הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 98, 2011-04-06 10:30

אורי מקלב: בוקר טוב לכולם.

אורי מקלב: ראיתי מעשה עכשיו, ונזכרתי בסיפור נחמד ששמעתי לא לפני הרבה זמן.

אורי מקלב: תייר אחד מחוץ-לארץ בא לבקר בראשון-לציון.

אורי מקלב: הוא שואל את הנהג שלו "יש לך משהו מעניין להראות בעיר הזאת?".

אורי מקלב: הוא התחיל לסייר אתו.

אורי מקלב: הוא הראה לו את היקב, והוא אמר: "יש לנו יקבים הרבה יותר גדולים".

אורי מקלב: הוא הראה לו את אזור התעשיה, והוא אמר: "מה זה?

אורי מקלב: זה אזור תעשיה קטן בשבילנו".

אורי מקלב: הוא הראה לו את חוף הים, והוא אמר: "נו...", וכן הלאה.

אורי מקלב: הוא הראה לו עוד כמה דברים שיש בראשון, גשר פה וגשר שם, והוא לא התפעל משום דבר.

אורי מקלב: מה עוד הוא יכול להראות לו שעדיין יש בראשון-לציון שלא היה בחוץ-לארץ.

אורי מקלב: הוא אמר: "אתה רוצה?

אורי מקלב: ככה.

אורי מקלב: אתה מקבל".

אורי מקלב: בסופו של דבר, אחרי שהגיע ידידו, הוא בא אתו לבית-הדין.

אורי מקלב: הוא אמר: "תשמע, אני רוצה ממך 500 דולר על הסיור שערכתי לך בעיר ראשון-לציון".

אורי מקלב: הוא אמר לו: "500 דולר - לא דיברתי אתך ולא סיכמתי אתך.

אורי מקלב: מה פתאום שאתן לך?

אורי מקלב: מה הראית לי?".

אורי מקלב: באת כידיד ואירחת אותי, ואמרתי "אתה רוצה?

אורי מקלב: אני אראה לך סופר-לנד שיש שם וכל הדברים האלה.

אורי מקלב: בסדר, לא קרה שום דבר.

אורי מקלב: היית צריך להגיד את זה מראש, ולא אמרת ולא דיברנו".

אורי מקלב: הוא אמר לו: "אדוני, אין דבר כזה.

אורי מקלב: אני אירחתי.

אורי מקלב: יום עבודה אצלי זה 500 דולר.

אורי מקלב: זה חצי יום העבודה".

אורי מקלב: הוא הכניס אותו חצי שנה לבית-המשפט ואמר "יש לי תביעה נגדו", והוא אמר: "הוא מחוץ-לארץ והוא יברח לי".

אורי מקלב: לאחר הדיון הבינו שיש לו כאן משהו שצריך דיון מהר, ואמר לו: "אדוני, מה אתה טוען?

אורי מקלב: מה אתה טוען?

אורי מקלב: הוא צריך לשלם את כל 500 הדולר".

אורי מקלב: הוא אמר: "דבר כזה, אבל מה שנפלתי נפלתי".

אורי מקלב: הוא נותן לו את 500 הדולר, וכשהוא גומר ללוות אותו מחוץ לעיר ולומר לו איך צריך לנסוע הוא אומר: "בוא וניפרד כידידים".

אורי מקלב: התייר אומר לו: "כן, ידידים-ידידים, אבל דבר כזה לא ראיתי".

אורי מקלב: הוא מחזיר לו את 500 הדולר.

אורי מקלב: הוא שואל אותו מה זה, והוא אמר: "רציתי רק להראות לך איזה שופטים יש לנו".

אורי מקלב: זה מה שהוא רצה להראות לו.

אורי מקלב: עיכבו אתכם בכניסה, כדי להראות לכם איך אדם רוצה להגיע בזמן, ושלח הכל בזמן ומגיע בזמן, ומעכבים אותו, והוא לא אשם בזה והוא מאחר.

אורי מקלב: מה אדם אומר?

אורי מקלב: - "אני באתי בזמן, ועיכבו אותי".

אורי מקלב: הוא אמר: "מה זה משנה?

אורי מקלב: אתה בשעה 10:30 לא היית פה".

אורי מקלב: אלה רק כדברי פתיחה לנושא שאנחנו היום דנים בו.

מנחם וגשל: האם אני יכול להחזיר באיזה דבר פתיחה?

אורי מקלב: דבר פתיחה בדבר תורה זה בסדר.

אורי מקלב: אם זה דבר פתיחה ממין העניין, זה בסדר.

מנחם וגשל: אמרתי "דבר פתיחה" ולא "דבר תורה".

מנחם וגשל: חקלאי ממטולה הגיע לערבות טקסס, ומארח אותו שם בעל חווה גדולה שאומר לו: "בוא ותראה את החווה שלי.

מנחם וגשל: אם אתה לוקח רובה ויורה, שלוש פעמים מאיפה שהכדור נפל - עד שם החווה שלי".

מנחם וגשל: הוא אומר: "זה כלום.

מנחם וגשל: אני לוקח את האוטו שלי, נוסע סביב החווה ומתחיל היום וגומר בעוד שלושה ימים".

מנחם וגשל: החקלאי ממטולה אומר לו: "גם לי יש כזה טרנטה".

אורי מקלב: נתחיל בפניה שהיתה לנו בוועדה, והיא מחוללת את הישיבה שיש לנו פה, שאני באמת מקווה שהיא גם תביא שינויים מיוחדים.

אורי מקלב: המקרה הגיע אלי על-ידי מר לוי, מנהל או חשב של מרכז חינוך תורני בני ציון ובנות ציון בירושלים.

אורי מקלב: זה מכתב מיני רבים שאנחנו מקבלים בוועדה אלי כיושב-ראש או לוועדה כוועדה.

אורי מקלב: מוסדות או אנשים פרטים שקבעו להם תאריך יעד "אתם צריכים לשלוח מסמכים עד ה-1 באפריל או עד ה-31 במרץ או עד ה-31 באוגוסט", ואנשים שולחים, ועד אז מתאמצים ועושים כל מאמץ בעניין.

אורי מקלב: כשבאים ואומרים להם "אתם לא שלחתם", הם אומרים: "שלחנו קודם".

אורי מקלב: אומרים להם: "מצטערים מאד".

אורי מקלב: ואז, יורד איזה מסך ואומרים להם: "המכתב שלכם לא הגיע בזמן, ואנחנו מאד-מאד מצטערים".

אורי מקלב: דרך אחרת אין להם, וזה לא משנה אם הם שלחו מכתב רשום או לא.

אורי מקלב: הם אומרים: "הנה, אנחנו שלחנו את זה 4, 5 או 6 ימים קודם", והמשרדים, הרגולטורים, אומרים להם: "מצטערים".

אורי מקלב: אתחיל ואקרא לכם את המכתב ששלח לנו מר יעקב לוי, ואת ההמשך הוא יספר בעצמו.

אורי מקלב: המקרה שלנו הוא מקרה קצת אחר.

אורי מקלב: על-פי רוב, זה נגמר בדרך הזו.

אורי מקלב: המוסד כותב מכתב, אני יכול לצרף מכתב, מסבירים איך זה יכול להיות וכל מקום עם הנימוקים שלו וכל אחד עם הראיות שלו.

אורי מקלב: המכתבים שנשלחים בתשובה - אנחנו גם תכף נוכל לקרוא אותם.

אורי מקלב: לאחר מכן, זה נגמר ומסתיים הדיון.

אורי מקלב: הפעם יש לנו המשך אחר.

אורי מקלב: ברשותכם, קודם אקרא את המכתב הראשון שנשלח ב-27/1/2011 על-ידי מר יעקב לוי.

אורי מקלב: הוא כותב: "לכבוד יושב-ראש הוועדה, מביקורת המדינה," - זו הוועדה לפניות הציבור, אבל זה לא משנה.

אורי מקלב: אלה חדרים אחד ליד השני וזה בסדר - "הנדון: תלונה נגד מחלקת מוסדות ציבור במשרד העבודה והרווחה" - דרך-אגב, זה קיים לא רק במשרד העבודה והרווחה.

אורי מקלב: זה קיים הרבה גם במשרד העבודה והרווחה שעושים שם הרבה טפסים,אבל זה קיים בעוד משרדים - "להלן פרטי התלונה: התבקשנו על-ידי מחלקת מוסדות ציבור להגיש טפסי השמה לשנת תש"ע.

אורי מקלב: לאחר הגשת כל הטפסים שנדרשנו להגיש, נתקבל במוסדותינו תזכיר מהמשרד כי עלינו להשלים למספר הורים אישור מעמד לא עובד עם ביטוח לאומי, ולהגיש זאת עד ה-31/8/2010".

