האתיופית.

ארז נסים: גם בחבר העמים.

ארז נסים: יש סדנאות שהן סדנאות משותפות, הטרוגניות לכל סוגי האוכלוסיות, ויש סדנאות שהן ייחודיות ליוצאי העדה האתיופית או יוצאי חבר העמים, כל אחד עם דפוסי ההתנהגות.

דני דנון: חבר העמים זה גם על עריקות?

דני דנון: אותם חתכים?

ארז נסים: כן.

ארז נסים: גם כאן יש סדנאות העצמה, מודלים לחיקוי.

ארז נסים: אנחנו משלבים מבחוץ קצינים מהעדה האתיופית שאנחנו מביאים לכאן.

דני דנון: מבחינת סדר הכוחות שלכם פה, יש לכם פה יוצאי אתיופיה?

מאיר אוחנה: בסגל?

מאיר אוחנה: כן.

דני דנון: אתם מקפידים על זה או שזה פשוט יצא ככה?

מאיר אוחנה: לא, אנחנו גם בכוונת מכוון מביאים אוכלוסיות כאלה.

מאיר אוחנה: יש לנו פה קצינת עלייה שהיא בת העדה האתיופית בבתי הכלא וגם בין האוכלוסיות של מדריכי הכלואים יש כמה כאלה.

ארז נסים: זה חשוב מאוד לשלב.

ארז נסים: אנחנו גם פועלים, אמרתי, בקרב הכלואים ואנחנו גם פועלים בקרב הסגל.

ארז נסים: אנחנו עושים השתלמויות.

ארז נסים: בשנה שעברה היינו בימין אורד, קרוב לפה, לקחנו את הסגל ללמוד על דפוסי ההתנהגות של בני העדה האתיופית, איך אנחנו מתמודדים, איזה כלים, ואנחנו עושים גם לא מעט סדנאות בשיתוף חיל החינוך, על מנת באמת לתת לסגל את הכלים לתת את המענה הנכון בקרב העולים.

ארז נסים: מה האתגר שלנו פה במהלך הכליאה?

ארז נסים: קודם כל זה לאפשר לחיילים העולים לשרת בכבוד בצה"ל, אנחנו חושבים שזה חשוב.

ארז נסים: חלקם מגיעים ממשפחות חד הוריות, חלקם מגיעים ממשפחות במצוקה כלכלית כזו או אחרת וחשוב לנו לראות איך אנחנו משלבים אותם, איך אנחנו מסייעים להם עם כל הכלים שיש.

ארז נסים: ייחוד מול שילוב.

ארז נסים: בסוף יש לנו את כל סוגי האוכלוסיות, אנחנו צריכים לראות את התמהיל, שבמשאבים שקיימים אנחנו מקצים גם לעולים, גם ליתר האוכלוסיות, ומשלבים בין הפעילויות השונות.

ארז נסים: גם כאן, מדיניות הטיפול בת"ש.

ארז נסים: מבחינה כוללת בנושא של סוגיית תנאי השירות עשינו לא מעט פעילות והיום אנחנו בוחנים את סוגיית הטיפול במשתמטים, לדוגמה.

ארז נסים: עד כמה אנחנו רוצים לתת את המשאבים, כן, לא.

ארז נסים: אנחנו כל הזמן בוחנים את העניין הזה.

דני דנון: מה הנתונים העדכניים של המשתמטים?

ארז נסים: כמה יש לנו משתמטים במערך הכליאה היום?

דני דנון: לפני מערך הכליאה, במערך של לא מגיעים לגיוס.

מאיר אוחנה: היום, אני יכול להגיד כאלה שאושרו למעצר, יש לנו סדר גודל של 1,500 משתמטים.

מאיר אוחנה: יש כנראה קצת יותר, אבל אלה שאושרו משפטית, שבאמת הוכח שהם משתמטים, היום אנחנו מטפלים בסדר גודל של 1,500 משתמטים.

דני דנון: מה קורה עם משתמט כזה כשהוא נעצר?

מאיר אוחנה: על פי חוק בכלל כשהתחיל כל העניין, מי שאמור לטפל בזה היא משטרת ישראל, כי הוא עדיין אזרח, הוא לא חייל, אבל המשטרה, בגלל שזה בסדר העדיפות האחרון שלה, אז הצבא הבין שהוא צריך לעשות משהו ועשו איזה שהוא שינוי חקיקתי כזה או אחר ואנחנו מטפלים בזה מזה כשנתיים וחצי ואנחנו עוצרים לא מעט.

מאיר אוחנה: שמנו את זה בסדר עדיפות מאוד גבוה, השתמטות זה גם מסר לחברה וכולי, ולכן רק לפני שמונה חודשים-חצי שנה זה היה גם 2,000.

מאיר אוחנה: זה ירד משמעותית כי אנחנו עובדים לא מעט על העניין הזה.

דני דנון: מה קורה עם משתמט שנעצר?

מאיר אוחנה: משתמט עד שנה, אם הוא נעצר בטווח הזה, מביאים אותו מיד עם המעצר לבסיס קליטה ומיון.

מאיר אוחנה: שם עושים איתו תהליך של ניסיון לגמור את העניין, שיפוט מהיר ולחייל אותו ולגייס אותו.

דני דנון: בלי כליאה.

מאיר אוחנה: בחלק מהמקרים בלי, בחלק שרואים שהוא אנטי וכולי וכולי, אין בררה, מכניסים אותו.

מאיר אוחנה: אבל אם הוא מביע נכונות, 'אוקי, אני אהיה חייל טוב, אני אתגייס, תנו לי הזדמנות', אז מחיילים אותו והוא מתחיל את המסלול.

מאיר אוחנה: אלה שהם מעל שנה ייעצרו ויגיעו לבתי הכלא, ואז יתחיל תהליך של הפרקליטות, כתב אישום בדרך כלל.

דני דנון: לכמה זמן הם נשפטים בדרך כלל?

ארז נסים: תלוי במשך ההשתמטות.

דני דנון: נגיד שנה.

מאיר אוחנה: הם יכולים לקבל כמה חודשים ויש כאלה ש...

מאיר אוחנה: יש לנו פה משתמט של עשר שנים, שעצרו אותו ואחרי חודש גם שחררו אותו מהצבא.

מאיר אוחנה: אלה בדרך כלל גם אוכלוסיות חרדים וכאלה שאתה יודע שלא בטוח שהצבא רוצה אותו כחייל בשלב הזה.

מאיר אוחנה: הם מקבלים את העונש ומשחררים אותם.

מאיר אוחנה: ויש כאלה שמקבלים תקופות יותר ארוכות.

מאיר אוחנה: מה המשתמט הכי משמעותי שקיבל---

ארז נסים: 12 שנים, קיבל 290 ימים והוא כמובן פוטר מהצבא.

ארז נסים: הוא גם נשוי עם ילדים.

דני דנון: בכלא הוא שוחרר מהצבא?

ארז נסים: כן.

מאיר אוחנה: כן, הוא מרצה את העונש ומשתחרר.

ארז נסים: זה מה שאני אומר, בסוף התהליך בכלא של אבחון אותם חיילים משתמטים, לחלקם חסר פרופיל, אז אנחנו רצים, קובעים להם פרופיל, בדיקות רפואיות, בודקים את העבר הרפואי שלהם, בודקים את ההיבט הת"שי, חלקם לא התייצבו בלשכות הגיוס אז אנחנו מתחילים את כל התהליך מהתחלה.

ארז נסים: כלומר העיסוק פה עם כל גורמי הפיקוד פה בכלא הוא עיסוק רחב ביחס לאותה אוכלוסייה.

יגאל אמיתי: יכול להיות שזו המחלקה של כרמית, ניתנות הכשרות מקצועיות שייתנו להם מנוף כשהם יוצאים לאזרחות?

