ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 153, 2011-03-15 13:00

דני דנון: צהריים טובים לכולם.

דני דנון: אני שמח מאוד לפתוח את ועדת העלייה והקליטה והתפוצות של הכנסת ואנחנו מקיימים את הדיון היום בעיריית ירושלים בנוכחות חברי הטוב ראש העיר ומאשה, שיצא לי לפגוש אותך במוסקבה בביקור פרטי וגם שם עסקת בהבאת עולים לירושלים, יישר כוח גדול על כל הפעילות של מאשה נוביקוב.

דני דנון: אנחנו רוצים לומר בפתח הדיון מספר דברים.

דני דנון: ראשית, כל עולה שבא לישראל, אדוני ראש העיר, עולה לירושלים ובכל מקום שאני נמצא בעולם, אנשים שעולים, אחת הסיבות שהם מדברים על העלייה, זה ירושלים.

דני דנון: גם אם הם מסיימים בדירה בנצרת עילית או בעפולה או בכל מקום אחר בארץ ישראל, הם באים בגלל ירושלים וזה סמל לעם היהודי ומעבר לכך, מבחינת מספרים, ירושלים היא העיר מס' 1 בקליטת עלייה.

דני דנון: אז אתה, יש לך הרבה תארים שאתה מתהדר בהם כראש העיר ירושלים, אתה יכול גם להתהדר בנושא של ירושלים שהיא העיר, מבחינה מספרית שקולטת עלייה הכי הרבה.

דני דנון: בשנת 2010 הגיעו לירושלים 2,454 עולים, שזה במקום הראשון מבחינת מדינת ישראל ואנחנו רוצים כמובן לראות יותר עולים ויש פה נציגים של ארגונים שונים וגופים שונים שעוסקים בהבאת עולים לארץ ישראל ולירושלים.

דני דנון: אנחנו בוועדה קיימנו מספר דיונים שגם מאשה השתתפה בהם ואנחנו מצאנו לנכון לקיים את הדיון אצלך בבית, כי אנחנו אוהבים תמיד לבוא ולראות ולשמוע מהנציגים במקום שלהם, למרות שהכנסת יושבת בירושלים, מצאנו לנכון גם להגיע לעיריית ירושלים, לא ידענו שיהיה לנו היכל החלקה על הקרח למטה.

דני דנון: אני הופתעתי, שהדיון, נמשיך את חלק ב' של הדיון, מנהלת הוועדה תדאג לזה, בהחלקה על הקרח, אני מבטיח לצפות בכם היטב.

דני דנון: אני רוצה ראשית לברך את ראש העיר ואת מאשה ואת כל העושים במלאכה.

דני דנון: אנחנו באמת באנו לראות ולשמוע את האתגרים, את הקשיים, וגם את ההצלחות של העיר ירושלים בקליטת עלייה, ואני מבקש מראש העיר, מר ניר ברקת, לפתוח.

דני דנון: בבקשה, ניר.

ניר ברקת: קודם כל, תודה רבה, ברוכים הבאים, זה כבוד גדול לנו שהחלטתם לבוא ולהתארח אצלנו כאן באולם מועצת העיר, לחברי הוועדה, למאשה, לסגנית ראש העיר שמרכזת ביד רמה את כל הנושא של קליטה, עלייה וקליטה.

ניר ברקת: אני ברשותכם, רוצה לחבר את הדיון שלנו לחזון העירוני שמטרתו בעצם פיתוח הפוטנציאל של העיר ירושלים.

ניר ברקת: אנחנו מדברים על עיר שהיא בירת העם היהודי, אבל בשנים האחרונות, בעשרים השנה האחרונות הפכה לעיר הענייה ביותר בארץ עם הגירה שלילית של 6,000 נטו כל שנה, של מעמד בינוני גבוה, שלצערי עזב את העיר, וגרם להחלשתה.

ניר ברקת: בשנתיים האחרונות הגדרנו להתמקד ביצירת צמיחה בעיר ירושלים והפיכתה לאטרקטיבית יותר לשלוש תתי-אוכלוסיות.

ניר ברקת: קודם כל, למבקרים ולעולים לרגל, הפיכתה לבירת תרבות תיירות, לשמחתי הרבה, התחלנו השנה, יש לנו שיאים, בשנה שעברה צמחנו לשלושה וחצי מיליון תיירים וזה גידול דרמטי בהיקף התיירות לעיר ירושלים, אני תכף אחבר את זה לעולים.

ניר ברקת: הדבר הזה מייצר הזדמנויות עסקיות, אנחנו, היעד השני זה הפיכת ירושלים אטרקטיבית לעסקים, לכלכלה.

ניר ברקת: הדבר השלישי,  אטרקטיבית לצעירים ולחליפין לעולים, על-מנת שירושלים תהיה מסוגלת לקלוט הון אנושי חדש חזק, שיחזק אותה.

ניר ברקת: החזון, הפיתוח של העיר והפיכתה אטרקטיבית לשלושת תתי-האוכלוסיות האלה, קריטי להצלחתה של ירושלים.

ניר ברקת: למען האמת, כשאנחנו בוחנים, שלושת האלמנטים האלה רלוונטיים מאוד לאוכלוסיות עולים.

ניר ברקת: כשאנחנו מפתחים את תחום התרבות והתיירות בעיר ירושלים, אנחנו יודעים שדווקא לאנשים שמגיעים מתרבויות אחרות, אנגלוסכסים, צרפתים, מרוסיה ואחרים, דווקא לאנשים שמגיעים מהתחומים האלה, יכול להיות יתרון יחסי מאוד גדול בפיתוח עסקים לקידום התיירות והתרבות.

ניר ברקת: היעד ששמנו להגיע לעשרה מיליון תיירים בשנה, הנגזרת שלו זה 140,000 מקומות תעסוקה.

ניר ברקת: מיהם אותם אנשים שייתנו שירותים עכשיו כשנפתחו הוויזות לדוברי רוסית, שנפתרו הוויזות לדוברי רוסית, מי ידבר וייתן שירותים לדוברי הצרפתית, לדוברי האנגלית ולשפות אחרות?

ניר ברקת: תחום אחד הוא תחום הפיתוח הכלכלי, הפיתוח העסקי בעיר, ויש לנו עוד כמה תתי-תחומים.

ניר ברקת: אנחנו זקוקים לכוח אדם איכותי שיחזק את ירושלים, שיחליט לגור בה.

ניר ברקת: במובן הזה, יש Match מאוד מאוד טוב בין הצורך של העיר ירושלים לבין הרצון של העולים מהצד השני לבוא ולהשתלב בתעסוקה ובחיים בעיר ירושלים.

ניר ברקת: כמובן הנגזרת של זה, זה עסקים.

ניר ברקת: עסקים, אנחנו ערים לכך שבשנים האחרונות העולים החדשים, במיוחד אם אנחנו יודעים לתת להם שירותים עוד לפני שהם מחליטים להגיע לארץ, יותר ויותר מהם מגיעים ופותחים עסקים חדשים ומעסיקים אנשים נוספים ותורמים לכלכלת העיר ירושלים, שזה ללא ספק אחד מהצעדים הנוספים וכמובן, עצם הכנסתם של צעירים מכלל המקומות שעולים לירושלים, מוסיף המון המון עושר תרבותי, עושר חינוכי, וללא ספק מקדם את העיר ירושלים.

ניר ברקת: אנחנו יודעים עד כמה חשוב להפוך את העולים הקיימים למרוצים.

ניר ברקת: הרי בסופו של דבר, כשעולים רוצים להגיע מחו"ל, הם מרימים טלפון לעולים באותה עיר שהם גרים, לטובת העניין בירושלים, ושואלים איך זה להיות בירושלים.

ניר ברקת: והצורך להפוך את העולים שלנו פה למרוצים, הוא תנאי הכרחי על-מנת שיבואו עוד עולים חדשים.

ניר ברקת: הצורך שלנו לקדם ולסגור פערים הוא קריטי לנו.

ניר ברקת: אני רוצה גם לציין את הקהילה האתיופית שחיה בירושלים, שאנחנו במהלך השנתיים האחרונות מיקדנו מאמץ מאוד מאוד גדול בשדרוג איכות חייהם, בין אם זה במבני ציבור שבתהליכי בנייה, בין אם זה לחליפין במיקוד באיכות החינוך של התלמידים וסיוע, גם לחיי הקהילה ולחליפין לסייע למבוגרים יותר להשתלב בתעסוקה, אנחנו רואים בזה יעד מאוד מאוד משמעותי, הצלחנו בסיוע של הקרן לידידות לעשות איגום משאבים מאוד מאוד משמעותי ובשיתוף פעולה עם נציגי העולים מאתיופיה, לעשות ריכוז מאמץ ובאמת לשדרג את איכות החיים שלהם בשכונות השונות בעיר.

ניר ברקת: יש לנו כארבע שכונות של ריכוזי מאמץ אתיופיים ואנחנו מאוד מאוד שמחים שהדברים מתקדמים לכיוון הנכון.

ניר ברקת: אין ספק שאפשר לעשות ואנחנו צריכים לעשות הרבה יותר.

ניר ברקת: אני חושב שירושלים, ככל שנצליח להביא יותר עולים ולשקע אותם במובן החיובי של המילה בירושלים, הרי אנחנו מחזקים את בירת ישראל וזה ללא ספק יעד לאומי.

ניר ברקת: אני לא אכנס כאן לפרטים, אחריי תדבר גם מאשה ואני יודע שאתם תתעמקו, פיני הכין איזה שהיא מצגת רחבה.

ניר ברקת: אבל היה לי חשוב מאוד גם להגיד לכם תודה שבאתם ובי"ת, שלא תשכחו, שבסופו של דבר, עוצמתה וחיזוקה של העיר ירושלים, הוא לא, ואחדותה, הוא לא רק בפן הפיסי, הוא גם בפן החברתי.

ניר ברקת: והיכולת שלנו לשווק את ירושלים לעולם, לאלה שעוד לא החליטו לעלות, ולחליפין, את היכולת שלנו לתת שירותים לעולם, באמצעות העולים שהם לעתים גשר קלאסי לשירותים, את המנופים האלה אנחנו צריכים לנצל עד תום.