אורי מקלב: שלחו את טפסי ההשמה, ביקשו להשלים מסמכים, והמוסד ביקש מההורים להשלים מסמכים, וכל זאת כדי להגיש זאת עד ה-31/8.

אורי מקלב: עוד נאמר במכתב: "לאחר מאמצים מרובים, עם פניות חוזרות ונשנות להורים, השלמנו את הטפסים שנדרשו ושלחנו זאת בדואר בתאריך 26/8/2010".

אורי מקלב: אציין שאני מבין את השורה "לאחר מאמצים מרובים" - אני מקריא את מה שזה - כשאתה מבקש מההורים, עד שההורים נותנים ועד שמקבלים מביטוח לאומי טפסים.

אורי מקלב: זה נקרא "מעמד לא עובד בביטוח לאומי".

אורי מקלב: אני קצת מכיר אולי את הטופס.

אורי מקלב: זה טופס דומה בביטוח לאומי.

אורי מקלב: אני יודע כמה זמן עד שהביטוח הלאומי שולח לך, עד שההורה עומד מולו, וכמה זמן הוא צריך לחכות עד קבלת הטופס הזה.

אורי מקלב: לאחר מאמצים מרובים, הגיעו כל הטפסים האלה.

אורי מקלב: נאמר במכתב: "ושלחנו את זה בתאריך 26/8.

אורי מקלב: יש בידינו את חותמת הדואר על הבול עם התאריך של שליחת המעטפה.

אורי מקלב: לאחר מספר ימים קיבלנו את החומר חזרה ממשרד העבודה בטענה כי החומר הגיע מאוחר למשרד במהלך ספטמבר.

אורי מקלב: למרות מספר פניות בכתב, לא קיבלנו כל תגובה מהמשרד.

אורי מקלב: כמו כן, ביקשנו לקבוע פגישה, ולא נענינו לבקשה הזאת.

אורי מקלב: טענתם היא, כי אין הם מוכנים לקבל זאת מאחר מהמערכת ל-2010 נסגרה ואין אפשרות לקבל טפסים אלה.

אורי מקלב: מספר פעמים נשלחו מכתבים למשנה למנכ"ל, מר מנחם וגשל, בעניין, וכן לגברת חבצלת סלומון, אך דחו אותנו בעניין.

אורי מקלב: אבקש את התערבותך האישית כדי שהמוסד יקבל את התמיכה המגיעה בגין השלמות שנדרשנו להגיש".

אורי מקלב: זו הבקשה שלו.

אורי מקלב: התשובה של מר איצקוביץ, המנכ"ל, שנכתבה גם אלי- - -

דובר: אליך.

אורי מקלב: כן, אלי - לא "גם אלי".

אורי מקלב: היא נשלחה אלי עם העתק כמובן אליך ולגברת חבצלת סלומון.

אורי מקלב: הוא מסביר, בחלק הרלוונטי, שהמעטפה שנשלחה על-ידי המרכז החינוכי הגיעה למחלקה בחודש ספטמבר 2010, מספר ימים לאחר המועד האחרון של 31/8 שנקבע להגשתם.

אורי מקלב: הוא מסביר שמכיון שנסגר אין אפשרות ושהמחלקה כבר הסבירה במכתב מה-18/10 שאין באפשרות המחלקה לקבל את המסמכים שהגיעו באיחור.

אורי מקלב: המסמכים היו צריכים להיות מוגשים במועדים שצויינו במכתב, משמע להתקבל במחלקה בתאריכים שצויינו, על מנת שניתן יהיה לקלוט אותם במערכת.

אורי מקלב: מה יעשה אדם שבאמת שולח מכתבים ולא גר בירושלים, שאנחנו לא דורשים ממנו לבוא למשרד הרווחה והוא שולח בדואר ישראל?

אורי מקלב: הוא שולח מעטפה ב-26/8, ויש מספיק ימים עד ה-31/8.

אורי מקלב: המכתב מגיע יום-יומיים.

אורי מקלב: מצד שני, אומר משרד הרווחה "אני לא קיבלתי".

אורי מקלב: מר יעקב לוי, מה עשית כדי להוכיח ששלחת ב-26/8?

אורי מקלב: ספר את הסיפור מכאן מאילך.

אורי מקלב: מה אתה פעלת בעניין?

אורי מקלב: אחרי זה אנחנו נשמע גם את תגובת המשרדים.

אורי מקלב: קודם כל, אנחנו מראש מודים לך על כך שאתה מגיע לוועדה ואתה עקבי בפנייה שלך.

אורי מקלב: אתה פרטני, אבל המקרה הפרטי שלך מלמד על הכלל, כפי שציינתי את זה בתחילת דבריי.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים להגיע לתובנות בעניין הזה.

אורי מקלב: בבקשה.

יעקב לוי: כדי לרצות את המכתב, פניתי למספר מכונים כדי להגדיל את הבול של המעטפה.

יעקב לוי: לשמחתי הרבה, משרד הרווחה החזיר לי את המעטפה המבויילת שנשלחה אליו.

יעקב לוי: מנחם וגשל: משרד הרווחה.

יעקב לוי: אנחנו מזמן לא משרד העבודה.

יעקב לוי: לא משנה.

יעקב לוי: אלה מינוחים שמוכרים לי.

אורי מקלב: העבר לא מבייש אתכם.

מנחם וגשל: להפך, מפאר.

יעקב לוי: שלחתי את זה למשרד, למר וגשל ולגברת סלומון.

אורי מקלב: גם אומרים "אשרי ילדותנו שלא ביישה את זקנותנו".

אורי מקלב: אז, "משרד העבודה" בכלל לא מבייש את משרד הרווחה של היום.

יעקב לוי: ביקשתי צילום אותנטי של הבול בלי עיוותים.

יעקב לוי: לאחר מאמצים רבים, אכן השגתי את מבוקשי ושלחתי את זה גם למנכ"ל.

אורי מקלב: מה עשית בדיוק?

אורי מקלב: האם הלכת למעבדות?

יעקב לוי: כן, כדי שיצלמו לי את הבול, כדי להראות ששלחתי את זה ב-26 באוגוסט.

יעקב לוי: פניתי למר חודדה מרשות הדואר, שאמר לי שבשיא הלחץ מכתבים בירושלים מגיעים תוך שלושה ימים.

יעקב לוי: אני לא חושב שתפקידי לנהל: לא את הדואר ולא את המשרד.

יעקב לוי: הוא אומר לי: "אני לא יכול להגיד לך מה נעשה במשרד.

יעקב לוי: אני יכול לבוא ולהעיד שאצלנו דברי דואר בירושלים, בשיא הלחץ, מגיעים תוך שלושה ימים".

יעקב לוי: אם שלחתי מעטפה ב-26 באוגוסט, אני חושב שהזמן הסביר, שלושה ימים, זה ה-29, ולמעשה זה שלושה ימים לפני המועד האחרון שנקבע על-ידי המשרד עצמו.

יעקב לוי: אני לא רואה שום סיבה שהמשרד ידחה אותנו בטענה שהחומר הגיע באיחור והוטבעה עליו עוד חותמת - וזה קצת אירוני - של 7 בספטמבר.

יעקב לוי: זאת אומרת, בירושלים לוקח 13 יום עד שמעטפת דואר תגיע ליעדה.

יעקב לוי: זה דבר שלא מתקבל על היעד.

יעקב לוי: יכול להיות שאני טועה, אבל דיברתי עם אנשים שמבינים יותר טוב ממני בענייני דואר.

אורי מקלב: הדואר, אנחנו רוצים לשמוע קצת גם אתכם בעניין הזה.

אורי מקלב: נמצאים כאן עופר ינאי - מנהל פיתוח שירותים, דרור בכר - מנהל מחלקת העברת הדואר, ועורכת-הדין נילי יבנאלי - ממלאת מקום מנהל אגף רגולציה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים באמת לשאול שאלות כלליות.

אורי מקלב: לגבי מכתבים, מה הם באמת סדרי-הגודל ולאו דוקא בירושלים?

אורי מקלב: במקרה, המכתב הזה הגיע מתוך ירושלים.

אורי מקלב: מה סדר-הגודל של זמנים של מכתבים כדי שהם יגיעו ליעדם בתאריך מסויים, כמה ימים קודם צריך לשלוח את זה?

אורי מקלב: נילי יבנאלי: רוב המכתבים, נדמה לי שמעל 85%, מגיעים באמת בתוך יומיים.

אורי מקלב: עוד כמה אחוזים מגיעים בתוך שלושה ימים.

אורי מקלב: הרוב המוחלט מגיע באמת תוך יומיים.

אורי מקלב: אני מבינה שבמקרה הזה מדובר על משלוח מכתב רגיל שלא ניתן לעקוב אחריו.

אורי מקלב: זה לא נשלח בדואר רשום - נכון?