כרמית נפתלי: כן, יש התערבות גם בתוך הכלא ויש התערבויות גם מחוץ לכלא וחלק מזה זה התכניות שהצגתי לכם.

יגאל אמיתי: שזה הכשרות מקצועיות?

כרמית נפתלי: העצמה.

יגאל אמיתי: לא, אבל אנחנו מוצאים הרבה מאוד שהאוכלוסייה האתיופית נשארת גם באזרחות, בעיקר באזרחות, עם המקצועות הנמוכים.

כרמית נפתלי: לא, יש לנו תכנית התערבות בתחילת שירות לאוכלוסייה שהיא ברמה הנמוכה, שבאופן כללי כל חייל עם נתונים כאלה בצבא היה הולך לתפקידים הכי נמוכים שיש, אנחנו עושים להם תכנית התערבות בתחילת השירות ומשבצים 90% מתוכם בתפקידי איכות.

כרמית נפתלי: אנחנו עושים תכנית התערבות ואז משבצים אותם.

דני דנון: מתוך ה-1,000 מיטות, כמה פה יש?

אבינעם ארז: פה 406 מיטות.

דני דנון: אז עד כמה התפוסה, אנחנו חושבים שכלא 4 הוא הגדול---

אבינעם ארז: כלא 4 הוא הגדול.

דני דנון: הייתי בטוח שיש לכם איזה 20%-30%, אבל בפועל זה 580.

דני דנון: אוקי.

אבינעם ארז: ---החזקת כלואים תוך שמירה על כבודם ומילוי צרכיהם הבסיסיים.

אבינעם ארז: כבוד הכלואים, כבוד האדם זה הדבר החשוב והמרכזי ביותר בכלא.

אבינעם ארז: הקניית כלים והזדמנות לכלואים במטרה למצותם בשירות בצה"ל.

אבינעם ארז: שיפור היכולות שלהם להיות אחר כך אזרחים טובים במדינת ישראל.

אבינעם ארז: אנחנו גם מבינים שיש חיילים שמפה יוצאים לאזרחות, אז אם יש דברים שאתה משפיע, אתה יכול לגעת בהם, הם יהיו גם אזרחים טובים יותר, וזו גם אחת השאיפות פה.

אבינעם ארז: בסוף, איך מנהלים כלא.

אבינעם ארז: צריך להבין את זה.

אבינעם ארז: הכלוא הוא במרכז.

אבינעם ארז: רוב הדברים שמסביב, שעוטפים, אם זה נושא החינוך, נושא המדרשות, הסיורים, הסדנאות המקצועיות הייחודיות לעולים, והפעילויות, טקס, טקס יום השואה, טקסי יום הזיכרון, כל מה שעוברים ביחידה צבאית מתוקנת עוברים גם פה.

אבינעם ארז: זו בעצם הסביבה החיצונית והפנימית של מפקד כלא.

אבינעם ארז: אם זה בכלא, יחד עם סגל המדריכים שלו, הוא עושה סקירה של הטיפול בכלואים ואת כל הטיפול החיצוני מול הפרקליטות, בתי הדין, שאילתות, סנגור לפניות ולקבילות.

אבינעם ארז: פרויקט תופסים כיוון זה הפרויקט המרכזי בנושא החינוך, כשהמטרה של הפעילות היא להעלות בקרב הכלואים בכלל את המודעות לערכים של סובלנות, כיבוד הזולת, אהבת המולדת, למען חיזוק זיקתם לאומה ולמען קיום אזרחות תורמת.

אבינעם ארז: ...

אבינעם ארז: זה פיתוח סדנאות ייעודיות בנות שבוע, בנושאים הנוגעים להיסטוריה של מדינת ישראל, המורשת, המלחמות, מקיפים את הערכים המרכזיים כגון ערך החיים, הסבלנות, הבחירה והייחוד האישי.

אבינעם ארז: למשל בשנת 2010 ביצענו 72 סדנאות, שתי סדנאות בחודש בכל פלוגה, הממוצע של המשתתפים זה 18 בכל סדנא.

אבינעם ארז: סיורים.

אבינעם ארז: בוצעו 22 סיורים כאשר בכל סיור יוצאים 25 עד 30 כלואים.

דני דנון: מה סדר היום שלהם במתקן?

אבינעם ארז: סדר היום זה השכמה בשעה 5:00 בבוקר, יציאה לספירות, ארוחת בוקר.

אבינעם ארז: יש חיילים שיוצאים לעבודות, יש לנו פה עבודות, יש לנו שיקום, בתי מלאכה בתוך המתקן ועובדים עבודות רס"ר, עבודות שהם בדרך כלל מבצעים גם ביחידה.

אבינעם ארז: ארז דיבר על טיפול ייחודי לבני העדה האתיופית.

אבינעם ארז: אותו דבר סדנת העצמה לעולי חבר העמים.

אבינעם ארז: כמובן זה תחושת גאווה ואמון עצמי וסיום שירות תקין.

אבינעם ארז: פרויקט שהוא ייחודי יותר לכלא 6 זה פרויקט 'ישר לעתיד', המטרה זה ניצול זמן השהייה בבסיס הכליאה.

אבינעם ארז: דיברנו על משמעות ערכית וחינוכית וזה שירות ואזרחות טובה.

אבינעם ארז: ברגע שיש חייל שלפי התיק שהוא הגיע לפה, אם זה תיק סמים או עריקות עמוקה, אנחנו מבינים שהוא הולך להיות פה פרק זמן ארוך יותר, אנחנו משקיעים בו ומלווים אותו מתחילת הכליאה עד הסוף במטרה שתקופת הכליאה תעבור עליו בצורה טובה והוא לא יסתבך באמצע.

אבינעם ארז: אנחנו מקדישים פה יותר, אם זה ליווי של קצין בריאות הנפש, מהתחלה, גם אם הוא לא חולה, שיעזור לו בנושא הלחצים שלו.

דני דנון: קצין בריאות הנפש נמצא פה או שהוא מגיע?

אבינעם ארז: יש שלושה קציני בריאות נפש שמלווים, הם מטפלים גם בפניות של חיילים וגם בפניות יזומות שאנחנו מעבירים.

אבינעם ארז: היעדים המשניים זה יצירת מוטיבציה להתנהגות נאותה, הקניית בהירות לסגל המדריכים בטיפול באוכלוסייה, יצירת מעגלי העשרה חינוכיים בקהילה האזרחית.

אבינעם ארז: אלה הדברים.

דני דנון: מבחינתנו נצא לסיור ואפשר לראות בסיור גם את התאים של האסירים.

דני דנון: יש לי שאלה קודם כל לגבי לוח הזמנים; קמו ב-5:00, עבדו, צהריים, מה אחרי זה?

אבינעם ארז: כמובן חוזרים, ב-12:00 יש ארוחת צהריים, יש כאלה שחוזרים וממשיכים לעבוד עד שעה 17:00 ב-17:00 ארוחת ערב, עוד פעם נכנסים לנוהל ערב.

אבינעם ארז: בשעה 20:00, 21:00 בערב עד 22:00 יש להם סגירות, הולכים לישון.

יעקב דנון: להשלים את החסר, לפחות מבחינתנו, כי כמשרד הקליטה אנחנו עובדים יחד עם הצבא ויש לנו סוג של שיתוף שאני חושב שהוא די ייחודי והייתי רוצה להשלים את הפאזל.

יעקב דנון: שני ערוצים מרכזיים, אחד, התמיכה הכלכלית לחייל עולה חדש שהוכר על ידי מוסדות צה"ל כזכאי ת"ש, אם זה חייל בודד או תשלומי משפחה והשני זה תכניות התערבות.