ניר ברקת: אנחנו בעירייה מבינים את זה, מחפשים שיתופי פעולה, גם עם הממשלה, גם עם הכנסת, גם עם מגזר שלישי וגם עם המגזר העסקי, אני יודע שמאשה מובילה סדרה של ממשקים אל מול עולים שהם אנשי עסקים, אני מניח שתדבר על זה מאשה, ואין לי אלא לומר לכם תודה רבה על שהטרחתם את עצמכם ובאתם לכאן ללמוד את האתגרים המיוחדים שלנו בעיר ירושלים בנושא של קליטה ועלייה, ומי ייתן שאנחנו נצליח להגדיל עוד יותר, גם בערך מוחלט וגם באחוזים, את כמות העולים שמרוצים בחיים שלהם בירושלים.

ניר ברקת: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: לפני שאתה בורח, אדוני ראש העיר, יש לי שאלה אחת.

דני דנון: אני באופן אישי, שאני רואה הרבה עולים, בייחוד ממדינות המערב, מגיעים לירושלים ובגלל מחירי הדיור היקרים, אחרי שנה, שנתיים, שלוש, כמו שדיברת על הגירה שלילית, יוצאים, מגיעים למקומות אחרים בארץ.

דני דנון: השאלה אם מבחינת הדיור המוזל, נקרא לו, או בכלל הדיור, זה משפיע מאוד על עולים שרוצים לגור בירושלים, אם יש התייחסות.

ניר ברקת: כן, אני אשמח להתייחס לסוגיה, היא סוגיה לא רק של עולים, היא גם לאוכלוסיית הצעירים ובכלל לזוגות שרוצים לחיות בעיר.

ניר ברקת: שלושה כיוונים אנחנו מפתחים בעיר ירושלים, שלושתם מתוך תודעה והבנה עמוקה שמחירי הדיור נקבעים בשוק הפרטי והדבר היחידי שיוריד את מחירי הדיור זה היצע, הרחבת היצע דירות, שמותאמות לצעירים.

ניר ברקת: הכיוון הראשון הוא להתחיל לפעול כרגולאטור.

ניר ברקת: בעבר, עיריית ירושלים נתנה לשוק החופשי לעשות את שלו ורוב המבנים שנבנו בעיר ירושלים, רוב מוחלט של המבנים, נבנו ב- 5,000, 7,000, 10,000 דולר למטר, דירות של 100,  ומעלה.

ניר ברקת: כלומר, הדירות שנבנו בשוק החופשי, לא היה שום סיכוי בעולם, שהם ייכנסו לשוק הדיור של הצעירים, או לחליפין עולים, שלטובת העניין מחפשים דיור סביר, בהישג יד פלוס.

ניר ברקת: כתוצאה מהתהליך הזה, בעצם היה דיס-פרופורציה בהיצע הדירות בעיר ולסגמנט של הצעירים ולעולים, הפער בין ההיצע לביקוש גדל עוד יותר, יותר מדי ביקושים והמחירים עלו לשמיים.

ניר ברקת: יש צורך ואנחנו מניעים, עדיין לא הכל פתור, אנחנו עדיין עובדים מול משרד השיכון ואחרים, להגדיר קריטריונים שיאפשרו לנו לחייב קבלן שבונה בניין חדש או קומפלקס חדש, מעשרים דירות ומעלה, לחייב לפחות 20% מהדירות שיהיו מותאמות לצעירים במחיר, בגודל.

ניר ברקת: להכניס אותם לשוק.

ניר ברקת: כי אם לא נכניס דירות לשוק שהן רלוונטיות, או לא נחייב קבלנים להכניס חלק מהדירות לשוק, אנחנו בעצם מעוותים ומחמירים את המצב.

ניר ברקת: הכיוון השני הוא דירות הרפאים בעיר ירושלים.

ניר ברקת: מסתבר שיש כ- 9,000 דירות שרכשו אותם אנשים מחו"ל, והם נמצאים בירושלים, לעתים בחגים, רוב השנה הדירות יושבות ריקות.

ניר ברקת: אנחנו, לקראת הפסח הזה, זו פעם שנייה שאני מוציא מכתב לכל בעלי הדירות, על-פי הדרכונים, ואנחנו מבקשים מהם, קודם כל, מודים להם על רכישת דירה בירושלים, כי זה דבר חשוב מאוד.

ניר ברקת: לעתים דווקא רכישת הדירה הזאת מצביע על עקב בירושלים ואחרי זה שולחים את הילדים וחלקם אפילו מגיע ובסופו של דבר עובר לירושלים.

ניר ברקת: אבל אם הדירה לא מושכרת, הספר מספר פחות אנשים, החנות מכולת מוכרת פחות, כלכלת העיר נפגעת.

ניר ברקת: גן הילדים ריק יותר.

ניר ברקת: מצד אחד.

ניר ברקת: מצד שני, שוב, הדירה לא בתוך השוק, אז היא מעלה את המחירים של הדירות האחרות.

ניר ברקת: אנחנו עושים מאמץ מאוד גדול, יחד עם הרשות לפיתוח ירושלים, עכשיו הוצאנו מכרז לקבלנים, בקבלנות, אנחנו רוצים במירכאות כפולות, בטוב ואם יהיה צורך גם בכיפופי ידיים, לסייע לבעלי דירות מחו"ל להשכיר את הדירות שלהם, למשל לסטודנטים.

ניר ברקת: בחסות האוניברסיטה העברית, עם ביטוחים כאלו ואחרים.

ניר ברקת: אנחנו אפילו טוענים שזה טוב להם שמישהו ישמור להם את הדירה.

ניר ברקת: אם אנחנו נצליח כמה מאות, אלף, אלפיים מתוך ה- 9,000 ובתקווה אפילו בעתיד את כולם, להשכיר את הדירות האלה לסטודנטים, הרי הכנסנו מסה קריטית של דירות לשוק, מה שיסייע לנו במחירי הדיור.

ניר ברקת: והנושא השלישי הוא מה שאנחנו קוראים רה-איזור.

ניר ברקת: רה-איזור זה שאנחנו היום מתחילים להרים מגדלים של משרדים גם בכניסה לעיר,  מרובע של משרדים, שהוא ישב בין התחנה המרכזית לבין בנייני האומה.

ניר ברקת: מדובר במסה קריטית לא מבוטלת של משרדים, גם במרכז העיר אנחנו מרימים מגדלי משרדים ואז קל יהיה לנו יותר לדרוש מאותם משרדים שמחזיקים היום דירות ברחביה ובמרכז העיר, כי אין, לא היו משרדים, לפנות אותם, קוראים לזה רה-איזור, לחייב עסקים לעבור למבני עסקים ולא לתת אישור חורג בדירות רגילות, כך שבעצם אנחנו גם נוכל לפנות כמה אלפי דירות שנמצאות היום אבל הן בעצם לא בשוק ההשכרה או שוק הרכישה של דירות לצעירים – עולים חדשים, שזה בדיוק אותו דבר.

ניר ברקת: כלומר, רגולציה, דירות רפאים, רה-איזור, אלה הכלים שיש לנו.

ניר ברקת: אני חושב שהכנסת, גם אתם, גם הוועדה, אם נוכל להתמקד בעדיפות במתן הלוואות לדיור, בעדיפות בשכר-דירה, ייתן איזה שהוא Edge לעולים חדשים על-פני אנשים קיימים, בהחלט הדבר הזה יכול לעזור, אנחנו כמובן נתמוך.

דני דנון: תודה רבה, אדוני ראש העיר.

דני דנון: רציתי לבקש מסגנית ראש העיר, יושבת-ראש ועדת הקליטה העירונית, מאשה נוביקוב, בבקשה.

מאשה נוביקוב: צהריים טובים לכולם.

מאשה נוביקוב: קודם כל, אני רוצה לברך את חבר הכנסת דני דנון, יושב ראש ועדת הקליטה של הכנסת, ועדת קליטה והתפוצות של הכנסת, על יוזמתו לקיים ועדות של הכנסת ברשויות מקומיות.

מאשה נוביקוב: לדעתי, אין דבר יותר חשוב ויעיל מאשר להכיר את העבודות מאוד מאוד עשירות של רשויות מקומיות ורשות הקליטה שלנו ממש כאן אצלנו בשטח.

מאשה נוביקוב: תודה רבה לך על כך ואנחנו שמחים לארח כאן היום את כל המשתתפים המכובדים.

מאשה נוביקוב: אני אפרוש מספר נתונים ובהמשך יצטרף אלינו להסברים ממש מדויקים מנהל רשות הקליטה, מר פיני גלנקביץ'.

מאשה נוביקוב: קודם כל, אני רוצה להגיד שהעיר ירושלים מתברכת מדי שנה בשנה בעולים שמגיעים מרחבי העולם.

מאשה נוביקוב: אם אנחנו נדבר על תחילת שנות ה- 90, הגיעו, עלו לירושלים     כ- 80,000 עולים.

מאשה נוביקוב: אין לי נתונים בשביל להגיד כמה מהם נשארו, כמה ירדו.

מאשה נוביקוב: הרוב, כמובן, נשאר.

מאשה נוביקוב: כמובן שבשנים האחרונות המצב לא כזה מצוין כפי שזה היה בשנות ה- 90, אבל עדיין ירושלים בין הראשונים קולטת עולים, מגיעים מדי שנה בשנה כ- 2,000 עולים, לפעמים המספר הזה יותר גדול או יותר קטן.

מאשה נוביקוב: דווקא בשנה שעברה כן היתה עלייה במספר העולים שהגיעו.

מאשה נוביקוב: התפלגותם היא שונה ונתונים אנחנו נראה בהמשך.

מאשה נוביקוב: כמובן מטרתנו במדיניות העיר שלנו, היא לתת מענה לאוכלוסייה החדשה שמגיעה.

מאשה נוביקוב: לכן, אנחנו משתדלים לתת מענה לכל שכבות האוכלוסייה שבאים, גם לילדים, גם לצעירים, גם למשפחות צעירות, גם לגיל הזהב, בכל התחומים האפשריים.