אורי מקלב: אין לנו דרך לעקוב, באופן ספציפי, אחרי מכתב שנשלח בדואר רגיל.

אורי מקלב: זה לא מכתב שנרשם.

אורי מקלב: זה לא מכתב שמקבל אישור.

אורי מקלב: האחוזים הבודדים, שאת מדברת עליהם - את מדברת על כל הארץ, ולאו דוקא בירושלים?

נילי יבנאלי: כן.

אורי מקלב: זאת אומרת, זה כך אם אלה כתובות ומקומות בעייתיים יותר כמו כפרים או מושבים.

אורי מקלב: אבל, בתוך ירושלים משרדי ממשלה, כשהכתובת ברורה והמקום ברור, האם האחוזים קטֵנים במקרה הזה?

אורי מקלב: זאת אומרת, הסיכוי לטעויות--

דובר: --פוחת.

נילי יבנאלי: --פוחת.

אורי מקלב: --פוחת והולך, כשמדובר על משרד ממשלתי שידוע.

אורי מקלב: האם אפשר לדעת אולי ולהבין איזו כמות דואר מגיעה בערך למשרד ממשלתי בְּיום, וזה נמדד אצלכם בשקים, למשל במשרד כמו משרד הרווחה?

דרור בכר: יש הבדלים ברורים בין משרד למשרד, ותלוי בגודל המשרד.

דרור בכר: באופן כללי, למשרדי ממשלה מגיעים שקים רבים.

אורי מקלב: שקים רבים בְּיום?

דרור בכר: כן.

דרור בכר: זה גם תלוי מאד בְּתקופות.

אורי מקלב: לכל משרד יש את התקופה שלו.

דרור בכר: כן, בדיוק.

דרור בכר: למשל, במשרד התמ"ת לאחרונה היה איזה משהו בנושא רישום לגנים, והיו עשרות אלפים.

דרור בכר: זה מאד תלוי, אבל ברמה הכללית - - -

אורי מקלב: ידע אישי חנם.

אורי מקלב: אנחנו כולנו צוחקים.

אורי מקלב: הגיעו 60 אלף מכתבים.

שלומית אבינח-קואולמן: 64 אלף.

אורי מקלב: על אף הבקשה באינטרנט, הגיעו רק 10%- - -

דובר: בדיוק.

דובר: נגעתי נכון.

אורי מקלב: אצלכם זו נקודה לציון.

אורי מקלב: המשרד, ביקש מ-120 אלף הורים ששולחים את ילדיהם, ואולי זה קצת פחות ואולי יש כאלה שיש להם שני ילדים, אבל נניח 100 אלף משפחות שצריכות לעשות רישום למשפחתונים ולצהרונים במדינת ישראל, ונתן את האפשרות לעשות זאת באופן מקוון על-ידי האינטרנט, והמליצו בבקשה ובהבטחה שמי שישלח על-ידי האינטרנט יקבל את התשובה ואת דירוג שכר הלימוד תוך כמה ימים או בדואר.

אורי מקלב: תראו, איזה פלא, כ-90% העדיפו לשלוח את הבקשות האלה בדואר.

אורי מקלב: במקרה הזה, הנתונים מאד מדוייקים.

אורי מקלב: יש חברה חדשה שקולטת, כחלק ממה שהיא צריכה לקלוט, בנתונים שהיא ממחשבת אותם, יודעים עד מספר ילדים.

אורי מקלב: זה ציון שאם אתם רוצים לפרסם לקראת החג, אז זה ההורים - זה האמון שיש לאנשים בדואר.

אורי מקלב: אני לא אומר זאת עכשיו בכדי.

אורי מקלב: זה גם לאור המקרה עכשיו, שאנשים מאמינים בדואר.

אורי מקלב: אמנם גם עליכם לא פסחנו באיזו ועדה אחת, שתיים או שלוש שעשינו בעניינכם, אבל אלה נושאים אחרים.

אורי מקלב: נדמה לי, ממה שכתבו שם בנתונים, שאפילו מעל 90% - - -

שלומית אבינח-קואולמן: פחות מ-10% שולחים באינטרנט.

דרור בכר: ברשותך, אני רוצה לשאול את מר לוי שאלה.

דרור בכר: כשאמרו לך 29 בספטמבר, באיזה תאריך זה התקבל - - -

אורי מקלב: 26 בחודש.

דובר: לא.

דובר: יש לו תאריך משלוח.

אורי מקלב: תאריך משלוח.

נילי יבנאלי: אין לו.

אורי מקלב: יש לו תאריך משלוח.

דרור בכר: 26/8 - שלחת.

דרור בכר: מתי זה התקבל?

אורי מקלב: הוא לא יודע.

יעקב לוי: 7 בספטמבר.

דוברת: לא.

דרור בכר: בידי מי זה התקבל?

אורי מקלב: בידי המחלקה.

יעקב לוי: החזירו לי את המעטפה שנשלחה למשרד עם חותמת: "התקבל.

יעקב לוי: 7 בספטמבר, מחלקת מוסדות ציבור".

דרור בכר: זה מאד חשוב: מבחינת מכתב דבר דואר רגיל, זה יכול להיות גם אחרי יומיים כבר במשרד.

דרור בכר: זה עדיין לא אומר כלום.

דרור בכר: יכול להיות שבמשרד עצמו הוא עבר מספר מהלכים.

אורי מקלב: לזה אני רוצה להגיע.

אורי מקלב: בדיוק לנקודה הזאת אנחנו רוצים להגיע.

אורי מקלב: כל זה היתה הקדמה.

אורי מקלב: אנחנו לא כל כך חושבים שיש בעיה בדואר.

אורי מקלב: אנחנו רק רוצים לקבל את הנתונים מכם איפה האחוזים.

אורי מקלב: אנחנו נשמע באמת מהמשרדים אם הם תולים את זה בדואר או שהם תולים את זה בתוך המשרד שלהם.

אורי מקלב: אם תולים את זה בתוך המשרד שלהם, מי צריך לשאת באחריות של הדברים האלה?

אורי מקלב: זו כל מטרת הישיבה הזאת.

אורי מקלב: אנחנו גם קיבלנו כאן מכתב נוסף ממר יעקב לוי.

שלומית אבינח-קואולמן: זה מה שהוא אמר, שזה 7 בספטמבר.

אורי מקלב: "את הצילום עם הבול.

אורי מקלב: .. ".

אורי מקלב: - אתה חוזר על זה.

אורי מקלב: יש עוד נקודה שאתה ביקשת: "כמובן שצילום הבול, כל החומר הנלווה ומכתב הסבר מפורט שלחתי לגברת חבצלת סלומון וגם למר מנחם וגשל וגם למר נחום איצקוביץ.

אורי מקלב: וכמו כן, שלחתי אין-ספור בקשות בפקס להתקבל לשיחת בירור".

אורי מקלב: מה הוא ביקש?

אורי מקלב: שיחת בירור על כסף שהוא לא קיבל, כסף שמגיע לו בדין.

אורי מקלב: אני אפילו לא יודע אלו סכומים אלה.

אורי מקלב: זה כסף של המשרד.

אורי מקלב: עוד הוא כותב: "לצערי הרב, נפלתי על אוזניים ערלות, שלא היו מוכנים להקשיב בשום אופן".

אורי מקלב: אני גם שואל: האם לא היה מן הראוי שאדם, שגם מביא חותמת של בול, ומגדיל אותה.

אורי מקלב: ..? ברשות

אורי מקלב: כם האדיבה, לא שמתם לב, שלחתם את המכתב עם הדבר הזה, ונתתם לו את האפשרות להוכיח את זה.

אורי מקלב: איך באמת אפשר לראות את התאריך?

אורי מקלב: האם יש לך את המעטפה הזאת?

אורי מקלב: האפשר לראות?

יעקב לוי: יש פה את הצילום.

דוברת: את המעטפה המקורית?

יעקב לוי: לא הבאתי את זה אתי.

יעקב לוי: זה לא פה.

אורי מקלב: יש לך את ההגדלה?

חבצלת סלומון: כן, אבל ההגדלה - לא כתוב עליה שום דבר.

חבצלת סלומון: זה סתם הבול שנשלח בדואר.

חבצלת סלומון: לא כתוב שום דבר.

חבצלת סלומון: זה יכול להיות כל מכתב אחר.

אורי מקלב: אם זו הטענה שלכם, בסדר.

אורי מקלב: אני רוצה לשמוע את זה.

אורי מקלב: האמת היא שאני רוצה לשמוע אם זו הטענה, כלומר אם זה מכתב אחר.

דוברת: לא.

דוברת: זו הטענה.

דוברת: זה יכול להיות כל דבר.

אורי מקלב: אם זה מכתב אחר, אנחנו נדון.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיע לחקר האמת.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיע לדבר.

אורי מקלב: אנחנו באמת רוצים להגיע לטענה שהוא לא שלח את זה.