יעקב דנון: בנוסף לתכניות ההתערבות ששמעת כאן, תכנית החומש, זה במימון המשרד שלנו.

יעקב דנון: למעשה אנחנו נכנסים לכל מיני חוליות, לכל מיני מקומות שאנחנו מזהים שם צורך.

יעקב דנון: בעקבות ביקור השרה שהיה בכלא 4, נתקבלו כמה החלטות שייצאו לפועל בזמן הקרוב והן: אחת, אנחנו נתגבר את הנושא של הסיורים.

יעקב דנון: שתיים---

דני דנון: במימון המשרד?

מאיר אוחנה: הם העלו רעיון להקים אולפן עברית.

יעקב דנון: אני לא מדבר על התקציב שהצבא משקיע.

יעקב דנון: שתיים זה תגבור סיורים, לימודי אולפן והעשרה.

יעקב דנון: פרויקט גחל"ת, אנחנו מממנים.

יעקב דנון: דבר נוסף שאני חושב שהוא הכי משמעותי זה נוכחות של עובד המשרד בתוך בית הכלא שאחת לתקופה, בתיאום עם הצבא, יעשה סוג של קבלת קהל.

יעקב דנון: מה זה קבלת קהל?

יעקב דנון: להקשיב לבן אדם כשהוא מדבר ולחבר אותו למצוקות שקשורות לאזרחות.

יעקב דנון: למעשה מתוך המערכת האזרחית הגורם שאמון ומופקד על העולים החדשים זה משרד הקליטה ואני מאמין שהדבר הזה ייתן שינוי משמעותי.

דני דנון: תודה.

דני דנון: נצא לסיור.

דני דנון: (סיור בכלא 6 ושיחה עם החיילים בכלא).

דני דנון: נעשה פה סיור.

דני דנון: כמה אתם נמצאים בתא?

אסיר: עשרה.

דני דנון: יש פה עולים חדשים בתא?

דני דנון: או שכולם ותיקים?

ארז נסים: כמו שאמרתי לך, הרוב נמצאים עכשיו ב...

דני דנון: מישהו רוצה לספר לי למה הוא פה?

דני דנון: עריקות הרוב?

אסיר: כן.

דני דנון: מישהו משתמט, לפני גיוס?

אסיר: חס וחלילה.

אסיר: כולם בעד הצבא דווקא.

אסיר: המצב בבית קצת קשה, בגלל זה.

דני דנון: בגלל זה לא חזרת?

דני דנון: כמה זמן אתה בצבא?

אסיר: שנה וחודש.

ארז נסים: הסיבה המרכזית היא באמת של מצוקה בבית.

דני דנון: ומה עשית בזמן העריקות, עבדת?

אסיר: כן.

אסיר: אמא שלי חולת סרטן.

דני דנון: ונשפטת כבר או עוד לא?

אסיר: כן, נשפטתי, ל-70.

דני דנון: וכמה זמן אתה כבר פה?

אסיר: 32.

דני דנון: וכשאתה חוזר ליחידה?

אסיר: אני משרת פה קרוב, בעתלית, בבסיס של השייטת.

דני דנון: ואתה חוזר לאותה יחידה שהיית בה?

אסיר: כנראה, כן.

אסיר: אני חושב לשרת כמו שצריך.

דני דנון: כן?

ארז נסים: במסגרת השהייה שלו בכלא הוא יוצא לחופשות ועכשיו הוא יוצא לחופשה.

אסיר: ממחר בעזרת ה'.

דני דנון: לשבת?

אסיר: כן.

דני דנון: יפה.

דני דנון: ויש קיצור של העונש?

אסיר: בעזרת ה' לפני החג.

דני דנון: יש ועדה?

דני דנון: כמה הוועדה יכולה להוריד?

ארז נסים: הוא מקבל ימי הפחתה.

ארז נסים: הוועדה זה מעל 100 ימים.

דני דנון: מי עשה פה את העריקות הכי גדולה, מבחינת הזמן?

אסיר: אני…

דני דנון: לכמה נשפטת?

אסיר: עוד לא נשפטתי, אבל כנראה לחצי שנה.

אסיר: הכי חשוב להגיד זה באמת הסגל פה מתנהג אלינו בצורה מצוינת.

אסיר: באמת.

אסיר: עוזרים לנו בכל דבר.

דני דנון: אתה שנה וארבע, למה ערקת שנה וארבע?

אסיר: מצב גרוע בבית.

דני דנון: טוב.

דני דנון: שתהיה לכם שבת שלום.

דני דנון: (היו"ר מדבר עם אסירים).

דני דנון: שלום, צהריים טובים.

דני דנון: לי קוראים דני דנון, אני חבר כנסת, הגענו לפה כוועדת העלייה והקליטה של הכנסת לבקר אתכם ולראות את הפעילות בכלא.

דני דנון: כל מי שנמצא פה הוא עולה חדש, או שההורים שלו עלו לארץ?

אסיר: עלינו לארץ לפני 16, 15 שנה, פחות.

דני דנון: מתי עלית?

אסיר: 2008.

דני דנון: מאיפה?

אסיר: מרוסיה.

דני דנון: יפה.

דני דנון: אני רציתי לדבר איתכם.

דני דנון: ראינו נתונים שיותר עולים מגיעים לכלא ממי שלא עלה לארץ וזה מה שמטריד אותנו, אז רצינו לבדוק מה אפשר לעשות על מנת שלא יהיו ה כל כך הרבה עולים חדשים.

דני דנון: מישהו רוצה לספר לי למה הוא נמצא פה או מה הרקע?

דני דנון: איך קוראים לך?

אסיר-יורי: יורי.

דני דנון: מאיפה אתה בארץ?

יורי: מאילת, אני יושב פה על עריקות.

דני דנון: כמה זמן היית עריק?

יורי: כמה חודשים.

דני דנון: ואתה שפוט כבר?

יורי: כן, שפוט ל-100 יום.

דני דנון: וכמה זמן עוד נשאר לך?

יורי: עוד 23 ימים.

דני דנון: ואתה יוצא לחופשות?

יורי: לא, עדיין לא יצאתי.

קריאה: הוא לא רוצה, הוא רוצה לסיים ו…

דני דנון: ולצאת.

דני דנון: ומה היתה הסיבה לעריקות?

יורי: לא אישרו… בגלל שאני עובד, אני בן למשפחה חד הורית, יש לי אחות קטנה, סבתא חולה בבית.

דני דנון: וכמה זמן היית בצבא עד לפני שערקת?

יורי: שנה ושמונה.

דני דנון: הרבה.

דני דנון: שירתָּ באילת?

יורי: כן, שירתּי באילת, בחיל הים.

דני דנון: ואתה מצטער על זה עכשיו?

יורי: לא.

יורי: אני חייב לעבוד, יצאתי מהצבא…

דני דנון: אני רוצה לשמוע מקרב יוצאי אתיופיה שנמצאים פה, אתם יכולים להגיד לנו, יש אחוז גדול מאוד של עריקים בקרב יוצאי אתיופיה, יש סיבה, הסבר?

דני דנון: למה אתה פה, אתה גם היית עריק?

אסיר: …לא לצלם.

קריאה: מצלמים מאחורה, אף אחד לא רואה, לא מצלמים אותך, מצלמים אותו.

דני דנון: אף אחד לא לצלם.

דני דנון: בבקשה.

קריאה: תסביר למה אתה פה.

קריאה: למה אתה בכלא.

אסיר: אני?

אסיר: אני---

דני דנון: מהבקו"ם אתה עריק.

דני דנון: כמה זמן היית עריק?

אסיר: שנתיים.

דני דנון: ואתה שפוט כבר?

דני דנון: לכמה זמן?

אסיר: 60.

דני דנון: לפני שהתגייסת, מישהו דיבר איתך על הצבא, היתה לך הכנה לצבא?