מאשה נוביקוב: אם זה רכישת שפה, לימודים, חינוך, שירותי רווחה, תרבות ופנאי, ולימודים אקדמיים גם כן.

מאשה נוביקוב: בעיר קיימים מודלים אשר אתם לא תראו אותם בערים אחרות.

מאשה נוביקוב: לדוגמה, פועלים לנו בשכונות 11 רכזי קליטה, בדרך-כלל זה במתנ"סים, אשר נותנים ממש טיפול פרטני בשכונות לעולים.

מאשה נוביקוב: יש לנו אולפן עירוני אשר מעביר שיעורי שפה, כמובן, בעברית ברמות שונות.

מאשה נוביקוב: קיים מוקד ליוצאי אתיופיה.

מאשה נוביקוב: פועלים יחד בשיתוף פעולה עם משרד הקליטה שלושה פרויקטורים לעידוד עלייה לדוברי אנגלית, לדוברי צרפתית ולדוברי רוסית, אשר נותנים טיפול פרטני למשפחה עוד לפני שהמשפחה מגיעה לירושלים וכמובן במהלך שנים רבות, אותם פרויקטורים לוקחים חלק פעיל בירידים בין לאומיים שמתקיימים מדי שנה בשנה ולפעמים אפילו כמה פעמים בשנה.

מאשה נוביקוב: קיים מוקד תעסוקה לעולים אקדמאים, ספריות עירוניות כמעט בכל שכונה נותנות מענה לכל המגזרים של העולים וכמובן אנחנו מדברים כאן גם כן על ספרייה בשפה הרוסית, אשר נחשבת הכי גדולה במזרח התיכון.

מאשה נוביקוב: אנו דואגים כמובן לחיי תרבות ופנאי של העולים בעיר ועל כך אני מאוד מודה לראש העיר אשר מאז שנכנס לקדנציה שם לזה דגש והבין את החשיבות מזה כבר שנה שנייה בתקציב של רשות הקליטה קיים סעיף שנקרא שבוע העולה, אשר במסגרת אותו שבוע העולה גם העולים עצמם וגם בשביל העולים, מתקיימים אירועים שונים בעיר.

מאשה נוביקוב: כל עולה שמגיע לירושלים מקבל כרטיס תושב ירושלמי, אשר מאפשר לו כניסה מסובסדת לאתרים תרבותיים וחינוכיים בעיר.

מאשה נוביקוב: אנחנו יחד עם ראש העיר שמים דגש מיוחד על התחומים הבאים: קידום העסקים ותחום התעסוקה בעיר.

מאשה נוביקוב: בנושא של סטודנטים וצעירים.

מאשה נוביקוב: כאן אנו פועלים בשיתוף פעולה הדוק עם מינהל הסטודנטים של משרד הקליטה, הסוכנות היהודית, צעירים במרכז וארגונים נוספים רבים.

מאשה נוביקוב: כיושבת ראש ועדת הקליטה העירונית, החלטתי להקדיש את ישיבת ועדת הקליטה הקרובה שתתקיים לנו בסוף החודש, ב- 30 למרץ, כולם מוזמנים בחום, להקדיש לנושא העסקים בעיר, אשר מנוהלים על-ידי עולים חדשים.

מאשה נוביקוב: את הוועדה הזו אנחנו מכינים יחד עם אגף חדש שהוקם, האגף לקידום העסקים.

מאשה נוביקוב: עיריית ירושלים גם מפעילה מרכז תרבויות עולים, ובית קהילות העולים, אשר מהווה מוקד לחיי תרבות ופנאי של העולים.

מאשה נוביקוב: יש שאלות?

דני דנון: יש לי שאלה אחת.

דני דנון: מוקד הקליטה, באיזה שכונה הוא נמצא?

מאשה נוביקוב: מוקדי קליטה, מוקדי קליטה.

מאשה נוביקוב: בסך-הכל 11 שכונות ואי-אפשר להגיד שזה נמצא בשכונה ספציפית, כלומר יש שכונה ספציפית, כמו הר חומה, לדוגמה.

מאשה נוביקוב: אבל יש מתנ"ס מסוים, כן.

מאשה נוביקוב: תכף אתה תקבל את הפירוט, שעוקף מספר שכונות, כי ירושלים גדולה.

מאשה נוביקוב: תודה.

דני דנון: רוצים שהיא תגדל יותר, שייבנו יותר.

דני דנון: אנחנו גם על זה עובדים.

דני דנון: עכשיו אנחנו רואים מצגת של פיני?

מאשה נוביקוב: של פיני גלנקביץ', מנהל הרשות הקליטה.

דני דנון: תודה רבה לראש העיר.

ניר ברקת: תודה רבה שבאתם, בשמחה.

ניר ברקת: תודה רבה לכולם.

דני דנון: נבקש ממנהל רשות הקליטה להציג את המצגת עם הנתונים.

דני דנון: בבקשה, פיני.

פיני גלנקביץ': תודה רבה.

פיני גלנקביץ': לפני שאני אתחיל אני אגיד שהמצגת היא מנסה ככה לתת ב- Brief של כמה דקות, על הנתונים וקצת סקירה על הדברים שיש בירושלים, הרלוונטיים לנושא העלייה.

פיני גלנקביץ': בוודאי פה ושם החמצנו, בוודאי פה ושם לא הגענו לכל הנקודות, אז אפשר להעלות אותן אחר-כך, במהלך הדיון וירושלים היא העיר שחוברה לה, העיר שעושה את כולנו חברים, ואני חושב שאחד הדברים היפים שפועלים בעיר, שיש חיבור בין כל הגורמים שעוסקים בנושא העלייה.

פיני גלנקביץ': אגפי העירייה השונים, משרד הקליטה, הסוכנות היהודית, התאחדויות העולים.

פיני גלנקביץ': כל הגופים השונים שנמצאים, משרד החינוך, משרד הרווחה, כולם חוברים ביחד בשולחנות עגולים, כדי לקדם את הנושא.

פיני גלנקביץ': אז בואו נתחיל.

פיני גלנקביץ': נמצא במצגת בעמוד הראשון, הכרטיס הירושלמי.

פיני גלנקביץ': זה אמנם ככה איזה מין הבזק, אבל אחת היוזמות שלנו באמת לתת לעולה בשנה הראשונה את הכרטיס, הוא מיוחד לעולים החדשים, הוא מקנה את ההטבות, ככה הוא נראה והוא כרטיס מיוחד.

דני דנון: כמה כסף זה עולה לתושב רגיל?

פיני גלנקביץ': 20 שקלים.

דני דנון: לשנה?

פיני גלנקביץ': לשנתיים, אני חושב שעכשיו הם משלמים את זה לשנה.

פיני גלנקביץ': אבל זה 20 שקלים, העולה החדש מקבל את זה חינם.

פיני גלנקביץ': הרשות העירונית לעלייה וקליטה, אנחנו למעשה, מבחינת החזון, אנחנו מעוניינים שהעולים יקבעו את ירושלים כמקום מגוריהם, יהנו מקליטה איכותית, כאשר האוכלוסייה שלנו, כמו שאתם רואים, היא מגוונת.

פיני גלנקביץ': גם מי שקיים ובחר לעלות לירושלים וכבר גר כאן, על-מנת לתת לו את השיפור בשירותי הקליטה, גם בנושא של עידוד עלייה, עולים פוטנציאליים המעוניינים ונרשמים לעלות למדינת ישראל, אנחנו באים ומעודדים אותם לבחור בירושלים, וכמובן אוכלוסיות נוספות, כמו תיירים, משתתפי תוכניות כמו מסע ואחרים, שנמצאים בירושלים, אנחנו פוגשים אותם במסגרות השונות ומסבירים להם, מעודדים אותם לבחור בירושלים, כעיר שבה הם יחיו.

פיני גלנקביץ': אנחנו איתרנו כמה גורמים קריטיים שהם רלוונטיים לנושא של הקליטה האיכותית, שאם לטפל בהם, העולה לא יעזוב את העיר ויישאר בה.

פיני גלנקביץ': אז הגורמים האלה, למעשה, השפה העברית, אנחנו מאמינים שעולה שעלה וגם אם יש לו עבודה אבל הוא נשאר עדיין בשפת האם שלו ולא לומד עברית ולא מגיע לאולפן, אני חושב שחלק מהקליטה האיכותית לא מתקיים.

פיני גלנקביץ': כנ"ל חיזוק תחושת השייכות.

פיני גלנקביץ': יש עולים שמגיעים ונמצאים בשכונה מסוימת ולא יוצאים ממנה ומזוהים עם השכונה.

פיני גלנקביץ': אנחנו רוצים שהעולים ירגישו את תחושת השייכות לעיר ולקהילה.

פיני גלנקביץ': שילוב העולים בעולם העבודה, כמובן, תעסוקה, פתרונות דיור שאליהם התייחסת וראש העיר ככה ניסה לתת את התמונה האסטרטגית שאנחנו משולבים בה ושילוב העולים במסגרות החינוך הפורמאלי והלא פורמאלי.

פיני גלנקביץ': אנחנו גם יודעים מתוך המחקרים שבוודאי כולם מכירים, שעולים הרבה פעמים בוחרים להגיע למקום שבו מערכת החינוך תהיה טובה יותר ובריאה יותר ומתאימה יותר לילדים שלהם.

פיני גלנקביץ': אחד הדברים באמת בירושלים זה המגוון העשיר של בתי-ספר, גני ילדים, שיטות לימוד, זרמים שונים, מה שמתאים לכל עולה מכל זרם שהוא.

פיני גלנקביץ': בנוסף, אנחנו מאמינים שאנחנו צריכים להתחיל, העולה הוא עולה גם אם הוא יושב בלונדון, בניו-יורק, או בחרקוב, זה עדיין אותו עולה כשהוא מגיע הנה ואנחנו רוצים ללוות אותו ולשכנע אותו להגיע לירושלים, אז המטרה שלנו זה גם להיות שותפים בנושא של עידוד עלייה.