אורי מקלב: האם המעטפה לא נמצאת אצלך?

יעקב לוי: לא.

אורי מקלב: צריך להיות אצלנו.

אורי מקלב: קיבלתי ממך את הצילום.

אורי מקלב: כדי שאבין, אני שואל: למה זה דורש מעבדות ודברים כאלה?

יעקב לוי: כדי להגדיל את זה בצורה ברורה ומסודרת ובצורה טובה.

אורי מקלב: כמה זה עלה לך?

יעקב לוי: 280 שקלים.

יעקב לוי: זה כדי להוכיח למשרד שאני שלחתי.

יעקב לוי: הנחתי את המעטפה בסניף דואר רמות.

אורי מקלב: שלחת את זה בתוך סניף הדואר.

יעקב לוי: כן.

יעקב לוי: בגלל שזו מעטפה גדולה, לא ניתן להניח אותה בתיבת שירות רגילה.

יעקב לוי: פניתי לדואר ושמתי את זה פיזית בסניף ברמות.

אורי מקלב: בעצם, אנחנו דנים במקרה הפרטני הזה, אבל אנחנו רוצים ללמוד מזה על הכלל - על אנשים ששולחים בזמן.

אורי מקלב: אתם לא כותבים שצריך לשלוח עד תאריך זה וזה.

אורי מקלב: אנשים אומרים שהתקבל.

אורי מקלב: אם רוצים משהו, אפשר להגיד: "אתם צריכים לשלוח את זה עד ה-20/8".

אורי מקלב: אנשים כותבים שצריך לשלוח עד ה-30 בחודש, שהתקבל, ויש זמן שצריך להתקבל.

אורי מקלב: אי-אפשר להסתתר מאחורי הדבר הזה שזה לא התקבל.

אורי מקלב: הנה אדם ששלח ב-26/8, ולאור זאת הוא לא מקבל כסף.

אורי מקלב: מונעים ממנו כסף.

דוברת: הוא מקבל כסף מהתמ"ת.

אורי מקלב: מה זה?

אורי מקלב: מונעים ממנו כסף שמגיע לו בדין, על סמך זה שלא קיבל.

אורי מקלב: מי רוצה מהמשרד להתחיל?

אורי מקלב: מר וגשל, בבקשה.

מנחם וגשל: קודם כל, אתה מציג את האנשים שלנו: אריאלה טוקר - חשבת המשרד, חבצלת סלומון - מנהלת היחידה, ועורכת-הדין ציבי בר-לבב מהלשכה המשפטית.

אורי מקלב: נעים מאד.

אורי מקלב: אולי אציג את האנשים שלנו: מנהלת הוועדה - שלומית, עוזריי, יאיר וישראל, ודוברת הוועדה רבקה.

אורי מקלב: יש כאן את הסטנוגרמה מאנשים שאמונים על כך.

אורי מקלב: גברתי, האם את מהמוסד?

שלומית אבינח-קואולמן: לא.

שלומית אבינח-קואולמן: היא באה כצופה.

מנחם וגשל: קודם כל, כיון שהתחלנו את זה במשהו יותר פמיליארי, אני מוכרח לומר את התחושה שלי שגזר-הדין כבר ניתן ואנחנו רק בטיעונים לעונש.

מנחם וגשל: אני כופר בגזר-הדין.

אורי מקלב: אנחנו לא בית-משפט.

אורי מקלב: אנחנו בסך-הכל בדיון.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: זה נשמע כאילו כבר הכל ברור וחתוך ושאנחנו לא בסדר, והשאלה היא רק מה צריך להיות עונשנו על העניין.

אורי מקלב: יש שתי דרכים איך להתחיל דיון כזה.

אורי מקלב: יש אפשרות התחלה להציג את העמדה שלכם ואחרי זה לשמוע.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, שאנחנו נוהגים קודם כל לשמוע את זה שמתלונן או זה שפונה, ולאחר מכן משרדים רלוונטיים, ובסוף אני נותן את זכות התשובה על הדברים האלה למשרד.

אורי מקלב: זו פריבילגיה שאני נותן למשרדים כדי להציג את זה.

אורי מקלב: אם אתה חושב על דרך הדיון - אני מוכן לשמוע דרכים של ייעול.

אורי מקלב: קודם כל, לשמוע איזה קול ענות חלושה, להגיד איזה משהו לא ברור ולא להציג את הדברים כמו שהם וכל הדברים, כדי שלא תוכל לענות על הכל, ואחרי זה לא יהיה סיפק בידך.

אורי מקלב: אנחנו מציגים את כל הדברים, משתדלים להציג את רוב הדברים שאנחנו מרגישים מה נעשה פה, כדי שתוכל לענות כנגד הדברים.

אורי מקלב: אני מבין שגם הצלחנו, שהנה זה מביא אותך להרגיש ככה, והנה אתה יכול עכשיו לענות אפילו נגד דברים שנשמעים כבר מאד חריפים או מאד-מאד לא צודקים.

מנחם וגשל: אין לי טענה למר לוי.

מנחם וגשל: אנחנו מכירים גם מחוץ לאולם הזה.

מנחם וגשל: אני חושב שהוא מציג את הטיעונים שלו וזה בסדר גמור.

מנחם וגשל: אני רק רוצה להיות בטוח שבוועדה אני בא כשווה - לפחות כשווה - ויכול להציג גם את הטיעונים שלנו.

אורי מקלב: שמענו על התייר, תלוי איך הוא יצא בסוף, אחרי הסיור.

אורי מקלב: אמצע הדרך זה עוד לא שום דבר.

מנחם וגשל: אני מסכים.

מנחם וגשל: לגופו של עניין, נחשפתי לעניין נושא ציבור כתוצאה מהאירוע הטראגי שהיה במשרד אצלנו, כשמנהל האגף לתפקידים מיוחדים, דוד כנפו, הלך לעולמו, והמנהל הכללי הטיל עלי, כמשנה למנכ"ל, לטפל בנושא הזה.

מנחם וגשל: זה לא עיקר העניין, אבל נכנסתי לתוך הסיפור.

מנחם וגשל: אני צריך לומר שלא סתם נכנסתי אלא צללתי לתוך הסיפור, מפני שזה פשוט מצב שם שאני מציע פעם שייבדק מתחילתו ועד סופו.

מנחם וגשל: אתה תראה ותיווכח, ואני מניח שאתה מכיר גם את הדברים אולי ממקומות אחרים, שכמות הבעיות שיש לנו, כמשרד ממשלתי - ואני טוען שגם אנחנו הרווחנו את זה כיושר, כתוצאה מהעובדה שלא קבענו דברים חד-משמעיים וברורים כיצד הסיפור צריך להתנהל - איך שאנחנו לא זזים אנחנו יוצאים לא בסדר; אם אנחנו מקפידים על מנהלים - אנחנו לא בסדר שהקפדנו על נהלים, ואם אנחנו לא מקפידים על נהלים וכתוצאה מזה מעבירים את הכספים באיחור או מעבירים מקדמות - אז יש טענות עד לב השמיים.

מנחם וגשל: אז, וזו עדיין לא התשובה לעניין עצמו, לטובת הסיפור, לטובת העניין, חשבנו שאי-אפשר ככה להמשיך להתנהל.

מנחם וגשל: לכן, גם איגוד הישיבות נכנס לעניין.

מנחם וגשל: לכן, גם הרב גפני נמצא בתוך הסיפור.

מנחם וגשל: ואנחנו עובדים נכון לכרגע מתואם לגמרי עם שני הגופים האלה, כדי לעשות סדר בכל הנושא של מוסדות ציבור.

מנחם וגשל: אני רוצה לומר, בלי קשר לצורת ההתנהלות שלנו, ויש מה לומר גם על צורת ההתנהלות שלנו, שכשאנחנו בדקנו רטרואקטיבית, אחרי שנכנסתי לעניין הזה, ארבע שנים אחורה לגבי כספים שהועברו, עובדה היא שאנחנו קיזזנו 21 מליון שקל, ולא אגורה ולא שתיים, שחשבנו שניתנו שלא בדין.

מנחם וגשל: אז, זו שאלה טובה "איפה הייתם ארבע שנים?", אבל עדיין שאלה טובה היא גם: איך הגיעו 21 מליון שקל שהגיעו לא בדין?

אורי מקלב: כקריאת ביניים - אתה גם לא מביא נתון על ה-21 מליון כמה מלינים על כך שלא בצדק- - -

מנחם וגשל: הלנה שלא בצדק - - -

אורי מקלב: אני נחשף לציבור, וחלק מהדברים לפעמים סובל כשאני מגיע אפילו לאיזה אירוע, זה בגלל שבאים אלי מוסדות ואומרים: "חצי מליון שקל גרעתם מחשבוני שלא כדין".