אסיר: לא התגייסתי.

דני דנון: מאיפה אתה בארץ?

אסיר: רחובות.

אסיר: קרית משה.

דני דנון: מקרית משה.

דני דנון: היינו שם בשבוע שעבר.

דני דנון: פותחים שם עכשיו חוג לאופניים במתנ"ס.

דני דנון: לפני שהגעת לצבא, מישהו דיבר איתך מה יש בצבא, מה קורה?

דני דנון: אתה סיימת לימודים באיזה כיתה?

אסיר: סיימתי את הלימודים.

דני דנון: י"ב?

דני דנון: ובתיכון איפה היית?

אסיר: בפנימייה.

דני דנון: איזו פנימייה?

אסיר: במעלה הבשור.

דני דנון: ליד נחל הבשור?

אסיר: כן.

דני דנון: ובפנימייה לא היתה הכנה לצה"ל?

דני דנון: דיברו על אפשרויות גיוס, מה כדאי לעשות?

אסיר: כן, היה.

אסיר: הלכתי גם לצוערים… אבל לא סיימתי אימון בגלל שלא רציתי לעשות צבא.

דני דנון: למה?

דני דנון: חשוב לנו לשמוע.

דני דנון: אנחנו לא פה מחליטים משהו לגביך אישית.

דני דנון: חשוב לנו לדעת מה אפשר לעשות בפנימיות יותר טוב, בבתי ספר יותר טוב, שיגיעו פחות יוצאי אתיופיה לבתי סוהר.

אסיר: עכשיו אני רוצה לעשות צבא…

דני דנון: אבל הכליאות הקודמות היו גם על עריקות?

אסיר: כן.

אסיר: …אמרו לי שיש לי הרבה נפקדות.

אסיר: ..

אסיר: שכחתי שיש לי תנאי, אמרו שיש לי תנאי ו…

דני דנון: אוקי.

דני דנון: שאר החברים, מאיפה אתה בארץ?

אסיר: מאשדוד.

דני דנון: איפה למדת?

אסיר: נועם.

דני דנון: ולפני הצבא עברת הכנה לצבא?

דני דנון: הגעת לבקו"ם?

דני דנון: מה קרה?

דני דנון: איך התגלגלת?

אסיר: ביקשתי…

דני דנון: למה?

דני דנון: בגלל פרופיל?

אסיר: יש לי פרופיל 97, ביקשתי… נכנסתי במעצר, נשפטתי.

דני דנון: רצית משהו ספציפי בקרבי?

אסיר: גולני.

אסיר: לא נתנו לי, נשפטתי ואז אמרו לי 'תעשה טירונות רובאי 02', אמרתי 'אין בעיה', כי לא רציתי… היה לי קצת קשה שם.

דני דנון: במעצר בקו"ם.

אסיר: כן, לא אהבתי את המקום, אז התחרטתי ויצאתי, עשיתי טירונות 02, סיימתי… הגעתי לבה"ד 20, אמרו לי 'תעשה …', גם לא רציתי למרות שלמדתי את זה חצי שנה, אבל… בה"ד 20 כדי להגיע לקרבי.

דני דנון: אתה רוצה לצאת מפה ולהגיע לקרבי.

דני דנון: בבקו"ם הסבירו לך למה אתה לא הולך לקרבי?

אסיר: אמרו בגלל מה שלמדתי, אמרתי להם, לא התאמנתי בזה.

אסיר: גם כשהייתי נכנס ל… אמרתי, בטח בגלל זה לא קיבלו אותי ל… אמרתי, אין דבר, אני אעשה הכל כדי להגיע ל…

דני דנון: מה עשית היום בבוקר?

דני דנון: מתי קמת?

דני דנון: עד עכשיו מה עשית?

אסיר: קמנו בעשרים ל-5.

אסיר: עשינו מסדרים, אני יצאתי לעבודות עפר, עבדתי…

דני דנון: ובסדנה מה אתם עושים?

אסיר: …

דני דנון: כמה מפה שהם עריקים הסיבה היא כלכלית?

דני דנון: עם מי שדיברתי בדרך, כששאלתי כל אחד למה הוא פה, הוא אמר 'יש לי בעיות בבית ואני צריך לעבוד'.

דני דנון: כמה מפה זה אותה סיבה?

אסיר: אני בפעם הקודמת.

דני דנון: בפעם הקודמת זה היה כלכלי, והפעם הזאת?

אסיר: לא, סיבה אחרת.

אסיר: עברתי ועדת התאמה לשירות והחליטו שאני לא אשרת יותר וסירבתי לחתום ול…

דני דנון: רצו שתשתחרר ואתה לא הסכמת ובגלל זה אתה בכלא?

אסיר: כן, פשוט תפס אותי בתור עריק במסוף המשטרתי.

אסיר: כך היה, פשוט בבדיקה שגרתית וראו שאני עריק.

דני דנון: זה נשמע לי סיפור קפקאי, שאתה רוצה לשרת והצבא רוצה לשחרר אותך ושם אותך בכלא?

אסיר: כן.

אסיר: לא היתה לי קריירה צבאית מזהירה, זו כבר היעדרות רביעית מהשירות ונפל עליי שירות מאוד מוזר, אני לא ידעתי איך הצבא מתנהל, לא ידעתי איך להתמודד עם בעיות.

דני דנון: מאיפה אתה בארץ?

אסיר: מנתניה.

דני דנון: ואיפה למדת?

אסיר: באורט ליבוביץ ופרשתי גם בתחילת י"ב.

דני דנון: עברתם הכנה לצה"ל, מישהו דיבר איתך על זה?

אסיר: לא בדיוק, אבל אמרתי פשוט מה שיהיה יהיה, כאילו כולם עושים צבא, למה שאני לא אעשה?

אסיר: אני אתמודד עם זה ועל הדרך נלמד.

אסיר: חבל באמת שלא שאלתי שאלות קודם.

דני דנון: וכרגע על מה אתה שפוט פה בדיוק?

אסיר: היעדר מן השירות.

דני דנון: עריקות.

אסיר: כן, אבל שינו לי את כתב האישום, שלא יהיה לי רישום פלילי כי זו לא עריקות רגילה מן השירות, אני פשוט הולך להשתחרר, אז החליפו לי את זה להתנהגות מבישה.

דני דנון: וכרגע לכמה זמן אתה שפוט פה?

אסיר: 20 ימים.

דני דנון: וכמה מתוכם?

אסיר: 15.

דני דנון: עוד מעט אתה יוצא?

אסיר: כן.

דני דנון: ואז אתה משתחרר משירות?

אסיר: אני מקווה שלא.

אסיר: אם יש לי משהו לעשות בנידון, אני אעשה.

דני דנון: כשדיברת פה עם הצוות, אמרו לך מה קורה עוד חמישה ימים?

דני דנון: עוד חמישה ימים אתה משתחרר?

אסיר: אני מקבל צו סיפוח לבסיס שלי, לעשות טופס טיולים.

יגאל אמיתי: איפה אתה משרת?

אסיר: בה"ד חיל הים וכנראה אני אקבל צו סיפוח לשם, לעשות טופס טיולים, להחזיר מדים וכל זה, ולהשתחרר.

דני דנון: והיית רוצה להישאר בשירות.

אסיר: כן.

דני דנון: מה לעשות?

אסיר: מה זאת אומרת מה לעשות?

דני דנון: בשירות.

אסיר: לשרת פשוט, בכל מה שצריך.

דני דנון: יש לי שאלה לכולם.

דני דנון: אין לי את הסמכות הזאת, למרות שאני חבר כנסת, אם היתה לי אפשרות לחתום לכולם שיוצאים מחר הביתה וביום ראשון אתם צריכים להחליט… זה בכאילו, 1 באפריל זה עוד מעט, זה לא היום, אבל אתם יכולים לבחור ביום ראשון או ללכת לבקו"ם להשתחרר, או ללכת לבקו"ם להשתבץ מחדש.