רוברט טיבייב: לא מסכים אתך.

פיני גלנקביץ': אנחנו מנסים ללוות אותו ולהביא אותו כעולה הנה.

פיני גלנקביץ': ואת זה אנחנו עושים בעזרת הנושא של עידוד עלייה, הפרויקטורים, השיתוף פעולה עם מתנדבים, עם הסוכנות היהודית, עם ארגונים שונים לעידוד עלייה.

פיני גלנקביץ': מבחינת נתונים, הנתונים שאני מציג הם נתונים שתכף אתם תראו אותם, הם נלקחו ממרשם התושבים של עיריית ירושלים, זאת אומרת נתונים של משרד הפנים, כשהם מסונכרנים עם מערכת הבריאות והחינוך והארנונה.

פיני גלנקביץ': יש איזה שהוא הבדל בין הנתונים, בין המספרים שנאמרו בתחילת המפגש.

פיני גלנקביץ': אנחנו רואים כאן את הנתונים, בואו נסתכל על השנים האחרונות, נתוני העולים לירושלים.

פיני גלנקביץ': ירושלים מחזיקה בתואר של אלופת הקליטה בשנים האחרונות.

פיני גלנקביץ': השיעור הגבוה של העולים שמגיע לארץ בוחר בירושלים.

פיני גלנקביץ': אנחנו רואים עדיין שזה נע סביב 2,800, 2,500 לאורך השנים.

פיני גלנקביץ': קשה מאוד לשבור את המספר הזה, זה אחת המשימות שלקחנו לעצמנו.

פיני גלנקביץ': אבל עדיין, מבחינת המספרים, אנחנו רואים 15% ויותר.

פיני גלנקביץ': אני מזכיר שיש הבדל בין המספר שנאמר 2,400 ל- 2,800, זה נושא שצריך לבדוק אותו.

דני דנון: אנחנו רגילים לעניין הזה.

פיני גלנקביץ': להבדלים האלו, OK.

פיני גלנקביץ': בכל אופן, זה מראה את העלייה במספר העולים לירושלים.

פיני גלנקביץ': אותו דבר בתצוגה גראפית, זה פשוט נראה את מגמת העלייה.

פיני גלנקביץ': היא קצת מטעה, כי המספר של העולים נשאר די קבוע, המספר של העולים לארץ ירד בשנים האחרונות ועכשיו קצת מתחיל לעלות, אבל עדיין הרבה מאוד מאמץ נעשה בנושא של עידוד עלייה לירושלים.

פיני גלנקביץ': המספרים מתחילת שנות ה- 90, כשמשרד הקליטה בודק את המספרים הוא מתחיל את הבדיקה משנות ה- 90, מהעלייה הגדולה וככה גם אנחנו עשינו, 80,592 עולים גרים היום בירושלים.

פיני גלנקביץ': מי שעזב, כבר לא נמצא כאן בתוך המספר הזה.

פיני גלנקביץ': ואם אנחנו מסתכלים מבחינת האחוזים, רוב העולים, המספר המדויק זה 34,536 עולים מחבר המדינות, מצפון אמריקה כ- 18,900, אבל מבחינת אחוזים אנחנו רואים, צרפת, בלגיה, 17%, שהם כ- 14,000 עולים.

פיני גלנקביץ': העולים האלה נמצאים כאן וגם אם נסתכל מבחינת מספר העולים לפי ערים, אני לפחות מבחינת המידע שאני מכיר, לדעתי, גם בנושא הזה, אנחנו מספרים די גבוהים.

פיני גלנקביץ': מה שקורה, ירושלים היא עיר של כ- 800,000 תושבים, אז אם ניקח את האחוזים, נראה שזה משהו כמו 10% וכאן המספר הזה קצת ככה קטן לעומת ערים שבהם מספר העולים הוא כ- 40% - 50%.

פיני גלנקביץ': אחד הדברים המעניינים, אם ננתח את המעבר לאורך השנים, נסתכל שבתחילת שנות ה- 90, בגל הראשון, העולים מחבר המדינות היו כ- 60% מכלל העולים לירושלים.

פיני גלנקביץ': העולים מארצות הרווחה, מצפון אמריקה, מערב אירופה, היו כ- 28%.

פיני גלנקביץ': לאורך השנים, המספרים האלה השתנו ואנחנו רואים איך עד 2009, ב- 2004, 2009, בעמודה האחרונה, כ- 20%, 19% מהעולים הגיעו מחבר המדינות ולעומת זאת ירושלים שינתה ככה את הכיוון ואת האופי של מי שבחר לעלות לירושלים, ויש שם עולים מארצות הרווחה, מצפון אמריקה, מצרפת, מבריטניה, מקנדה.

פיני גלנקביץ': תכף נראה עוד קצת את המספרים.

פיני גלנקביץ': אבל הכיוון הוא בהחלט שינוי.

פיני גלנקביץ': אני יכול להגיד לכם שתכף נראה באחד הגרפים שהעלייה מחבר המדינות בשנת 2009, 2010, קצת גדלה ויכול להיות שאני, אני שמח, זה איזה שהוא שינוי מגמה שאולי אנחנו רואים אותו כרגע בזכות הרבה מאוד עבודה והשקעה בנושא של עידוד עלייה, בזכות הפרויקט של משרד הקליטה והפרויקטורים שעובדים בנושא.

פיני גלנקביץ': אופי המשפחות שמגיעות ובוחרות לגור בירושלים, בדרך-כלל זה משפחות צעירות, מעמד סוציו אקונומי בינוני פלוס, הרבה בעלי עסקים, צווארון לבן, וחלקם הגדול במשפחות דתיות מדתיות לאומיות וימינה עד חרדיות.

פיני גלנקביץ': זה הרוב של המאפיין של העולים שמגיעים בשנים האחרונות.

פיני גלנקביץ': אחד הדברים המעניינים זה פתיחת עסקים.

פיני גלנקביץ': היום באמת עם הנישה החדשה והכיוון של האגף לקידום עסקים והנושא שסגנית ראש העיר לקחה על עצמה לקדם את המועדוני עסקים והכיוון של עולים משתלבים בעסקים, אנחנו רואים את המספרים היום, זה לא פשוט.

פיני גלנקביץ': אל יקל בעיניכם, כ- 366 עולים שפתחו עסקים בירושלים, לא פשוט לפתוח עסק, אנחנו בוודאי לא מעודדים בשנה הראשונה או השנייה לפתוח עסקים, בן-אדם צריך להיקלט, להבין מה הוא עושה.

פיני גלנקביץ': היו גם מספר אנשים שפתחו עסקים ונפלו ואנחנו מעוניינים בעזרת משרד הקליטה, בעזרת מט"י, הסוכנות, הלוואות והליווי שניתן, למנוע את זה עד כמה שאפשר.

דני דנון: איך אתה יודע שהם פותחים עסק?

פיני גלנקביץ': איך אנחנו יודעים שהם פותחים עסק?

פיני גלנקביץ': מכמה כיוונים.

פיני גלנקביץ': אחד, הם פונים לקבל ייעוץ מהאגף לקידום עסקים.

פיני גלנקביץ': היום נפתח אגף חדש בעירייה לקידום עסקים שהוא מאגד בתוכו ב- One stop shop את כל הפניות.

פיני גלנקביץ': שתיים, הם בדרך-כלל מקבלים ליווי אישי מעובד קליטה או רכז קליטה או פרויקטור לעידוד עלייה שמלווה אותם.

פיני גלנקביץ': דבר נוסף זה ואוצ'רים ותמיכה שהם מקבלים ממשרד הקליטה, שעוזר להם לפתוח את העסק.

פיני גלנקביץ': הם פונים בדרך-כלל לייעוץ של מט"י, מט"י יושב אתנו בישיבות, בוועדת הקליטה, המידע מגיע אלינו.

פיני גלנקביץ': הנתונים האלה הם עסקים חיים וקיימים כרגע המידע מהאגף לקידום עסקים.

דני דנון: בוא נתקדם.

פיני גלנקביץ': רצנו.

פיני גלנקביץ': השוואה ככה של השנים האחרונות.

פיני גלנקביץ': מבחינת מספר העולים.

פיני גלנקביץ': אתם בוודאי מכירים הרבה מאוד פרויקטים שרצים בארץ, עליהם לא נגענו.

פיני גלנקביץ': ניסינו למצוא כמה דברים ייחודיים שקיימים בירושלים, שלמיטב ידיעתנו בצורה זו או אחרת מיוחדים ונוצרו כאן בעיר.

פיני גלנקביץ': אחד הדברים זה תוכנית אב לקליטה.

פיני גלנקביץ': למעשה, יוזמה שקמה, עיריית ירושלים, משרד הקליטה והסוכנות היהודית, לבנות תוכנית אסטרטגית לשיתופי פעולה בין כל הארגונים, שתראה קדימה מה העיר הזאת צריכה לעוד כמה שנים, תבנה תוכנית עבודה באמצעות צוותים, באותם תחומים של עסקים, השכלה גבוהה וכו'.

פיני גלנקביץ': התוכנית הזאת אמורה היתה להיות מוגשת לראש הממשלה כדי לנסות לגייס משאבים לנושא הזה.

פיני גלנקביץ': כרגע, היא די מוקפאת, אבל היא משמשת לנו כתוכנית אסטרטגית ולתוכנית עבודה לטווח ארוך.

פיני גלנקביץ': רכזי הקליטה.

פיני גלנקביץ': דובר מקודם על רכזי הקליטה.

פיני גלנקביץ': ירושלים היא עיר של שכונות.

פיני גלנקביץ': המרחקים בין שכונה לשכונה הם גדולים מאוד, לפעמים עשר, 20, .

פיני גלנקביץ': האופי של כל שכונה שונה, הכיוון שלנו הוא לתת את השירות באמצעות הרכזים שנמצאים בשטח.

פיני גלנקביץ': אז הנה בערך הפיזור, לעמים רכז נמצא בשכונה ונותן שירותים לאזור שירות שהוא קצת יותר גדול, פשוט אין ברירה.