אורי מקלב: לכן, אני אומר לך: זה לבוא ולהגיד את זה - ה-21 מליון האלה הם לא דגל.

מנחם וגשל: אין דרך במדינת ישראל- - -

אורי מקלב: חבצלת יודעת מזה.

אורי מקלב: מוסדות מרגישים שעושקים אותם ושעשו שלא כדין.

אורי מקלב: אי-אפשר להתגאות ב-21 מליון שקל--

מנחם וגשל: לא, לא.

מנחם וגשל: סליחה - - -

אורי מקלב: --כשמוסדות אומרים שנעשה להם עוול.

אורי מקלב: אבל, בסדר, נשאיר את זה עכשיו כקריאת ביניים.

אורי מקלב: אם זה היה בטוח שגיליתם דברים שלא היו עליהם מחלוקת, בסדר ואז אני מניף דגל שהוכחתי 21 מליון שקל.

אורי מקלב: אבל, צריך להגיד ביושר שמוסדות מלינים על כך מאד-מאד קשה ורואים כחלק מהבעייתיות של המשרד את זה שנגרע להם מאות אלפי שקלים - - -

מנחם וגשל: אף מוסד, שפנה וערער על הנושא של ה-21 מליון שקל, לא נענה בתשובה שאנחנו לא רוצים לבדוק.

מנחם וגשל: כל הבקרה שלנו, ואני יושב פה בכנסת ואני רוצה שזה יהיה ברור, עומדת במבחן של משרד המשפטים.

מנחם וגשל: גם יחידות בקרה נוספות עלו על העניין הזה.

מנחם וגשל: זה שהישיבה ממשיכה לטעון שמגיע לה - אני יכול להראות לך הרבה מאד אזרחים במדינת ישראל שאומרים שמגיע להם.

מנחם וגשל: עובדה שכשהרשויות בדקו את הדברים, הגיעו למסקנה שזה לא מגיע.

מנחם וגשל: אני אומר לך, באופן חד-משמעי: אני לא יודע להגיד.

מנחם וגשל: אני יודע שיש לנו עוד מספר גופים שאנחנו בודקים אותם כרגע.

מנחם וגשל: היו כאן כספים שנִתנו בכפל וכספים שנִתנו ביתר.

מנחם וגשל: אבל, ממה זה נובע?

מנחם וגשל: עזוב, זה לא הדיון.

מנחם וגשל: למה אני אומר את זה?

אורי מקלב: ממש לא הדיון, אבל מכיון שאמרת, אני אמרתי.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אתה צודק.

אורי מקלב: תדע לך שצר לי שאני כנראה איאלץ--

מנחם וגשל: אין בעיה.

אורי מקלב: --להציע למוסדות בסוף ולהגיד להם: "אני מרים ידיים.

אורי מקלב: תגשו לבית-המשפט".

אורי מקלב: כל מה שאתה אומר שהרשויות החליטו כאן - אתה יודע אלו דברים הגיעו לבתי-המשפט ופסקו שלא כנגד- - -

מנחם וגשל: אתה צודק.

אורי מקלב: לבוא ולהגיד שהיועצת המשפטית גיבתה את זה, זה עדיין בשבילי לא תורה מסיני בעניין הזה.

מנחם וגשל: נכון.

אורי מקלב: מוסדות שלא קיבלו כפל תקציבים באים ואומרים: "לא קיבלנו כפל תקציבים.

אורי מקלב: בגלל דבר כזה נרשמנו באגף כזה".

אורי מקלב: בית מדרש עליון - 600 אלף.

אורי מקלב: בשבוע שעבר הייתי באירוע.

אורי מקלב: חבצלת, את יודעת מי זה.

אורי מקלב: הוא אומר לי: "אתם גנבים, עושקים ולוקחים כספים שמגיעים רטרואקטיבית, 500-600 אלף שקל מקזזים".

אורי מקלב: מתוך ה-21 מליון מוסד אחד אני מביא לךְ.

מנחם וגשל: חבר-הכנסת מקלב, לי כבר הודיעו ששברתי את היד לאחרונה בגלל שקיזזנו את ה-21.

מנחם וגשל: גם זה הגיע לי כהודעה.

מנחם וגשל: אני מכיר את כל הדברים האלה.

מנחם וגשל: אני מסכים אתך.

מנחם וגשל: בסופו של דבר, הדרך היחידה במדינת ישראל, אחרי שהרשויות קובעות את מה שהן קובעות ובדקו את זה, וזה נבדק על-ידי יחידות בקרה נוספות של משרדי הממשלה, היא לתבוע אותנו בבית-משפט.

מנחם וגשל: דרך-אגב, יכול להיות - היו דברים מעולם - שבית-המשפט פסק שהמדינה לא פעלה כשורה.

מנחם וגשל: זה בסדר גמור.

מנחם וגשל: אני חושב שזו זכות ששמורה לכל אזרח.

מנחם וגשל: גם אני הגשתי עתירות בחיי.

מנחם וגשל: אני חושב שזו זכות.

מנחם וגשל: כל עוד זה לא הוכח אחרת, לפחות אני חושב שהכנסת צריכה לתת קרדיט למשרדי הממשלה שהם לא גנבים ולא עושקים, אלא אנחנו בדקנו את הדברים האלה ביסודיות רבה וניסינו לנמק כל דבר, ובכל מקום שבו כתוצאה מהעובדה שאנחנו איחרנו בבדיקה ולא עשינו אותה שנה בשנה הלכנו לקולא כי אם היינו הולכים לחומרא כפי שהונחינו על-ידי משרד המשפטים זה לא היה 21 אלא 40.

מנחם וגשל: אבל, אני בכל זאת רוצה לומר למה אני אומר את הדברים.

מנחם וגשל: אני אומר את הדברים, כי בשלב מסויים החלטנו שצריך לעשות סדר בתוך העניין.

מנחם וגשל: כתבנו, ביחד עם חבר-הכנסת גפני וביחד עם איגוד הישיבות, מתווה עבודה מסודר איך צריך לעבוד שמחייב גם אותנו וגם את הישיבות.

מנחם וגשל: לפני 13 דקות היה לי דיון עם גפני, וכתוב שם שעד ה-31 בדצמבר צריכים כל הגופים להגיש דו"חות ביצוע.

דוברת: במרץ.

מנחם וגשל: סליחה, עד ה-31 במרץ.

מנחם וגשל: כתוב שם, על דעת כל הצדדים, שמי שלא יגיש דו"חות ביצוע תקוזז לו כל שנת 2010.

מנחם וגשל: אני אומר לך עכשיו שיש 40 ישיבות שלא הגישו דו"חות ביצוע.

מנחם וגשל: אני צריך לקזז להן עכשיו את כל שנת 2010 על-פי מתווה שמוסכם על חבר-הכנסת גפני, על איגוד הישיבות ועל הישיבות עצמן.

מנחם וגשל: בכל זאת, ישראל רחמנים בני רחמנים ואנחנו ערב פסח, ואני יודע מה זה לקזז שנה של תשלום - כך כתוב, ומוסכם על כולם, ואני לא צריך לשאול אף אחד שום דבר - והודעתי קודם לגורמים שצריכים להודיע לישיבות, ואנחנו נראה מה תצטרך להיות הפרופורציה בין אלה שהגישו בזמן לבין אלה שלא הגישו בזמן, שאני נותן עד מחר אחר הצהריים לכל מי שלא הגיש להגיש את זה.

מנחם וגשל: והודעתי שכל מי שרוצה להגיש את זה שלא יספר לי סיפורים ולא ישלח לי בדואר - שכשהוא מגיש לי את זה ב-24 השעות האחרונות, במחילה בכבודו, שיקח את המעטפה ויביא אותה למחלקה וידאג להחתים אותה וידאג גם להגיד ולשאול "למי נתתי את זה?", מפני שסיפורים לא יתקבלו.

מנחם וגשל: אבל, אני אומר את זה מפני שכך זה התנהל - - -

אורי מקלב: בכמה מוסדות אתם מטפלים?

מנחם וגשל: בסך-הכל?

דוברת: 270.

מנחם וגשל: 270.

מנחם וגשל: דרך-אגב, אלה לא רק ישיבות של נוער חרדי.

מנחם וגשל: אלה גם ישיבות של הציונות הדתית.

מנחם וגשל: זה כל הישיבות.

אורי מקלב: זה מוסדות ציבור.

אורי מקלב: זה לאו דוקא ישיבות.

מנחם וגשל: נכון, אתה צודק.

מנחם וגשל: אומרים כל הזמן "ישיבות".

מנחם וגשל: זה מוסדות.

אורי מקלב: מוסדות ציבור.

אורי מקלב: אני קראתי "מוסדות ציבור", ולא אמרתי "ישיבות".

מנחם וגשל: כן.

מנחם וגשל: אוקיי.