דני דנון: מי היה בוחר להשתחרר?

דני דנון: שירים את היד.

אסיר: תלוי לאן.

דני דנון: לא, אי אפשר לדעת.

דני דנון: אני לא קצין מיון, אתה יכול לבחור, אני שואל מי היה רוצה להשתחרר בכלל---

קריאה: להשתחרר בכלל מצה"ל.

אסיר: אם היתה עזרה כלכלית בבית להורים, אז הייתי ממשיך לשרת.

דני דנון: אבל כרגע אתה צריך לבחור, מי היה רוצה להשתחרר?

דני דנון: שירים את היד.

דני דנון: וכל השאר היו רוצים, אני מניח, לחזור לשירות.

דני דנון: כן?

דני דנון: יש לכם משהו לומר לגבי הבסיס, לגבי השהות פה במתקן?

נפתלי: עליתי לפני חמש שנים לארץ והלכתי לפנימייה.

נפתלי: הצלחתי לצאת עם בגרות, לעשות 32 נקודות בגרות.

דני דנון: יפה מאוד.

דני דנון: זה יותר ממני, הרבה יותר.

נפתלי: ומאז שהייתי בבית ספר היה לי חלום, והתכוננתי לקרבי, הכנות לקרבי ו… ושם כאילו היה לי קצת בעיות עם המשפחה וזה ודיברתי עם המ"פ והוא אמר לי שאני אנסה את הטירונות ועשיתי, אחרי הטירונות הוא שלח אותי לחיל אויר.

נפתלי: בחיל אויר הייתי אותו דבר כמו ב-113 ובסוף למדתי אלקטרוניקה, עשיתי 7 יחידות, וביקשו ממני שאני אמשיך י"ג-י"ד, שאני אוכל לשרת אחר כך ואני רציתי להיות בקרבי, בגלל זה לא המשכתי.

נפתלי: אז אני הלכתי ממש במשטרה צבאית, משטרה… ולא נתנו לי.

נפתלי: ויצאו לקורס שמה, טכנאות מטוסים, לא רציתי, ואז כאילו…

דני דנון: היית עריק לפני---

נפתלי: לא… כי---

דני דנון: סירבת להתפנות, או איך זה נקרא?

נפתלי: לא רציתי ללמוד בכיתה.

דני דנון: ואתה שפוט לכמה זמן?

נפתלי: ל-30.

דני דנון: שמתוך זה כמה זמן אתה כבר פה?

נפתלי: אני פה כמעט שבועיים.

דני דנון: ומה קורה איתך בעוד שבועיים?

דני דנון: מה אתה הולך לעשות?

נפתלי: נראה.

נפתלי: כאילו הוא אמר שהוא יוכל לחזור אולי שם, ושאני לא… יש אפשרות לזה, שישלח אותי למשטרה כחולה ואני יכול לעזור יותר, לתת למדינה בתור---

דני דנון: מה היתרון של המשטרה הכחולה?

דני דנון: למה דווקא שם ולא משהו אחר?

נפתלי: כי אתה יכול לתת יותר מאשר נגיד אלקטרוניקה ולחזור כל יום בשתיים.

נפתלי: שם אנשים נראה לי יותר מ… רוצים…

דני דנון: יש לך עוד חברים מקרב יוצאי אתיופיה שהם כמוך?

דני דנון: כאילו שלא הסתדרו עם מה שהם רצו ולא הבינו מה שהם רוצים?

דני דנון: שהגיעו גם לבתי סוהר?

דני דנון: מהחברים שלך בחולון או מהפנימייה?

נפתלי: לא.

דני דנון: יש משהו שאתם זקוקים לו פה?

דני דנון: זה כלא, זה לא מקום ש…, אבל יש משהו שאתם רוצים לומר לגבי המתקן?

אסיר: לגבי המקום?

אסיר: מבחינת שירות פה?

אסיר: בסדר גמור, מי שמסתדר מסתדר, מי שלא, עוזרים לו להסתדר.

אסיר: כמו כל דבר, כמו כל מערכת, כמו בית ספר, כמו צבא בכלל, כמו כל דבר.

אסיר: עוזרים לך להסתדר, לוקחים אותך חברים ו…

דני דנון: מאיפה אתה?

אסיר: עפרה.

דני דנון: ואתה מבני המנשה?

דני דנון: עשינו דיון של ועדת העלייה והקליטה בקרית ארבע, שם יש קהילה גדולה של בני מנשה.

דני דנון: אנחנו עומדים להביא עוד עולים מבני המנשה.

דני דנון: למה אתה פה?

דני דנון: אתה יכול לספר קצת על איך שהתגייסת?

אסיר: התגייסתי, עשיתי… הייתי בבית… עזרתי להורים שלי.

דני דנון: במה עבדת?

דני דנון: בשיפוצים.

דני דנון: ולפני שנשארת בבית, דיברת עם מישהו על הבעיות הכלכליות?

אסיר: כן, בצבא.

דני דנון: איפה שירתָּ?

אסיר: גולני.

דני דנון: בקרבי בגולני?

אסיר: כן.

דני דנון: וכמה הספקת במסלול לעשות?

דני דנון: כמה זמן?

אסיר: טירונות.

אסיר: כן, סיימתי.

דני דנון: סיימת טירונות.

אסיר: ו…

דני דנון: ההורים שלך עובדים?

אסיר: לא, אמא שלי לא עובדת, אבא שלי עובד ארבע שעות ב…

דני דנון: לכמה זמן נשפטת?

אסיר: 80 יום.

דני דנון: ומה תעשה אחרי שתסיים את המאסר?

אסיר: אני רוצה לצאת מהצבא.

דני דנון: לצאת מהצבא.

דני דנון: ואם יגידו לך לחזור לגולני או לחזור למקום אחר, מה יקרה?

אסיר: ...

דני דנון: רצית לומר משהו?

דני דנון: מישהו פה רצה.

אסיר: זה חבל מאוד שפשוט זה קורה מעצמו שהחיים מביאים אותך למצב שאתה חייב לעשות בחירה.

אסיר: אם אתה מגיע לצבא, אז בעצם אין לך בית לחזור אליו, ואם אתה הולך לפרנס את עצמך, אז אתה בעצם עובר על החוק, וקשה מאוד לאנשים צעירים, בגיל שלנו, להגיע להחלטות חכמות בנושא הזה כשהם לא יודעים את החוק והם לא מבינים את השירות הצבאי והם לא מבינים איך מתנהלים בצבא בכלל.

אסיר: כשגם גורמי הסיוע שלך הם גם בעצם, משקיות ת"ש או אחרים, הם גם לא תמיד הכי מבינים.

אסיר: אני יודע, יש קצינות מעליהם שקצת יותר בקיאות בעניין, אבל זה קשה כשבחור בן 18 שהוא חייל בודד למשל, או ממשפחה שהיא עם קשיים כלכליים, הוא קרוע, הוא לא יודע מה לעשות.

דני דנון: יש פה מישהו שהוא חייל בודד?

דני דנון: תרימו את היד.

דני דנון: ההורים שלכם לא בארץ?

אסיר: …

דני דנון: ואתם מוכרים כחיילים בודדים ומקבלים שכר דירה?

אסיר: אני לא… אני רוצה לעזוב את הארץ ואני רוצה לגור ב…

דני דנון: מתי עלית לארץ?

אסיר: לפני 9 שנים.

דני דנון: מישהו מהצוות רוצה לומר משהו?

דני דנון: אני אשאל אותך שאלות, כמה זמן יש לך מול החיילים?