פיני גלנקביץ': יש שכונות שבהן אנחנו עדיין לא מצליחים להגיע להכניס לשם רכז קליטה, אנחנו מקווים בהמשך.

דני דנון: מתי אנחנו מכירים את מוקד הקליטה.

פיני גלנקביץ': הכוונה לרכז הקליטה ולא למוקד הקליטה של יוצאי אתיופיה.

פיני גלנקביץ': זה למעשה מה שעושה רכז קליטה בשכונה.

פיני גלנקביץ': הוא למעשה מנהל מוקד, הוא עובד עם צוות, מגייס משאבים, הוא מעין רשות קליטה קטנה בשטח שמנסה לתת מענה לכל מגוון הצרכים כמו שאנחנו מנסים לשים כאן.

דני דנון: מבחינה תקציבית, כמה כסף שמושקע בעולים מגיע ממשרד הקליטה וכמה כסף מגיע מתקציב העירייה, מהכיס, אני קורא לזה.

דני דנון: יש לכם את הנתונים האלו?

פיני גלנקביץ': לא במספרים מדויקים כאן, אבל עיריית ירושלים נותנת כשבעה מיליון שקל.

פיני גלנקביץ': משרד הקליטה נותן כשלושה וחצי מיליון שקלים, אפשר לקבל את הפירוט הזה, בסוף הזה.

דני דנון: תודה.

פיני גלנקביץ': אחד הדברים המעניינים, אני ככה רץ בחמש דקות.

פיני גלנקביץ': אחד הדברים המעניינים זה השולחן העגול שנעשה כאן בירושלים עם הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה, לנסות ליצור את הרצף של הקליטה.

פיני גלנקביץ': אנחנו מקבלים מידע ונתונים בזכות הסוכנות היהודית על העולים שמגיעים לירושלים, בעזרת משרד הקליטה ומתנדבים אנחנו מלווים את העולים, נוצר כאן איזה מין סינכרוניזציה שאנחנו דואגים שאף עולה לא ייפול בין הכיסאות ולכל אחד ואחד נגיע, ניתן לו את השירות, נשמע, נגיד לו – תשמע, ברוך הבא לירושלים, הנה אנחנו כאן לרשותך, איך אפשר לעזור לך, ואם אתה לא צריך, אנחנו נחזור אליך בהמשך.

פיני גלנקביץ': אבל כדי להגיע אתה צריך לקבל מידע מכל הגופים ולעבוד בצורה מסודרת וזה השולחן העגול והמודל הירושלמי, של רצף השירות לעולה.

פיני גלנקביץ': פיתחנו מערכת מיוחדת של ניהול תיקי לקוחות.

פיני גלנקביץ': כל עולה ועולה למעשה, רכז הקליטה רושם את הפרטים, מעדכן אותו, זה מערכת וובי באינטרנט.

דני דנון: רכז הקליטה לא יושב בעירייה-?

פיני גלנקביץ': רכז הקליטה יושב בשכונה.

דני דנון: אבל מבחינת השפות, אם למשל הגיע עולה דובר שפה מסוימת.

פיני גלנקביץ': אנחנו משתדלים שבכל שכונה, להתאים את רכז הקליטה לאופי העולים באותה שכונה.

דני דנון: נגיד, דוברי אנגלית, יש רכז אחד לדוברי אנגלית, איפה הוא יושב?

פיני גלנקביץ': יש פרויקטור לעידוד עלייה והוא יושב במרכז העיר, בעירייה, ומשרד הקליטה ונותן שירות עירוני.

פיני גלנקביץ': אבל בשכונה כמו גינות העיר, עמק רפאים, שזיהינו שיש שם הרבה עולים דוברי אנגלית, שמנו רכז דובר אנגלית.

דני דנון: יש 11 רכזים, וכמה פרויקטורים?

דני דנון: שלושה?

דני דנון: ארבעה?

פיני גלנקביץ': שלושה.

דני דנון: אחד דובר רוסית, צרפתית ואנגלית?

פיני גלנקביץ': כן.

דני דנון: ואין כוונה להוריד מישהו מהם, כרגע?

פיני גלנקביץ': רק להוסיף, בעזרת השם.

דני דנון: היה לנו דיון בוועדה לגבי הצרפתים שירד התקן.

משה אבלין: אולי תוסיפו בספרדית אחד?

פיני גלנקביץ': בוא נחכה לסוף המצגת.

פיני גלנקביץ': פרויקט ייחודי נוסף שקיים בירושלים, שגם מושך את העולים, זה נושא של אולפן לילדים עולים.

פיני גלנקביץ': בזכות העזרה של משרד החינוך, מינהל חינוך ירושלים, משרד הקליטה, אנחנו למעשה מפעילים כאן אולפן בירושלים, מיוחד לילדים.

פיני גלנקביץ': המתכונות השונות כתובות כאן.

פיני גלנקביץ': הוא נותן מענה גם לילדי יסודי וגם לילדי על-יסודי.

פיני גלנקביץ': אולפן בתוך מערכת החינוך.

פיני גלנקביץ': הילדים מקבלים שם תגבור בשפה העברית, לאחר שהם לומדים הם חוזרים מגיעים לכיתות האם שלהם, ילדי העל-יסודי לומדים שם באופן רגיל.

פיני גלנקביץ': הפרויקט הזה עובד נפלא בשנים האחרונות.

פיני גלנקביץ': הילדים יוצאים מזה כשהם יודעים את השפה ויכולים להשתלב הרבה יותר קל במערכת החינוך.

פיני גלנקביץ': הם מקבלים עזרה וליווי פסיכולוגי, ליווי תמיכתי במידת הצורך, מחזקים את הקשר עם ההורים בשפות השונות על-ידי סדנאות, בזכות עזרה ותמיכה, כמובן, של משרד הקליטה.

פיני גלנקביץ': אולפן עציון.

פיני גלנקביץ': אחד ההיי-לייטים הגדולים בירושלים, שמשתלב גם עם דגשי ראש העיר כמו ששמענו, זה אולפן עציון.

דני דנון: מה המספרים באולפן היום?

דני דנון: כמה?

פיני גלנקביץ': המחזור האחרון, שהוא מחזור 123, ישנם כ- 230 עולים אקדמיים במחזור אחד.

דני דנון: שהם ישנים שם במקום, נכון?

פיני גלנקביץ': הם ישנים.

פיני גלנקביץ': 200 מהם, הם אינטרנים, הם ישנים במקום, 30 הם אקסטרנים.

פיני גלנקביץ': זה המחזור הכי גדול.

פיני גלנקביץ': יש שני מחזורים בשנה.

פיני גלנקביץ': זאת אומרת, אנחנו יכולים להסתכל על כ- 500 חבר'ה סטודנטים צעירים, אקדמאים, שנמצאים בירושלים, והרבה מאוד נדחים.

פיני גלנקביץ': הצורך והרצון להיות בפרויקט הזה, שהוא מותג בין לאומי כל-כך גדול, שלא כולם מתקבלים אפילו.

פיני גלנקביץ': הסוכנות מפעילה את זה בצורה בלתי רגילה.

פיני גלנקביץ': משרד הקליטה עוזר עם סדנאות ליווי ואנחנו מנסים כמה שיותר להתחבר.

פיני גלנקביץ': כמו שאתה מבין מדברי ראש העיר, זה בדיוק עונה על החזון שלנו בירושלים.

פיני גלנקביץ': דיברנו על גורם קריטי של השפה העברית.

פיני גלנקביץ': אנחנו משתדלים לחזק את נושא האולפנים.

פיני גלנקביץ': עדיין לא מספיק, עדיין צריכים להתאמץ בנושא הזה, אבל יש מגוון גדול של אולפנים בירושלים.

פיני גלנקביץ': אנחנו מנסים לחזק את האולפנים המרכזיים והגדולים בשיטות שונות.

דני דנון: לסיכום.

פיני גלנקביץ': לסיכום.

פיני גלנקביץ': הספרייה הרוסית שקיימת, שאתם שמעתם, בית קהילות העולים ולסיכום.

דני דנון: בבקשה.

פיני גלנקביץ': ולסיכום.

פיני גלנקביץ': זה הבשר.

פיני גלנקביץ': אנחנו חושבים שירושלים היא לא כמו עוד כל עיר בארץ ואם מוענק שכר דירה לעולים בתמיכה, אנחנו חושבים שאין זה נכון שאותו דבר יהיה לרמלה, לפתח-תקווה ולירושלים, ולכן היינו מבקשים לבדוק את האופציה לסיוע דיפרנציאלי, כמובן מתוך הגדלת הסיוע לירושלים.

פיני גלנקביץ': לקבוע מכסות מוגדלות וצבועות לעולים, לירושלים, מחבר המדינות, צרפת ודוברות אנגלית, ואמל"ט, כולל פרויקטורים לנושא.

פיני גלנקביץ': אחת הבקשות שלנו זה פרויקטור לעידוד עלייה מאמריקה הלטינית.

פיני גלנקביץ': יש קבוצה, אולי הכי גדולה בארץ.

דני דנון: לא הבנתי את נושא המכסות.

דני דנון: מה זאת אומרת מכסות מוגדלות וצבועות?

פיני גלנקביץ': היום הפרויקט, ונמצאים כאן נציגי משרד הקליטה, יכולים אחר-כך ככה לחדד את הסוגיה.

פיני גלנקביץ': פרויקט עידוד עלייה שנקרא פרויקט עלייה 2010, בנוי על מספר מכסות כלל ארצי, לפי ארצות.

פיני גלנקביץ': אין מכסות לעיר מסוימת.

פיני גלנקביץ': אנחנו חושבים, ואז זה יוצר איזה שהוא מתח וכעין מאבק בין הרשויות המקומיות.

פיני גלנקביץ': אנחנו חושבים שצריכים להגדיל את המכסות.

פיני גלנקביץ': מכסות זה כסף ותמיכה לעולים, אנחנו חושבים שצריכים להגדיל את זה ולשריין לנו את האפשרות של מכסות נוספות, צבועות ירושלים.