מנחם וגשל: לגופו של עניין, אנחנו דנים, להזכיר לוועדה, במבחני תמיכה.

מנחם וגשל: במבחני תמיכה יש כללים, והכללים בהם הם שהכל צריך להיערך בזמנו.

מנחם וגשל: אנחנו מדברים נכון לכרגע על העובדה שאנחנו ביקשנו את הדו"חות האלה על תשלום רטרואקטיבי שניתן מספטמבר שנה קודם.

מנחם וגשל: זה לא דו"חות שאנחנו צריכים אותם בשביל שנה אחר כך.

מנחם וגשל: כשראינו שלא קיבלנו את הכל, שהמפקחים שלנו שהסתובבו במוסדות עשו את כל העבודה, אנחנו הודענו לכל המסגרות, המחלקה הודיעה, במהלך יוני - - -

דובר: - - -

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: במהלך יוני.

מנחם וגשל: לא המכתב.

מנחם וגשל: המפקחים הודיעו במהלך יוני למוסדות שהם צריכים להגיש את החומר, אבל אני יודע שאם הייתי אומר את הדברים האלה כאן והייתי אומר "המפקחים הודיעו" - היו אומרים לי: "תביא את המפקחים שהודיעו".

מנחם וגשל: הוצאנו מכתב ב-6 ביולי, אם אינני טועה, והודענו לכל המסגרות: "אתם נדרשים להגיש לנו ולא יאוחר מה-31 את כל החומר - השלמת מסמכים וכל המסמכים שצריך".

מנחם וגשל: זו השלמת מסמכים.

מנחם וגשל: זו לא הגשת מסמכים.

מנחם וגשל: אני יודע את הקושי.

אורי מקלב: לפעמים, זה יותר קשה מהגשה.

מנחם וגשל: אבל, זה לא רלוונטי לדיון.

אורי מקלב: מאה אחוז.

מנחם וגשל: אולי צריך להוריד חלק מהמסמכים ולא לבקש אותם.

מנחם וגשל: ביקשו ממני הישיבות, ונעניתי ברצון לשבת בישיבה מסודרת עם הביטוח הלאומי, מייד אחרי שנגמור את הבלאגן של השנה, ולנסות לראות האם אנחנו יכולים לקבוע כללים עם הביטוח הלאומי שיקלו על הישיבות בהבאת המסמכים.

מנחם וגשל: אבל, זה לא רלוונטי.

מנחם וגשל: עד הרגע הזה הם צריכים להביא מבחני הכנסה, ומי שלא מביא מבחני הכנסה לא זכאי לקבל.

מנחם וגשל: היה את כל חודש יולי ואת כל חודש אוגוסט, ולמיטב ידיעתי בחודשים יולי אוגוסט לא חלו ראש-השנה, יום כיפורים, סוכות או פסח.

מנחם וגשל: אלה חודשיים של קיץ, שבהם אפשר היה ללכת וללכת להורים ולבקש מהם להביא ולבקש מהם את כל מה שנבקש מהם ולהגיש אותם על-פי הבקשה שלנו במהלך יולי-אוגוסט.

מנחם וגשל: אבל, לא.

מנחם וגשל: כרגיל, נזכרים בשלושת הימים האחרונים.

מנחם וגשל: למה?

מנחם וגשל: קודם, היו צריכים להיות בים?

מנחם וגשל: מה בדיוק העניין שאי-אפשר היה ביולי-אוגוסט להגיש לי את כל המסמכים ושהכל יהיה מסודר ושלנו יהיה זמן לבדוק?

מנחם וגשל: ב-26 הוחלט שצריך להגיש את המסמכים.

מנחם וגשל: מר לוי הוא ירושלמי.

מנחם וגשל: הוא מרמות, וגם אני מרמות.

מנחם וגשל: אתה יודע שאתה נמצא ב-26 בחודש - קח את המעטפה, תביא אותה למשרד בירושלים, תמסור אותה, תראה מי האדם שלו מסרת את הדבר, או לחלופין: אתה רוצה להיות בטוח שאתה תקבל אותו - שלח אותו בדואר רשום עם אישור מסירה, ולמיטב ידיעתי זה משהו כמו 20 שקל.

דוברת: פחות.

מנחם וגשל: זה פחות מ-20 שקל, וזה לא היה עולה לו 400 שקל לעשות הגדלה של התצלום.

מנחם וגשל: ואז, תדע שיש לך ביד אסמכתא שהעברת את הנייר הזה.

מנחם וגשל: ואז, משרד ממשלתי יכול לצעוק "הצילו" - יש לך אסמכתא.

מנחם וגשל: תרשה לי עוד שתי הערות, עוד שתי מלים.

אורי מקלב: שאני לא אשכח את כל מה שצריך להגיד.

מנחם וגשל: אני רואה שיש לך הרבה שאלות אלי.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: אחת ההערות: מה זה "ללכת לים"?

אורי מקלב: זה לא מכובד להגיד את זה.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: סליחה, חבר-הכנסת מקלב, אני אגיד למה.

יעקב לוי: תרשה לי, - - -

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: לוי, תן לי.

מנחם וגשל: שתקתי, לא אמרתי מלה ולא הפרעתי לאף אחד.

אורי מקלב: זו, למשל, הערה במקום "ללכת לים".

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אגיד לך למה.

מנחם וגשל: לשנה הזאת, ויודע זאת מר לוי, כשביקשתי את כל מבחני ההכנסה התרעתי ואמרתי: "חברים, אני אדרוש מהמשרד....", ויעידו כאן חבריי שאני עושה את המוות בתוך המשרד כדי שאנחנו נעמוד בדיוק במתווה העבודה.

מנחם וגשל: חשבת המשרד שילמה בשנה הזאת צורת תשלום שלא היתה מעולם.

מנחם וגשל: שהוועדה תדע את זה: אתה יודע שאנחנו מקבלים את הכספים, ורק חצי מהסכום שמיועד למוסדות ציבור נמצא בבסיס התקציב, והחצי השני בא מכספים קואליציוניים והוא תמיד בא בסוף שנה.

מנחם וגשל: מכיון שהוא תמיד בא בסוף שנה, אנחנו צריכים באמצע השנה תמיד לעשות התחשבנויות, והבלאגן גם לישיבות וגם לנו הוא ענק.

מנחם וגשל: חשבת המשרד קיבלה השנה החלטה, שהיא משלמת על בסיס העובדה שאגף התקציבים הודיע לה שיהיה בסדר.

מנחם וגשל: אני אומר לך שאני במשרד הזה כבר השנה ה-47 שלי, ומעולם לא שמעתי שחשבת המשרד, אפילו בשבילי שאנחנו כבר עובדים הרבה שנים ביחד, מוכנה לשלם לי אגורה על "יהיה בסדר".

מנחם וגשל: היא שילמה את כל הסכום השנה, שהוא 50 מליון שקל, כש-25 מליון שקל היא לא רואה אותם בתקציב.

מנחם וגשל: היא שילמה את כל ה-50 מליון שקל, והמוסדות, בפעם הראשונה בהסטוריה, ויגיד מר לוי אם אני צודק או לא, קיבלו את התשלום המלא, למרות שאין לנו עדיין את התקציב.

מנחם וגשל: תגיד לי איפה שמעת דבר כזה במשרד ממשלתי.

מנחם וגשל: למה?

מנחם וגשל: אנחנו אמרנו: כדי לדרוש מהישיבות להיות בסדר, קודם כל אנחנו צריכים להיות בסדר.

מנחם וגשל: להיות בסדר מבחינתנו זה לפעמים גם לצאת קצת משורת הדין.

מנחם וגשל: אבל, אתה לא יכול לדרוש מאתנו כשלאורך כל הדרך אנחנו לא מקבלים את המסמכים בזמן, אנחנו דורשים בדרישות מאד מסודרות לקבל את כל החומר.

מנחם וגשל: כשאני השנה ביקשתי את כל החומר, והתרעתי והודעתי "אני לא אקבל חומר לאחר הזמן" והתרעתי והודעתי "אני לא אקבל חומר" והוצאתי מכתב אישי שלי לכל הישיבות והודעתי, באו אלי בספטמבר עם טענה שאיך אפשר לדרוש להעביר את כל החומר בזמן כאשר בתחילת ספטמבר השנה היה ראש-השנה.

מנחם וגשל: שאלתי: "למה?

מנחם וגשל: מה היה ביולי-אוגוסט?

מנחם וגשל: הייתם בים?".

מנחם וגשל: אז, חזרתי על ה"ים".

מנחם וגשל: אני חוזר חזרה ואומר: אל"ף, החומר צריך להיות מוגש הרבה יותר מוקדם ממה שהוצאנו מכתב.

מנחם וגשל: הוצאנו מכתב, והיו חודשיים להעביר את החומר, והיו צריכים להעביר את החומר.