חיילת מהסגל: בערך שעתיים ביום, מראשון עד חמישי.

חיילת מהסגל: וגם כל הזמן שאני עולה לפלוגה, שהוא לא פורמלי.

דני דנון: וזה מול הקבוצה הזאת, או שיש עוד קבוצות שמתחלפות?

חיילת מהסגל: כעיקרון ספציפית זה שיעור שנבנה במיוחד לקבוצת עלייה.

חיילת מהסגל: בדרך כלל הסדנאות האלה נקבעות לפי הזמן שחייל יכול להישאר, כדי שהוא לא יעזוב את הסדנה מוקדם.

חיילת מהסגל: אני אחראית בדרך כלל על פלוגה א', מה שאומר ששיעור התחלופה הוא די גבוה, כי חיילים משתחררים, אבל בפלוגות ב' ו-ג' יש תהליך יותר ארוך איתם.

יגאל אמיתי: מה העברת היום?

חיילת מהסגל: היום זה השיעור השני שלי.

חיילת מהסגל: בבוקר סיימתי סדנת מחתרות, נפתלי היה בסדנא, והיום אנחנו מדברים קצת על נושא קיבוץ גלויות, תרבויות, קליטה בארץ וכור ההיתוך לעומת.

חיילת מהסגל: ..

דני דנון: תודה.

דני דנון: עוד מישהו רוצה לומר משהו?

אסיר: …נתנו לנו סדנאות לכל הדברים, זה חשוב.

אסיר: ועכשיו אני כבר שבוע לומד איתה, למדתי הרבה דברים, על היסטוריה של העם שלנו… אבל במשך השבוע למדתי הרבה דברים.

דני דנון: מה ההורים שלכם אומרים?

דני דנון: נגיד ההורים שלך, אתה מדבר איתם בטלפון?

דני דנון: מותר לכם לדבר בטלפון?

אסיר: כן.

דני דנון: כל כמה זמן?

דני דנון: כל יום מותר?

אסיר: …

דני דנון: אתה מדבר עם ההורים שלך בטלפון?

אסיר: כן.

דני דנון: מה הם אומרים לך שאתה פה?

אסיר: לא, פשוט הם לא מבינים איך מתנהל הצבא.

דני דנון: הם יודעים שאתה נמצא בבית כלא?

אסיר: הם יודעים שאני נמצא בכלא, אבל הם לא אומרים לנו שום דבר כי אני יותר טוב גם, כי הם לא אומרים…

דני דנון: יש פה מישהו שההורים שלו לא יודעים שהוא נמצא פה?

דני דנון: ההורים שלך בארץ.

דני דנון: איפה הם?

אסיר: ברוסיה.

דני דנון: אז מבחינתם אתה בצבא כרגע.

אסיר: כן.

דני דנון: ומי מהמשפחה שלך יודע שאתה פה?

אסיר: אף אחד לא יודע שאני פה.

אסיר: כי זה שונה גם, רוסיה ישראל, כלא, זה קצת… שמה ישמעו כלא, יכולים לחטוף ג'ננה.

אסיר: זה לא כמו כלא, מבחינתי זה כמו… בית הספר שלמדתי, היה יותר גרוע.

דני דנון: עלית בנעל"ה?

אסיר: סל"ע.

דני דנון: ואין לך בני משפחה בארץ כרגע?

אסיר: אין.

דני דנון: והמשפחה שלך ברוסיה, אתה מדבר איתם כל כמה זמן?

אסיר: אני לא ביחס ממש ממש טוב עם המשפחה שלי ברוסיה.

אסיר: אבל רציתי להגיד משהו, שאתה שומע רק כאילו דברים רעים, שהכל רע, ומבחינתי אני חייל בודד ואני מקבל שכר דירה, מקבל כל מה שביקשתי מהצבא ובשבילי באמת כאילו לשרת ול…

דני דנון: יש לך דירה שאתה שוכר עכשיו?

אסיר: כן.

דני דנון: וכשאתה בכלא שכר הדירה שלך לא משולם, מי משלם עכשיו את שכר הדירה כשאתה פה?

אסיר: אני אסתדר.

דני דנון: ואתה פה גם על עריקות?

אסיר: אלימות.

דני דנון: לכמה זמן?

אסיר: 20 יום.

דני דנון: ואיפה אתה משרת?

אסיר: הנדסה קרבית.

דני דנון: מי יודע שאתה פה?

דני דנון: המשפחה שלך לא פה, חברים שלך, מי---

אסיר: חברים יודעים.

דני דנון: חברים מהיחידה יודעים.

אסיר: כן.

דני דנון: וכשאתה מתקשר מפה, למי אתה מתקשר?

אסיר: אף פעם לא התקשרתי.

דני דנון: אתה לא התקשרת.

דני דנון: אז אתה יכול להעביר את זמן הטלפון למישהו אחר.

אסיר: לא… אתה מתקשר כמה שאתה צריך.

דני דנון: אפשר מתי שרוצים.

דני דנון: רק שאלה אחרונה, בקשר לביקורים.

דני דנון: מי פה קיבל ביקור של המשפחה שלו?

דני דנון: של מי קיבלת?

אסיר: …

דני דנון: של אמא שלך?

דני דנון: מתי זה היה?

אסיר: …

דני דנון: ואיך זה היה?

דני דנון: זו פעם ראשונה שהיא באה לפה?

אסיר: בכלא הזה, כן.

אסיר: בכלא 4…

דני דנון: על מה?

אסיר: על מה אני פה?

אסיר: על עריקות.

דני דנון: טוב, אני רוצה להודות לכם, ששיתפתם אותנו בדברים.

דני דנון: היה חשוב לנו מאוד לשמוע את זה מהפה שלכם.

דני דנון: אנחנו שומעים את זה מהמפקדים וקוראים את הניירות, אבל כשפוגשים אתכם יש לזה אפקט הרבה יותר משמעותי בשבילנו ואני מקווה שיפחיתו לכם כמה שיותר ימים---

אסיר: תגיד איזה מלה.

אסיר: נקווה שנעזור לבאים, לאלה שיבואו אחרינו.

דני דנון: כן, זאת הכוונה.

דני דנון: אם אפשר יהיה, בזכות הביקור הזה, שפחות עולה אחד יגיע למתקן כליאה צבאי, אז עשינו את שלנו בביקור הזה, וגם אנחנו, חשוב לראות איך מחדירים לצה"ל יותר טוב את העולים החדשים.

דני דנון: אז אני רוצה להודות לכם.

דני דנון: מישהו רוצה לצאת לחופשה בשבת, או שכולם נשארים פה?

אסיר: אני לא יוצא לחופשה, מחר הוא הולך הבית.

דני דנון: אתה משתחרר?

דני דנון: שיהיה לך בהצלחה.

אסיר: תודה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אנחנו פה בסיור של ועדת העלייה והקליטה.

דני דנון: יש לי כמה שאלות לשאול אתכם, נתחיל איתך.

דני דנון: איך קוראים לך?

אסיר: יצחק.

דני דנון: מאיפה אתה בארץ?

יצחק: פרדס חנה.

דני דנון: אתה שפוט פה על עריקות?

יצחק: כן.

דני דנון: מה קרה?

יצחק: שלושה חודשים עריקות על בעיות משפחתיות.

דני דנון: תספר לי, הגעת לבקו"ם, מה קרה בבקו"ם?

יצחק: נשלחתי לטירונות ומשם עריקות.

דני דנון: מיד אחרי הטירונות?

יצחק: כן.

דני דנון: זאת אומרת לא עברת קורס או משהו.

יצחק: לא, כלום.

דני דנון: כמה זמן עריקות?

יצחק: שלושה חודשים.

דני דנון: ולכמה אתה שפוט?

יצחק: 40 יום.

דני דנון: מתי הגעת לפה?