פיני גלנקביץ': אמריקה הלטינית, שמעתם, המספר הכי גדול של עולים לארץ מאמריקה הלטינית מגיע לירושלים ונשאר כאן.

פיני גלנקביץ': הפרויקט של עלייה 2010 גם פועל, מאמריקה הלטינית, פועל בירושלים.

פיני גלנקביץ': 33 משפחות נמצאות ומקבלות סיוע ופרויקטור – אין.

פיני גלנקביץ': נשמח לנושא הזה.

פיני גלנקביץ': תוספת 200 שעות לאולפן ועוד 4,000 שקל לוואוצ'רים לתעסוקה, ללימודים, בדומה להטבות שקיימות, כפי שאתה בוודאי יודע, בפרויקט הנגב והגליל.

פיני גלנקביץ': אז אם נגב וגליל, למה לא ירושלים?

פיני גלנקביץ': נראה לנו שמבחינת סדר העדיפויות והחלטות הממשלה, יש כאן את המקום לחזק ולהעניק את אותה תוספת לפחות לירושלים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: עוד?

פיני גלנקביץ': לא גמרנו.

פיני גלנקביץ': מרכזי מצוינות.

פיני גלנקביץ': אחד הפרויקטים המובילים שהיה על שולחן הכנסת ומשרד הקליטה.

פיני גלנקביץ': אז הנה נשמע.

פיני גלנקביץ': הגדלת הסבסוד במשרד השיכון.

פיני גלנקביץ': בעבר היו מענקים מוגדלים לשכונות, לעולים, פסגת זאב וכו'.

פיני גלנקביץ': דיור ציבורי לנזקקים, נושא מאוד מאוד חשוב בירושלים.

פיני גלנקביץ': קהילה לא קטנה צריכה את העזרה שם.

פיני גלנקביץ': ותראו באיזה עיתוי, אנחנו היינו רוצים להגיד מילה על תוכנית החומש ליוצאי אתיופיה בירושלים.

פיני גלנקביץ': בירושלים יש 5,500 יוצאי אתיופיה שגרים כאן.

פיני גלנקביץ': תוכנית החומש של מדינת ישראל לא פועלת בירושלים, לצערנו, ואנחנו קוראים ומבקשים להחיל אותה בירושלים.

פיני גלנקביץ': כמובן, להגדיל את המשכנתאות ליוצאי אתיופיה המעוניינים לגור בירושלים.

פיני גלנקביץ': היתה מודעה גדולה בעיתון קול העיר ביום שישי, רק עולה אחד מאתיופיה הגיע לירושלים, בשנה האחרונה.

פיני גלנקביץ': המודעה הזאת צורמת מאוד וחלק מהקושי, שהמשכנתאות שיוצאי אתיופיה מקבלים, לא מאפשרים להם לקנות דירה בירושלים.

פיני גלנקביץ': ולמעשה, בסיכום, רוב הדברים שנאמרו הם מעוגנים בהחלטות ממשלה.

פיני גלנקביץ': זאת אומרת, עשינו ריכוז של החלטות הממשלה הרלוונטיות לעלייה וקליטה.

פיני גלנקביץ': ההחלטות האלה התקבלו.

פיני גלנקביץ': מה יותר טוב מוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות של הכנסת, שתציף את הדברים ותביא אותנו בביטחה ליעדנו.

פיני גלנקביץ': ותודה לכולם.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: הצטרף אלינו חבר מועצת העיר, יעקב הלפרין.

דני דנון: אני רוצה לבקש מנפש בנפש והיה לנו דיון, ואני אומר זאת בצורה גלויה, לא דווקא על ירושלים, אבל שכאילו העולים מן המערב לא זוכים לאותו חיבוק.

דני דנון: אני שם את הדברים על השולחן.

דני דנון: השאלה שלי היא אם יש דברים נקודתיים בעיריית ירושלים, שאתם מרגישים שצריך לקדם או לשפר?

ליזי מרטין: תודה רבה.

ליזי מרטין: אני מ"נפש בנפש", המחלקה לקשרי ממשלה.

ליזי מרטין: יש פה נייר שכתבתי, אני אשמח אם תוכלו להעביר את זה לפיני.

ליזי מרטין: קודם כל, אנחנו כן רוצים לברך את עיריית ירושלים על כל מה שאתם עושים למען העולים שלנו, המספרים שפיני דיבר עליהם, הרבה מאוד מהם הם עולים שלנו ואנחנו מעלים 5,000 עולים בשנה, כשאחוז מאוד גדול מהם באמת מגיע לפה.

ליזי מרטין: אז אני רוצה ככה לעמוד על כמה נקודות שהן חשובות מאוד עבור העולים שלנו.

ליזי מרטין: קודם כל, לגבי רישום מקדים של תלמידים עולים לבתי-ספר.

ליזי מרטין: כמעט כל המשפחות שלנו שמגיעות לארץ, מגיעים קודם ל- Pilot trip או לסיור גישוש, הם בוחרים בתי-ספר עבור הילדים שלהם.

דני דנון: ליזי, אני רוצה למקד אותך, לא לפעילות נפש בנפש, אלא לבעיות שבעיריית ירושלים, לעולים מהמערב.

ליזי מרטין: על זה אני מדברת.

ליזי מרטין: יש הרבה דברים טובים.

ליזי מרטין: אבל מפאת קוצר הזמן, רציתי לבקש שהעירייה תאפשר למשפחות לרשום את הילדים שלהם לבתי-ספר, על אף שאין להם תעודת זהות וחוזה דירה, שזה מה שנדרש היום, כדי לרשום תלמידים.

דני דנון: יש מקומות אחרים בארץ שזה קורה?

ליזי מרטין: יש מעט.

דני דנון: איפה?

ליזי מרטין: ברעננה, למשל, יש יותר.

דני דנון: בלי תעודת זהות, אפשר לרשום?

ליזי מרטין: כן, על-פי מספר דרכון, אפשר לרשום תלמידים לבתי-ספר, אחרת אי-אפשר לשריין להם מקומות.

דני דנון: משרד החינוך מאפשר את זה?

ליזי מרטין: ממה שאני יודעת, זה נתון לשיקול העירייה.

דני דנון: OK.

ליזי מרטין: עניין נוסף זה מחסור.

פיני גלנקביץ': לדעתי, זה קיים.

פיני גלנקביץ': זה קיים כבר שנים ברישום מוקדם של ילדים.

ליזי מרטין: קיבלנו לאחרונה כמה פניות ממשפחות, אז אולי כדאי לוודא שפשוט כל בתי-הספר יודעים.

פיני גלנקביץ': אפשר באמצעות הפרויקטור לעידוד עלייה.

רוברט טיבייב: אני לא בטוח שזה לא קיים, אני לא חושב שבבתי-הספר לא ירשמו.

רוברט טיבייב: אין שום בעיה, בדרכון יש מספר תעודת זהות.

ליזי מרטין: חמש משפחות פנו אלינו בזמן האחרון בנושא הזה, אז אני מעלה את זה.

ליזי מרטין: בסדר, אולי כדאי פשוט לוודא שבתי-הספר יודעים את זה.

ליזי מרטין: עניין נוסף זה שיש מחסור במקומות, בבתי-ספר, בעלי מספר עולים רב.

ליזי מרטין: יכול להיות שכדאי לחשוב על שריון של מקומות מסוימים בתוך בתי-הספר לעולים, מין אפליה מתקנת כזאת, אבל מקומות שמורים.

ליזי מרטין: נושא נוסף זה נציג עירייה דובר אנגלית, שמסייע בהליך קליטתם של העולים.

ליזי מרטין: יש כזה פרויקטור, כפי שפיני ציין.

ליזי מרטין: אנחנו מבינים שלפעמים יש איום על התפקיד הזה, לנו זה קריטי.

ליזי מרטין: העולים שלנו כל הזמן אומרים לנו כמה זה חשוב שיש פרויקטור שמדבר אנגלית, שיושב בעירייה ועוזר ואנחנו מחזקים את התפקיד הזה.

ליזי מרטין: נושא אחרון הוא נושא האולפן בבקעה, כפי שציינת, יש את האולפן לילדים ונוער.

ליזי מרטין: פעם היה קייטנה, היתה קייטנה שהתקיימה במשך שבועיים בקיץ, וסייעה לעולים לעבוד על העברית שלהם גם במשך חודשי הקיץ.

ליזי מרטין: היא התבטלה לפני שנתיים והייתי רוצה לבקש שהיא תוחזר.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת רוברט טיבייב, בבקשה.

רוברט טיבייב: קודם כל, אני מודה ליושב-ראש הוועדה.

רוברט טיבייב: עשינו כבר סבב ועדות כאלה ברחבי הארץ, סוף סוף עלינו גם לירושלים.

רוברט טיבייב: רק שאלה אחת ממש קצרה.

רוברט טיבייב: יש בעיה ארצית קשורה ישירות גם לעולים, אזורי רישום.

רוברט טיבייב: יש פה נציג של משרד החינוך?

רוברט טיבייב: אזורי רישום של בתי-הספר.

רוברט טיבייב: אין בעיה בעיריית ירושלים עם אזורי רישום?

רוברט טיבייב: רציתי לשאול אם יש בעיה ואיך פותרים כי בכל מקום שאנחנו נפגשים, יש בעיה מסוג זה, כמו שאנחנו יודעים, לעולים יש נטייה לתת את המערך החינוך הטוב יותר, אז הם מנסים לבחור את בתי-הספר, לא תמיד זה משתלב עם משרד החינוך.

רוברט טיבייב: האם קיימת בעיה בעיריית ירושלים?

מאשה נוביקוב: תשמע, באופן כללי אני אשתדל לענות לך.

מאשה נוביקוב: אתה מתכוון עכשיו רק על מגזר העולים או בכלל, על כלל האוכלוסייה?

רוברט טיבייב: בינתיים זה עולים.

מאשה נוביקוב: המגמה, מאז שראש העיר והמועצה החדשה נכנסנו לקדנציה, המגמה היא לבטל את אזורי הרישום.

מאשה נוביקוב: בשנה שעברה כבר במספר שכונות זה התבטל.