מנחם וגשל: בסדר, קורה, חיכית לרגע האחרון.

מנחם וגשל: קח אחריות ותביא את החומר למשרד, ותדע שבשלושת הימים האחרונים אתה לא צריך להגיש אותו.

מנחם וגשל: הערה לאנשי הדואר - זה נשמע כאילו כל המכתבים מגיעים ביומיים או בשלושה ימים.

מנחם וגשל: אני מצהיר פה שיש מכתבים שמגיעים אלי גם לפעמים אחרי שבועיים.

מנחם וגשל: מספיק שיש טעות באות אחת, מספיק שיש איזו שהיא תקלה באיזה שהוא רישום שם, ואז לפעמים המכתב מסתובב.

מנחם וגשל: מגיעים אלי מכתבים בתיבת הדואר שלי, ברמות, שבכלל לא מיועדים אלי.

מנחם וגשל: אני שם אותם כדי שכשהדוור יגיע יקח אותם, ואני כותב לו: "נא העבר את המכתב למי שהוא מיועד".

מנחם וגשל: אני מסכים ש-90% עובד כמו שאמרת, אבל 10% או לא 10% אלא 5%,--

דוברת: אפילו אחוז.

מנחם וגשל: --2% קורית תקלה?

מנחם וגשל: ! - אני טוען שהמקרה הזה הוא ב-2%.

מנחם וגשל: האם מישהו יכול להוכיח לי אחרת?

מנחם וגשל: !

נילי יבנאלי: אם מותר לי רק להעיר הערה, - - -

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: אני אתן לךְ בזמן.

אורי מקלב: זה לא עובד כך.

אורי מקלב: זה לא דיון בחברת דואר.

אורי מקלב: לא בשביל זה הבאנו אתכם.

אורי מקלב: הבאנו אתכם להשמיע את הדברים.

אורי מקלב: יש לנו עוד איזו שהיא הצעה, ולכן הבאנו אתכם.

אורי מקלב: זה לא רק כדי להשמיע את הדברים.

אורי מקלב: יש איזה מכתב פנייה בנושא על איזו תובנה בעניין, ורצינו לשמוע את חוות דעתכם ואת חוות דעת המשרד כדי למנוע את הדברים האלה.

אורי מקלב: האם עוד מישהו רוצה להוסיף ממשרד הרווחה?

אריאלה טוקר: בדברים שלנו פה אנחנו משלמים למוסדות שהיו בסדר.

אריאלה טוקר: מנחם כבר הבהיר שמדובר בתמיכה.

אריאלה טוקר: המשמעות של זה היא שאנחנו לוקחים את הסכום שיש לנו ומחלקים את זה בין התלמידים הקיימים.

אריאלה טוקר: עכשיו, ככל שלוקח לנו יותר זמן להחליט על מספר התלמידים הקיימים, לוקח למוסדות, שבאמת הגישו בזמן ושהתלמידים שאכן מגיע להם הרבה יותר זמן לקבל את הכסף.

אריאלה טוקר: לכן, מנחם קבע את המתווה.

אריאלה טוקר: אנחנו, כמשרד, הסכמנו לעמוד מאחוריו.

אריאלה טוקר: ככל שיש כאלה חריגים שלא עומדים בזמן- - -

שלומית אבינח-קואולמן: כמה חריגים כמו מר לוי יש?

מנחם וגשל: האם את רוצה לדעת, למשל, השנה כמה חריגים יש?

אריאלה טוקר: מעט מאד.

מנחם וגשל: עשרות.

אורי מקלב: מר לוי הוא מנהל ולא חשב משרד.

אורי מקלב: הוא לא עומד כאן לדיון.

אורי מקלב: מר לוי הוא בסך-הכל - - -

מנחם וגשל: ברור.

מנחם וגשל: זה רק העניין.

אורי מקלב: כמו שהישיבות והישיבות הן מוסדות ציבור, כך גם מר לוי הוא בסך הכל מנהל שעושה את עבודתו נאמנה.

אורי מקלב: אני מעריך אותו על מה שהוא עשה, מפני שאני חושב שהוא באמת גילה לנו טפחיים בתשובות.

אורי מקלב: תכף נדבר על זה, כשלנו תהיה רשות הדיבור, כלומר גם כיושב-ראש אקבל את רשות הדיבור.

אורי מקלב: אם אני מבין את דברייך, את אומרת שבנושא תמיכות יש משמעות לזמן יותר מדברים אחרים.

אורי מקלב: אשקף את מה שאת אומרת:

אורי מקלב: בנושא תמיכות ממד הזמן והתאריך הוא הרבה יותר חשוב מדברים אחרים.

אורי מקלב: נניח שבדברים אחרים תאריכים הם רק בשביל התנהלות רגילה.

אורי מקלב: בשביל התנהלות המשרד גם עושה dead lines זמן: "מכאן ואילך אני צריך להתחיל להכין".

אורי מקלב: אבל, במבחן התמיכות, זו חלוקה של הכסף שנמצא למי שזכאי לזה.

אורי מקלב: יש הבדל אם מחלקים, נניח, 100 ל-10 אנשים או 100 ל-11 איש או ל-9 אנשים.

אורי מקלב: לכן, זה מה שאת אמרת: לא מחלקים את התמיכות כל זמן שאין את התמונה הכוללת.

אריאלה טוקר: לא רק זה.

אריאלה טוקר: יש גם תאריך.

אריאלה טוקר: את הסכום של פר-תלמיד זה ועדת תמיכות קובעת.

אורי מקלב: זה נגזר מתוך סכום הכסף שיש.

אריאלה טוקר: בוודאי.

אריאלה טוקר: לוועדת תמיכות יש dead line, זמן אחרון שהיא יכולה להתכנס.

אורי מקלב: האם את חולקת על מה שאני אמרתי או שאת מסכימה?

אריאלה טוקר: אני מחזקת.

אריאלה טוקר: יש את משמעות הזמן.

דוברת: היא רוצה גם להוסיף.

אורי מקלב: זאת אומרת, מבחן התמיכות הוא מבחן אחר, ויש משמעות לתאריך.

אורי מקלב: זה לא רק סתם תאריך יעד, תאריך של סדר.

אורי מקלב: יש לזה משמעות הרבה יותר גדולה כי צריך לדעת מה הסכום שצריך.

אורי מקלב: אף אחד לא מקבל כל זמן שלא כולם ראו את התמונה הכוללת.

דובר: לא, לא.

אורי מקלב: הוא מקבל מקדמה, אבל לא את הסכום הכולל, אלא אחרי שיש- - -

אריאלה טוקר: כן.

מנחם וגשל: הוא לא יודע בדיוק את החשבון הסופי.

אורי מקלב: הוא לא יודע.

אורי מקלב: אתם גם לא יודעים את הדבר הזה.

מנחם וגשל: נכון.

אורי מקלב: זה אינו דומה כשזה מתחלק.

אורי מקלב: סך-הכל סכום התמיכות מתחלק לפי הזכאים.

מנחם וגשל: נכון.

אורי מקלב: אם אחד לא הגיע בזמן, אז אחד מעכב את זה.

אורי מקלב: לכן, בנושא התמיכות לממד הזמן יש הרבה יותר משמעות מאשר נניח לסתם דברים שבשוטף, --

אריאלה טוקר: לתקציב רגיל.

אורי מקלב: --לתקציב הרגיל שתאריך היעד שם הוא 31 לדצמבר וכל משרד יכול להתנהל.

מנחם וגשל: זה מתנהל שוטף.

מנחם וגשל: כן.

אורי מקלב: גברת חבצלת סלומון, בבקשה.

חבצלת סלומון: אולי אעיר לגבי הנושא שלא זימנו אותו או לא הסכימו שיבוא לבירור.

חבצלת סלומון: קודם כל, יש לנו שעות קבלה.

חבצלת סלומון: כל מוסד שרוצה להגיע יכול להגיע, ולא צריך בכלל לזמן אותו.

אורי מקלב: אפשר לענות לו את זה שיש שעות קבלה.

חבצלת סלומון: הוא יודע.

חבצלת סלומון: שלחנו לכולם, וגם בטלפון יש משוב שאומר.

אורי מקלב: מה ענו לו?

אורי מקלב: לא ענו לו שום דבר.

חבצלת סלומון: לא.

חבצלת סלומון: קודם כל, לא צריך לענות לו.

חבצלת סלומון: הוא יכול להגיע בלי לתאם בכלל.

אורי מקלב: קודם כל, צריך לענות לו: "יש לנו זמני קבלה".

אורי מקלב: למה לא צריך לענות לו?

חבצלת סלומון: אני לא יודעת מה ענו לו ומה לא.

חבצלת סלומון: אני לא שמעתי שהוא רצה - - -

אורי מקלב: אז, את לא יודעת.

חבצלת סלומון: אני לא שמעתי.