יצחק: לפני שבועיים וחצי.

דני דנון: ומה יקרה כשתסיים פה את המאסר?

יצחק: חוזר לצבא.

דני דנון: והבעיות בבית ממשיכות?

יצחק: כן.

דני דנון: אז מה יקרה אז?

יצחק: אני אבקש שיעזרו.

דני דנון: איך אפשר לעזור?

דני דנון: אם עכשיו היית יכול לבקש משהו מהצבא, מה היית מבקש?

יצחק: יותר חופשות.

יצחק: וזהו.

דני דנון: מה שאתה רוצה זה לסיים את הצבא, אבל לעשות את זה במקום שיהיה לך נח.

יצחק: כן.

דני דנון: תודה.

דני דנון: מה שמך?

אסיר: מאור.

דני דנון: מאיפה אתה?

דני דנון: ו---

מאור: נפקדות 18 יום.

דני דנון: מה קרה?

מאור: גם בעיות.

מאור: אמא עברה ניתוח.

דני דנון: איפה אתה משרת?

מאור: בשלישות רמת גן.

דני דנון: ואמרת למפקד, 'יש לאמא שלי ניתוח ואני רוצה להיות בבית'?

דני דנון: או שלא אמרת?

מאור: אמרתי, שלחתי לו טפסים והוא סירב, הייתי צריך לסגור את פסח וקרה איתו בלגנים ואחרי זה הוא שפט אותי.

דני דנון: אתה מדבר איתי על פסח?

מאור: הפסח הזה, הוא רצה שאני אסגור אותו.

דני דנון: אוקי, זה ממש עכשיו.

דני דנון: מתי נשפטת?

מאור: לפני שבועיים.

דני דנון: ומתי אתה משתחרר מפה?

מאור: ביום שני הקרוב.

דני דנון: ואיך אמא שלך הגיבה?

דני דנון: קודם כל מה שלומה?

מאור: ברוך ה', בסדר.

דני דנון: ואיך היא הגיבה על זה?

מאור: אני לא יודע כל כך, אני יודע שהיא שולחת טפסים ומכתבים.

דני דנון: דיברת איתה בטלפון?

דני דנון: עשית את זה בשבילה בעצם.

דני דנון: כדי להיות איתה.

מאור: כן, יותר נכון…

דני דנון: והתוצאה עכשיו שאתה פחות רואה אותה והיא רואה אותך פחות.

מאור: אפשר להגיד.

מאור: טעות שלי, על טעויות משלמים.

דני דנון: מי פה עולה חדש?

דני דנון: יש פה מישהו שהוא עולה חדש?

דני דנון: יש פה מישהו עולה חדש, שהגיע לאחרונה, או היום?

קריאה: יש מישהו שהגיע לכאן בימים האחרונים, לכלא 6?

דני דנון: מאיפה אתה?

אסיר: קרית גת.

דני דנון: ומתי הגעת לפה?

אסיר: לפני יומיים.

דני דנון: פעם ראשונה במתקן כליאה?

דני דנון: על מה היית?

אסיר: …

דני דנון: אתה יכול---

אסיר: לא יודע.

אסיר: ביקשתי ללכת ללמוד---

דני דנון: רגע, אתה הגעת לבקו"ם?

דני דנון: מתי?

אסיר: ב-22 לחודש.

דני דנון: ממש עכשיו.

אסיר: כן.

אסיר: הגעתי, ואז סירבתי.

דני דנון: הגעת לבקו"ם, אמרת שאתה מסרב להתגייס?

אסיר: כן.

דני דנון: על איזה רקע?

אסיר: כל מיני סיבות.

דני דנון: לא, אבל זה רקע של בעיות בבית, אידיאולוגיה?

אסיר: אידיאולוגיה…

דני דנון: הם אמרו לך שהם לא מסכימים לזה, ואתה עוד לא נשפטת.

אסיר: נשפטתי ל-20 יום.

אסיר: לא יודע אם זה יהיה.

אסיר: ..

דני דנון: והודעת למשפחה שלך?

אסיר: כן.

דני דנון: ומה יקרה אחרי 20 יום?

אסיר: אני חושב שאני אחזור לבקו"ם, לעשות עוד פעם.

דני דנון: וממה שאתה שומע מאנשים שעשו את זה בעבר, כמה זמן התהליך הזה יהיה?

אסיר: לפחות 140 יום.

דני דנון: זאת אומרת אתה מבחינתך מכין את עצמך כרגע להיות ארבעה-חמישה חודשים פה, או במקום אחר, ואז ישחררו אותך.

אסיר: נכון.

דני דנון: יש לך מישהו במשפחה שעבר את התהליך הזה?

אסיר: לא.

דני דנון: אתה הראשון.

דני דנון: איך הגיע לך הרעיון?

אסיר: לא יודע.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני רוצה ברשותכם להתייחס רק לנקודה אחת וזה לגבי ההשקעה במלש"בים.

דני דנון: אני רואה את ההשקעה שאנחנו משקיעים בילדים האלה, המון כסף, המון זמן, המון אנרגיות, השאלה אם עם השקעה מקדמית, לא היינו מצמצמים את הכמות של העולים, בייחוד יוצאי אתיופיה.

מאיר אוחנה: הם התגלגלו טרם גיוסם.

מאיר אוחנה: זה החברה הישראלית, מוסדות החינוך, דרך כל הערוצים האלה ברור שאם היתה להם הכנה לצה"ל, להבין, חלק מהם לא מבינים לאן הם מגיעים.

מאיר אוחנה: אין לי ספק שאם היתה הכנה מוקדמת, דווקא של האוכלוסייה הזו, היו עושים את זה בבתי ספר או באותם מתנ"סים, פנימיות, אין לי ספק שהיינו רואים אחוזים יותר מעטים פה בבתי הכלא.

דני דנון: השאלה אם לא בהליך המיון, כמו שעכשיו ראש אגף כח אדם הוציא את הנוהל הזה.

כרמית נפתלי: אני חייבת לציין שבהכנה לצה"ל יש פעילויות, לא מספקות ולא---

דני דנון: אני מדבר על משהו שהוא שיטתי.

דני דנון: זאת אומרת שיוצא אתיופיה---

מאיר אוחנה: לקחת את האוכלוסייה הזו ממוקדת?

דני דנון: כן, הוא מגיע ללשכת גיוס, מכניסים אותו לאיזה שהוא צינור שונה, שמדבר איתו, מאבחן אותו.

כרמית נפתלי: אז בני העדה האתיופית עוברים תהליך קצת אחר.

כרמית נפתלי: שוב, חלק מההנחיות של ראש אגף כח אדם זה לסיים מקסימום בני העדה האתיופית את כל תהליכי הת"ש עד יום הגיוס שלהם.

כרמית נפתלי: זאת אומרת שכשהוא מתגייס, ביום הגיוס הוא כבר מתחיל לקבל את ההטבות שלו.

כרמית נפתלי: יש פעילות נרחבת ומעמיקה בנושא הזה, שהתחילה ממש לאחרונה.

יעקב דנון: אני יכול להשלים.

כרמית נפתלי: משרד הקליטה שותף.

יעקב דנון: במסגרת מוקדי הקליטה, זה הפך להיות עיקר תפקידו, תפקיד ליבה, לקשר לפני הגיוס, לאתר אותו---

דני דנון: יעקב, זה לא מה שאני מחפש.

דני דנון: אני מחפש שבלשכת הגיוס יעברו בדלת מסוימת.

יעקב דנון: דיברת על שלב ההכנה.

דני דנון: כן, אבל מוקדי קליטה והכנה לצה"ל וכל זה, הכל מצוין, אבל זה לא משהו שמחייב שכל מתגייס...

דני דנון: כי הרבה מהחבר'ה שראינו פה הם...