מאשה נוביקוב: יש מקרים אשר מטפלים לגופו של עניין.

מאשה נוביקוב: כל דבר לגופו של עניין, כך שבסופו של דבר, כל הפניות של האוכלוסייה, בין אם מדובר בעולים או לא עולים, קיבלו אותו מקום באותו בית-ספר, לא משנה אזור הרישום, ב- 99%.

מאשה נוביקוב: אושר אומר שב- 100%, אני חושבת שטיפה פחות, אבל נתנו מענה.

מאשה נוביקוב: לפחות כל הפניות שהיו אלי, טופלו והילדים התקבלו לאותם מוסדות חינוך שהם כן היו מעוניינים להתקבל.

מאשה נוביקוב: אני מקווה שהשנה, עכשיו התחילה ההרשמה שוב לבתי-הספר, נראה כיצד זה יתפתח השנה, כמובן יש גם שינויים במדיניות של מנח"י, נראה ונקווה שהשנה זה יהיה הרבה יותר חלק.

רוברט טיבייב: תודה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לשאול את נציג המשרד לביטחון פנים, רב פקד יהורם סער, קצין נוער מחוזי בירושלים, אם נתונים מבחינת העבריינות נוער עולה.

דני דנון: בארץ אנחנו רואים ועדים לבעיות.

דני דנון: מה קורה כאן בירושלים, יש לכם נתונים?

יהורם סער: אז כך.

יהורם סער: אנחנו ערכנו ניתוח של הנתונים בשנת 2010 מול 2009.

יהורם סער: אני רוצה לדבר קודם כל על הנתונים הכלליים, החלק של העולים בכלל בפשיעה.

יהורם סער: אז יש ירידה של כ- 6.2% בכלל בתיקים פליליים במשטרה במחוז ירושלים, כאשר החלק של העולים זה 3.4% בלבד.

יהורם סער: ב- 2011, אנחנו רואים שיש ירידה של 7% בכלל התיקים, לעומת החלק של העולים שזה 2.8%.

יהורם סער: כלומר, רואים ירידה במעורבות של העולים בשנת 2011.

יהורם סער: 2011, צריך לציין, זה עד עכשיו, ינואר עד מרץ.

דני דנון: מצטרף אלינו ממלא מקום ראש העיר, כחלון, ברוך הבא.

יהורם סער: אנחנו פילחנו את הנתונים לפי חלוקה לסל עבירות, עבירות אלימות, סמים ורכוש.

יהורם סער: אז אנחנו יכולים לדעת, לראות, שבשנת 2010, אחוז תיקי האלימות בקרב העולים היה 7.2%, לעומת 8% ב- 2009.

יהורם סער: כלומר, יש ירידה של 0.8%.

יהורם סער: בעבירות סמים, בשנת 2010, היה חלקם של העולים 8.5%, לעומת 10.5% ב- 2009.

יהורם סער: יש גם ירידה של שני אחוזים.

יהורם סער: בנושא פשיעת הרכוש, אז ב- 2010, חלקם של העולים היה 1.4% לעומת אחוז אחד ב- 2009, עלייה מינורית של 0.4% ובכלל הפשיעה הכללית, חלקם של העולים, כפי שאמרתי, 3.4% לעומת 3.3% ב- 2009.

יהורם סער: גם עלייה מינורית.

יהורם סער: זה בכלל הפשיעה.

יהורם סער: בנושא פשיעת הנוער, ב- 2010 חלקם של העולים החדשים בעבירות אלימות היה 6%, לעומת 9.3% ב- 2009.

יהורם סער: פה אנחנו רואים ירידה באמת משמעותית של 3.3%.

יהורם סער: בעבירות סמים של בני נוער, חלקם ב- 2010 היה 7.6% לעומת 11.5% ב- 2009, גם פה ירידה של כמעט ארבעה אחוזים.

יהורם סער: בעבירות רכוש, ב- 2010 היה חלקם של בני הנוער העולה 5.8% לעומת 6.3% ב- 2009.

יהורם סער: גם פה אנחנו רואים ירידה ובכלל פשיעת הנוער, חלקם של ילדי העולים היה 5.5%, לעומת 6.7% ב- 2009.

יהורם סער: גם פה אנחנו רואים ירידה.

יהורם סער: בסך-הכל, גם ירידה בפשיעה וגם ירידה בחלקם של בני הנוער וגם של הבגירים בקרב העולים החדשים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: יש הוראה של המפכ"ל לבחור שכונה שמתמקדים בה או אזור מסוים בשנה הזאת, איפה אתם מתמקדים בפעילות שלכם?

יהורם סער: אין התמקדות חד משמעית בפשיעה, אבל ירושלים, כמו שכולם מכירים, האזור המרכזי זה מרכז העיר, אז אנחנו פה נותנים את מירב הפעילות.

יהורם סער: בשכונות, כמובן על-פי ניתוח של הפשיעה בכל שכונה ושכונה, אנחנו מתמקדים בהתאם, כל תחנה באזורה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: נציגת המשרד לקליטת העלייה, יש לכם דברים להוסיף שלא שמענו מפיני?

דני דנון: מנהל המחוז, נחמיה חתוכה, בבקשה.

נחמיה חתוכה: תודה.

נחמיה חתוכה: אני רוצה להתייחס, ברשותך, בשתיים-שלוש דקות גם לחלק מהדברים שנאמרו.

רוברט טיבייב: עזבת את באר-שבע?

נחמיה חתוכה: לא, אבל גם ירושלים שלי.

נחמיה חתוכה: אל"ף, אני רוצה לומר שישבנו מספטמבר 2008 על תוכנית אב שדיבר עליה פיני בקצרה ובעצם כל הניסיון לחשוב איך לקדם את העלייה ואיך להיטיב את העלייה, שזה בעצם מטרות הביקור, ואיך לעשות עלייה טובה יותר, החוכמה הזאת כתובה והיא משמשת לנו גם איזה שהוא מורה דרך.

נחמיה חתוכה: יחד עם זה, נאמר באופן ברור גם על-ידי ראש העיר וגם על-ידי מנכ"ל משרד הקליטה.

נחמיה חתוכה: אם הממשלה לא תיתן את התקציב הנדרש, התקציב או את התוכנית, כדי להיטיב עם ירושלים.

נחמיה חתוכה: 2,800 עולים זה חלק מהשינוי שירושלים צריכה לעבור אבל כבר מי שיבדוק את כל המחקרים של המכון לחקר ירושלים בחמש שנים לא יבואו לפה 100,000 איש בהגירה פנימית, ירושלים, הבעיה הדמוגראפית תהיה אז.

נחמיה חתוכה: אנחנו את החלק במה שקשור לעלייה עושים.

נחמיה חתוכה: אני אתייחס במילה אחת לכמה נקודות.

נחמיה חתוכה: אחת זה הנושא של מכסות שעלתה לגבי המכסות.

נחמיה חתוכה: התוכנית לעידוד העלייה 2010 היא תוכנית שהיא בעצם המשך של תוכניות עלייה קהילתית שקיימות חמש שנים.

נחמיה חתוכה: מה לעשות, התקציב קוצץ ביותר מחצי וכמות המשפחות, מכסת המשפחות שנכללת בתקציב שבעצם מכסת המשפחות זה גם נגזרת תקציבית, ירדה לכמעט 400 משפחות ואת זה היה צריך לעשות איזה שהיא חלוקה, יהיה יותר תקציב, יהיה יותר, אז בשמחה נוסיף.

נחמיה חתוכה: אני בהחלט חושב שהחלוקה היתה מאוזנת ובירושלים תמיד היתה מרבית המכסות שיכולנו לתת לרשות.

נחמיה חתוכה: בירושלים יש שלוש תוכניות משלוש ארצות מוצא – צרפת, דוברי אנגלית וחמ"ה.

נחמיה חתוכה: בסך-הכל הכללי, במסגרת התוכנית, אני מדבר במסגרת תוכנית לא כעולים, עד היום יש 17, 18 משפחות דוברות אנגלית, אני לא מדבר על עולים מנפש בנפש שהם לא נכללים בתוכנית והם במסגרת אחרת.

נחמיה חתוכה: 17 משפחות מצרפת ועוד כ- 25 משפחות מחמ"ה, וזו עלייה די יפה ביחס לעולים מחמ"ה.

נחמיה חתוכה: ואנחנו מלווים אותם עם פרויקטורים.

נחמיה חתוכה: כל עוד יש את התוכנית הזאת, להערכתי, אין סכנה לפרויקטורים האלה וזה יהיה כמספר המשפחות שנוכל להביא.

נחמיה חתוכה: לגבי תוכניות עבודה.

נחמיה חתוכה: אני לא רוצה להיכנס למספרים, אני חושב שפיני והצוות שלו ומאשה עושים עבודה נפלאה.

נחמיה חתוכה: לא יודע מה זה שבעה מיליון או שלושה וחצי מיליון.

נחמיה חתוכה: אני מצפה שעיריית ירושלים תשים הרבה יותר תקציב על תוכניות עבודה.

נחמיה חתוכה: אין תוכנית פעולה תוכנית עבודה, שמתבצעת בירושלים, שאנחנו לא לוקחים בה חלק.

נחמיה חתוכה: עיריית ירושלים תיתן את ה- 25% בחלק מהמקרים וחלק מהמקרים לא ואני לא מדבר לא על שכירת מקומות ולא על, אני מדבר על תוכניות.

נחמיה חתוכה: אנחנו לא בתקציב הדל שיש לנו ואם היה לנו 40 מיליארד כנראה שהיינו נראים אחרת או ארבעה מיליארד או חמישה מיליארד.

נחמיה חתוכה: אנחנו צריכים הרבה מאוד מעיריית ירושלים להוסיף את התקציב, שבוע העולה זה אחלה.

נחמיה חתוכה: אבל צריך להיות הרבה יותר.

נחמיה חתוכה: עיריית ירושלים מקבלת סדר גודל, בתקציבים, לפחות בתקציבי הפעולה, משהו כמו שלושה ומשהו מיליון שקל, שזה חלק מהתקציב הכולל.