דני דנון: עם הכוונה יותר נכונה היינו חוסכים הרבה עוגמת נפש להם והרבה כסף לנו, למערכת.

יעקב דנון: על זה מדובר באמת.

יעקב דנון: על ליווי של אנשים בתוך הקהילה, בני העדה, שיכולים להיות גם האוזן הקשבת וגם---

דני דנון: אבל זה מחייב?

יעקב דנון: זה לא מסגרת מחייבת.

דני דנון: למה שהמלש"ב יגיע למוקד הקליטה ויגיד 'אני מתגייס עוד שנה ואני רוצה ככה וככה'.

יעקב דנון: את זה מלמדים אותו לעשות.

יעקב דנון: הוא מכיר את המשפחה, הוא מכיר את ההורים.

יעקב דנון: הוא מכיר את המערכת.

דני דנון: לא, ברור לי שאם הוא מגיע למוקד ורוצה להתייעץ, הוא יקבל מענה, בכל הארץ.

דני דנון: אני חושב שיש הרבה שלא מגיעים למוקד.

יעקב דנון: כן, אז עושים אירועים.

דני דנון: אני מחפש שזה יהיה בנוהל, בנוהל מחייב, שאתה מעביר אותו איזה שהוא צ'ק ליסט ואז אתה עולה על הבעיות ואז אתה חוסך דברים.

יעקב דנון: זה הרעיון.

יעקב דנון: באחד על אחד זה הרעיון, שאתה עובר איתו כל דבר ודבר, האם הוא קיבל את הצו הראשון, אוקי, מה הוא עשה עם זה, התייצב, לא התייצב---

דני דנון: אתם לא הנקודה, יעקב, אני מדבר על המערכת הצבאית, מערכת הסינון של המלש"בים, שצריך לבדוק אותה, כרמית, על בניית נוהל נפרד, ייחודי, לעולים יוצאי אתיופיה.

דני דנון: גם לא מדובר על כמויות שהמערכת לא יודעת להתמודד איתן, ובנוהל הזה אתם צריכים לעשות את הסינון ואז אפשר יהיה לעלות על הבעיות בשלב הרבה יותר מוקדם, לתת מענה יותר טוב, כי חבל.

דני דנון: מבחינת כל האנרגיות שאנחנו משקיעים פה, אפשר היה להוריד את מספר הכלואים בסינון המוקדם הזה.

מאיר אוחנה: לגבי הנוהל החדש שיצא, הביאו לי את זה.

מאיר אוחנה: הנוהל החדש מגדיר שחובת ביקור מפקד לחייל עולה חדש ולחייל בן העדה האתיופית - תוך חודשיים מיום קליטתו ביחידה.

מאיר אוחנה: זאת אומרת תוך חודשיים הוא חייב לבקר אותו ואחר כך אחת לשנה.

מאיר אוחנה: זה גם נוהל מחייב שייכנס לפקודות מטכ"ל רלוונטיות.

מאיר אוחנה: הדבר השני זה ראיון מפקד.

מאיר אוחנה: במסגרת ראיונות לאוכלוסיות מיוחדות.

מאיר אוחנה: יש אוכלוסיות מיוחדות, חיילים בודדים, בנים יחידים וכדומה, נקבע כי חיילים בני העדה האתיופית ירואיינו על ידי מפקד אחת לחצי שנה.

מאיר אוחנה: הנושא הזה עוגן כבר בפקודת מטכ"ל, קליטת חייל חדש ביחידה.

מאיר אוחנה: דבר שלישי, נוהל סגירת בקשות.

מאיר אוחנה: כדי שהוא יקבל סיוע כלכלי וכולי הוא צריך לספק כל מיני אישורים, וכנראה באוכלוסייה של בני העדה האתיופית קשה להם להביא אישור, הבנה, לא הבנה, אז גם כאן הולכים איתם לקולא בעניין הזה, לא 'לא הבאת אישור, אז אין טיפול', אלא לנסות למצות את זה יותר.

מאיר אוחנה: אלה הכללים החדשים שהכניס ראש אגף כח אדם בתחום הזה של האוכלוסייה האתיופית, ובכלל בעולים.

דני דנון: אני רוצה להודות לכולם על הביקור, על הזמן ועל ההקדשה.

דני דנון: אני רק מבקש מבחינת המעקב, כי אנחנו התחלנו פה תהליך שהוא תהליך מבורך, לחשוב עם ראש אגף כח אדם על העניין של המלש"בים.

דני דנון: זאת אומרת אולי לעשות נוהל ייחודי למלש"בים יוצאי העדה האתיופית.

מאיר אוחנה: טרם גיוסם.

מאיר אוחנה: אני מבין.

מאיר אוחנה: זה גם בשיטת המניעה, ואז זה ימנע מראש, אם האבחון יהיה נכון לפני.

מאיר אוחנה: חצי שנה-שנה, אם אני מבין נכון, זה מה שאתה מתכוון?

דני דנון: כן.

מאיר אוחנה: נניח לקחת אותם כשהם מגיעים לצו שני, לקחת אותם כבר אז כפרויקט מיוחד ואז לראות מי יכול לעבור במסננת לצה"ל ומי אולי כדאי לא להכניס אותו.

דני דנון: כן.

דני דנון: לתת את ההכוונה הנכונה.

יעקב דנון: אני לא יודע אם שמתם לב, אבל נתקלנו בזה גם כאן, מאחד החיילים, שהוא בן למשפחה חד הורית והוא עולה, גם בביקור של השרה בכלא 4, הסוגיה הזו היא סוגיה, אני חושב, שטוב יהיה שנשים עליה פוקוס, כי אין דין משרת למשפחה חד הורית עולה חדש, כמו בוותיקים.

יעקב דנון: פה מדובר במישהו שנמצא בתוך מסגרת משפחתית שמראש התנאים הכלכליים שלו להישרדות, להתנהלות יומיומית של האמא, האמא והבת, או האחות הנוספת, הם ממש על הפנים.

יעקב דנון: אם הבחינה של הצבא למי זכאי לתשלומי משפחה, לדוגמה, על פי מבחן הכנסה, ולא לוקחים בחשבון את העובדה שיש פה הוצאה לשכר דירה, כי בטח היא לא בעלת דירה, אם היא גרה במרכז הארץ בוודאי, ואז אני מבין יותר לעומק את העניין הזה שהוא עושה נפקדות כדי לעזור למשפחה בבית.

יעקב דנון: אני חושב שהסוגיה הזאת צריכה עיון מחדש בקרב הצבא לבחינה נוספת.

יעקב דנון: זה יכול לפתור, כי אנחנו ראינו את זה כבעיה חמורה דווקא לגבי הקבוצה הזו.

יעקב דנון: יש כל מיני, יש משתמטים ויש...

יעקב דנון: בכל המקומות, אבל פה לגבי החד הוריות, אני חושב שזה איכשהו עבר לנו בין ה...

דני דנון: בסדר גמור.

דני דנון: אני רוצה לסיים.

דני דנון: אנחנו נקיים דיון המשך תוך 90 יום, שבו נבקש מראש אגף כח אדם להציג את ההמלצות, או המסקנות של צוות שהוא יקים, בנושא של המלש"בים יוצאי העדה האתיופית, וגם תהיה התייחסות לגבי בנים למשפחות חד הוריות, שפה יש בעיה אחרת, שלמפקד בשטח לפעמים קשה לתת מענה לחייל שאומר 'אני צריך לעזור בבית', כי זה דבר שקשה לכמת אותו מבחינת הרגישות.

דני דנון: אני רוצה שוב להודות לכם, תמשיכו בעבודה הטובה שאתם עושים ושיהיו לכם פחות כלואים, זה הכי חשוב.

דני דנון: תודה רבה.