נחמיה חתוכה: אני לא חושב שבשנת העבודה הקרובה התקציב יהיה פחות מזה.

נחמיה חתוכה: לפחות התקציב השוטף הוא די מלבב, מה שיגיע מחר מחרתיים.

נחמיה חתוכה: וזה בלי תוכניות עידוד העלייה שימשיכו הלאה.

נחמיה חתוכה: ובלי סל קליטה כמובן.

נחמיה חתוכה: אני מדבר מה שרק עובר דרך הערוץ של הגזברות של סמדר, של הגזבר, אבל בלי סל קליטה שגם הוא נתח מאוד משמעותי.

נחמיה חתוכה: לסיום אני חושב להגיד ששיתוף הפעולה בינינו, במגבלות שיש לנו במסגרות התקציב שיש לנו, אגב, עוד מילה אחת, גם את הספרייה הרוסית, את שכר הספרניות, החזקנו חמש שנים.

נחמיה חתוכה: חמש או שש שנים.

נחמיה חתוכה: 200, 250 אלף שקל.

נחמיה חתוכה: אז אני מצפה קצת יותר זה ואת הדברים האלה גם נאמרו, אחרי שיצאה תוכנית האב.

נחמיה חתוכה: אני רוצה אבל לומר, ככה במילה אחרונה, שיש לנו שיתוף פעולה בלתי רגיל ובקצת הכסף שיש לכולנו, אנחנו צריכים לעשות לא מעט.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה רק לפני סיום לבקש מד"ר אברהם נגוסה לגבי הקהילה האתיופית.

דני דנון: היו פה נציגים מהקהילה שיצאו כבר, יש נקודות ספציפיות שקשורות לקהילה שאתה יודע עליהם, צרכים מיוחדים, שאתה רוצה להעלות בפורום המכובד זה?

דני דנון: בבקשה.

אברהם נגוסה: קודם כל, אני מאוד מברך על ההתכנסות, אני חושב, אדוני יושב ראש ועדת העלייה והקליטה, זה עבודה נפלאה שאתה עושה בכל עיר ועיר בכל הארץ, מגיע לשטח, בודק עם המערכת העירונית מה חסר, מה אפשר, הכנסת יכולה לעשות.

אברהם נגוסה: יישר כוח.

אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אני היום מדבר גם כתושב ירושלים.

דני דנון: איפה אתה גר?

אברהם נגוסה: אני גר בירושלים, בפסגת זאב.

אברהם נגוסה: אני מברך את ראש העיר ועובדי המערכת בעירייה, על כל המאמצים שעושים על-מנת לקלוט את העולים ועושים הרבה מאמצים.

אברהם נגוסה: אני יודע מקרוב.

אברהם נגוסה: יחד עם זאת, צריך להגיד שהמציאות, למרות המאמצים, כי התקציבים מוגבלים, ולכן אין מספיק שירותים שיכולים לשלב את העולים החדשים לתוך החברה.

אברהם נגוסה: אני אציין כמה.

אברהם נגוסה: אין מספיק תוכניות בשכונות על-מנת לתת שירותים חינוכיים לילדים אחר הצהריים ולנוער.

אברהם נגוסה: זה תוכנית, זה חשוב מאוד לשלב את כל הנוער, כדי למנוע את ההידרדרות של הנוער לפשעים, לערכים לא מקובלים.

אברהם נגוסה: שתיים.

אברהם נגוסה: אין מספיק תוכניות למבוגרים.

אברהם נגוסה: לקשישים וגם למשפחות, על מנת להעצים את המשפחות שהם ישתתפו במערכת החינוך של ילדיהם.

אברהם נגוסה: אין מספיק.

אברהם נגוסה: אני לא אומר שאין בכלל, אבל אין מספיק.

אברהם נגוסה: שלוש.

אברהם נגוסה: אני לא רואה כל-כך הרבה יוצאי אתיופיה, אני מדבר כמובן על יוצאי אתיופיה כי זה ההתמחות שלי, אין מספיק עובדים בקרב הקהילה שמשתלבים למערכת העירונית, כעובדים.

דני דנון: אנחנו מעבירים הצעת חוק בנושא הזה, אתה יודע, בקרוב מאוד.

אברהם נגוסה: כן, אבל לפני זה, העירייה יכולה לדאוג, לשים עובד דובר אמהרית במערכות שונות, כדי להקל על העולים החדשים, שיסבירו להם בשפה שלהם.

אברהם נגוסה: וזה אין מספיק.

אברהם נגוסה: אני יודע, יש מוקד קליטה, אבל במוקד הקליטה אני יודע זה התקציב מוגבל ולכן לא נותן להם אפשרות לענות לצרכים של העולים.

אברהם נגוסה: ארבע.

אברהם נגוסה: למרות פניות חוזרות של העולים החדשים שהם מרוכזים בארבע שכונות, כמו נווה יעקב, קטמון, עיר גנים ותלפיות, אין מקום התכנסות קבוע.

אברהם נגוסה: מה שיש זה זמני וזה מקשה.

דני דנון: מה זה מקום התכנסות?

דני דנון: מתנ"ס?

דני דנון: מה אתה מתכוון?

אברהם נגוסה: מקום התכנסות, הקהילה, לקהילה יש צרכים מיוחדים.

דני דנון: כמו שביפו, שאנחנו מטפלים?

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: כמו למשל, ראינו בראשון לציון, יש פיתרון בפתח תקווה יש פיתרון, בערים אחרות יש פיתרון.

אברהם נגוסה: אני לקחתי את רשות הקליטה, פיני, להראות לו את המבנים האלו.

אברהם נגוסה: עיריית ירושלים יכולה לעשות את המבנים האלו, על-מנת לענות לצרכים של העולים.

אברהם נגוסה: כי אם אי-השגת או שאין מבנים כאלו מקום התכנסות, מפריעה לשכנים, מפריעה לעולים, כי לעולים יש צרכים מיוחדים.

אברהם נגוסה: ולכן, ראש העיר הבטיח כמה פעמים.

אברהם נגוסה: אני יודע, יש לו כוונות טובות.

דני דנון: הוקם מקום אחד, אני יודע.

קובי כחלון: אתה יודע שיש מקום אחד בבנייה.

קובי כחלון: יש הרבה, אנחנו מתחילים.

קובי כחלון: אחד-אחד.

דני דנון: איפה בונים?

קובי כחלון: בונים אחד בתלפיות.

קובי כחלון: מרכז קהילה, שהוא גם בית-כנסת, מרכז התכנסות, ליום ולערב.

אברהם נגוסה: אדוני, סגן ראש העיר.

אברהם נגוסה: אנחנו לא ראינו בנייה.

אברהם נגוסה: יש תוכנית.

אברהם נגוסה: בואו נדבר את האמת.

אברהם נגוסה: אני לא יודע עד איזו קומה הגיעה הבנייה.

אברהם נגוסה: אני יודע אפילו שאבן פינה לא, אז אני חושב שבואו נדבר את האמת.

אברהם נגוסה: יש רצון, אני לא אומר שאין רצון.

אברהם נגוסה: יש רצון, אבל אני חושב שזה אין וזה צריך להיות ככה וצריך לתת פיתרון על-מנת לענות לצרכים המיוחדים של העולים.

אברהם נגוסה: תודה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה ברשותכם לסכם את הדיון.

דני דנון: ראשית, להודות לעירייה שאירחה אותנו, ואני ברשותכם אקריא את ההחלטות.

דני דנון: ועדת העלייה, קליטה ותפוצות, מברכת את העיר ירושלים העומדת במקום הראשון בקליטת עלייה מבחינת סך כל העולים המגיעים לעיר.

דני דנון: הוועדה מודה לראש העיר, מר ניר ברקת, לסגנית ראש העיר, מחזיקת תיק הקליטה, מאשה נוביקוב, לממלא מקום ראש העיר, מר קובי כחלון, חברי המועצה וכל צוות העירייה העושים במלאכה.

דני דנון: הוועדה התרשמה כי מצוקת הדיור משפיעה רבות על קליטת העולים וקוראת לוועדות המקומית והמחוזית, לאשר במהרה את כל תוכניות הבנייה התקועות במערכת.

דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל ממשרד הפנים בתוך 14 יום את רשימת הפרויקטים לבנייה בירושלים, שעברו את כל ההליכים הנדרשים, וטרם הועלו על סדר היום.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הקליטה לתגבר את הפעילות בקרב הקהילה האתיופית ובשפה הספרדית ולשקול תקצוב פרויקטור דובר ספרדית.

דני דנון: הוועדה קוראת לממשלה לאשר סיוע דיפרנציאלי בשכר דירה והגדלת הסיוע לירושלים.

דני דנון: הוועדה קוראת לשרת הקליטה לפעול להגדלת המכסות לעולים בעיר ירושלים ולהפעלת תוכנית החומש ליוצאי אתיופיה בירושלים.

דני דנון: אני רוצה להודות לכולם.

קובי כחלון: אפשר להגיד משפט?

דני דנון: בבקשה.

קובי כחלון: מישהו שלח לי SMS ששמע אותי.

קובי כחלון: אז תדע לך שגם השבוע אנחנו מעמידים איזו שהיא תוכנית, שזה פחות קשור אליך, כי זה קשור לכלל הקהילה האתיופית, אנחנו מקימים בירושלים באזור מלחה, מול פאנג 3000 שמה, את המרכז לקהילה האתיופית שכבר מדברים עליו 30 שנה.

קובי כחלון: אז זה גם דבר שעומד על הפרק.

פיני גלנקביץ': שתי התוכניות מתקיימות?

קובי כחלון: שתיהן מתקיימות, נכון.

דני דנון: אנחנו נשמח לבוא כשיהיה איזה שהוא טקס, אדוני, סגן ראש העיר, לבוא ואנחנו בהחלט מודים.

פיני גלנקביץ': יוצאים למכרז לקבלנים, זה פשוט השלב האחרון.

דני דנון: בהחלט אנחנו מודים לכם על העשייה ואנחנו רוצים להודות גם למאשה שיזמה את הדיון הזה, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.

דני דנון: תודה רבה.