אורי מקלב: תגידו: "יש שעות קבלה.

אורי מקלב: בימי ד' מקבלים מ-09:00 - תבוא".

חבצלת סלומון: הרב מקלב, כל מי שרצה לבוא לדבר על נושא ההצלבות בא, קבענו אתו ודיברנו אתו.

חבצלת סלומון: זה - אני לא שמעתי.

חבצלת סלומון: זו פעם ראשונה שאני שומעת.

מנחם וגשל: הוא אומר שהיה כתוב במכתב שהוא מבקש להתקבל אצלנו ולא ענינו.

מנחם וגשל: אני לא זוכר דבר כזה.

חבצלת סלומון: במכתב שהגיע אלי אני לא - - -

מנחם וגשל: אני לא ראיתי דבר כזה שהוא ביקש.

מנחם וגשל: הוא ביקש שנענה לו.

יעקב לוי: אני שלחתי.

אורי מקלב: כתוב: "כמו כן, שלחתי אין-ספור בקשות להתקבל לשיחת בירור.

אורי מקלב: לצערי הרב, נפלתי על אוזניים ערלות שלא היו מוכנים להשיב...".

מנחם וגשל: את זה הוא כותב למי?

אורי מקלב: את זה הוא כותב לי.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אני מדבר על המכתבים שהגיעו אלינו.

יעקב לוי: גם לגברת סלומון.

אורי מקלב: גם למר איצקוביץ.

אורי מקלב: הוא כותב: "כתבתי בפאקסים".

אורי מקלב: כבר במכתב הראשון הוא כותב ש"נשלחו מכתבים למשנה למנכ"ל, מר מנחם וגשל, אך דחו אותנו בעניין".

מנחם וגשל: זה נכון, לא כתוב "ביקשתי להתקבל לשיחה".

אורי מקלב: כאן, במכתב שלי, הוא כותב שהוא ביקש.

מנחם וגשל: את זה הוא כותב לך.

מנחם וגשל: אבל, לי הוא כתב את ההערה.

אורי מקלב: נמצא הנער לפנינו, ואפשר לשאול אותו בעניין הזה עוד מעט.

יעקב לוי: אני שלחתי למשרדך וגם למשרדו של המנכ"ל --

מנחם וגשל: אני לא אמרתי שלא שלחת.

מנחם וגשל: הנה, עוד בעיה של הדואר.

יעקב לוי: --פאקסים בבקשה להתקבל לבירור.

מנחם וגשל: חברים, אני לא יודע.

מנחם וגשל: - - -

יעקב לוי: אדוני מקלב- - -

אורי מקלב: תכף אתן לך.

אורי מקלב: עוד דקה.

אורי מקלב: אני רוצה שהם ישלימו.

מנחם וגשל: הדבר היחיד שאני אומר:

מנחם וגשל: לגבי הנושא שהבקשה לתת תשובה - תשובה ניתנה.

מנחם וגשל: חבצלת נתנה תשובה.

מנחם וגשל: לגבי העניין שבן-אדם מבקש ממני להתקבל לשיחה, אני חושב שאני לא זוכר מתי אדם ביקש להתקבל אצלי לשיחה ולא עניתי לו, גם כשאני כותב לו שזה מיותר.

מנחם וגשל: אבל, לענות לו - אני אענה לו.

מנחם וגשל: אני לא זוכר שיש לי מכתב עם בקשה, ואם מר לוי היה מבקש ממני - אני אפילו יכול לקבוע את זה קרוב לבית.

אורי מקלב: טוב.

אורי מקלב: אני שמח בזה.

אורי מקלב: פעם היתה מכונית רולס-רויס שנתקעה ב-high way בבריטניה.

אורי מקלב: נשברה בה הציריה, שזה דבר מרכזי.

אורי מקלב: בעל הרכב טלפן לחברה, ואמרו לו: "אין בעיה.

אורי מקלב: תוך חצי שעה נמצאים אצלך".

אורי מקלב: אחרי חצי שעה מסוק נחת עם שני צוותים של מכונאים, ותוך חצי שעה הרכב היה מסודר ואמרו לו "אתה יכול לנסוע".

אורי מקלב: עברו חודש, חודשיים ושלושה חודשים, והוא לא מקבל שום מכתב חיוב.

אורי מקלב: הוא איש ישר, והוא שולח פאקס ומבקש: "מה עם החשבון שלי?

אורי מקלב: לא קיבלתי.

אורי מקלב: אני רוצה לשלם.

אורי מקלב: גם על השירות הטוב הזה אני מודה לכם".

אורי מקלב: הוא מקבל תשובה: "ל'רולס-רויס' לא נשברה ציריה.

אורי מקלב: לא היה דבר כזה".

אורי מקלב: זאת אומרת, אם אין דבר כזה ואם אני צריך לברר כאן את הנאמנות של מר לוי אם הוא שלח או לא - זה עוד סיפור.

אורי מקלב: אבל, אם אני מקבל תשובה שבמשרד הרווחה, --

מנחם וגשל: לא אמרתי: "משרד הרווחה".

מנחם וגשל: אמרתי: "אני".

אורי מקלב: --אצל מר וגשל, אצל חבצלת סלומון, כשבקשה לבירור מתקבלת, היא לא נענית בשלילה - אז אני לא- - -

מנחם וגשל: לא אמרתי את זה.

מנחם וגשל: אמרתי: "לא לא נענית".

מנחם וגשל: לא אמרתי שהיא לא נענית בשלילה.

מנחם וגשל: הרבה אנשים מבקשים להיפגש אתי ואני לא פוגש אותם, אבל אני עונה להם.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: האם עוד מישהו רוצה להוסיף?

ציפי בר-לבב רועה: רציתי להוסיף הערה.

ציפי בר-לבב רועה: אני מבקשת להזכיר, שמעבר לעניין הפרטני שעלה כאן, אנחנו צריכים להתכנס לנושא טכני.

ציפי בר-לבב רועה: אני מבקשת להבהיר: כל אימת שמדובר בהגשת מסמכים לכל גוף ציבורי, לכל רשות שלטונית, המועד הקובע הוא מועד ההגשה.

ציפי בר-לבב רועה: מועד ההגשה משמעותו מועד הקבלה של המסמך באותה רשות, ולא מועד המשלוח.

ציפי בר-לבב רועה: לעולם לא קובעים באיזה מועד אתה תשלח, אלא באיזה מועד החומר התקבל.

ציפי בר-לבב רועה: כך נעשה לגבי מועדי הגשת כתבי בית-דין לבתי-משפט ובתי-דין, כך נעשה לגבי הגשת הצעות למכרזים, כך נעשה לגבי כל המסמכים שמוגשים לכל הרשויות.

ציפי בר-לבב רועה: אנחנו לא יכולים ללכת כל פעם אחורה למתי הוא שלח, באיזו דרך הוא שלח, ובטח לא לפנות לדואר.

ציפי בר-לבב רועה: זה לא פתרון.

ציפי בר-לבב רועה: לא שם הפתרון.

ציפי בר-לבב רועה: האחריות היא תמיד של מי שעליו מוטלת החובה להגיש מסמך בזמן לוודא שהמסמך הגיע ליעדו במועד שנקבע.

ציפי בר-לבב רועה: הרשויות, מהאילוצים שלהן - אני חושבת שמר וגשל הסביר כאן היטב את האילוצים שלנו כמשרד, וזה גם הוסבר למר לוי במכתב שנשלח אליו - מדובר במערכת ממוחשבת.

ציפי בר-לבב רועה: המערכת נסגרה ב-1 בספטמבר.

ציפי בר-לבב רועה: כל מה שנכנס עד ה-31 באוגוסט נכנס למערכת, ומה שהגיע אחרי זה טכנית לא היה יכול להיכנס.

ציפי בר-לבב רועה: זה לא מתוך רצון להיות קשים.

אורי מקלב: מה זה אומר למר לוי?

אורי מקלב: מה אתם עונים לו? - שזה בלתי אפשרי ושהמערכת לא קלטה.

אורי מקלב: על זה בדיוק הוא מלין.

ציפי בר-לבב רועה: נכון, אבל אני מסבירה שוב שאחריותו של המגיש היא לוודא שהמסמך הגיע ליעדו במועד.

אורי מקלב: מר לוי, האם אתה רוצה להוסיף משהו?

יעקב לוי: כן.

יעקב לוי: מעצם התשובה שלהם, יש איזו שהיא קצת סתירה מנהלית.

יעקב לוי: הדגישו לפני כן שאילו הייתי שולח את זה בדואר רשום והייתי מציג את הקבלה של הדואר, למרות שזה היה מגיע ב-11 בחודש - זה כן היה מטופל.

יעקב לוי: אבל, מאחר ושלחתי את זה בדואר רגיל, --

דובר: לא.

דוברת: לא אמר דבר כזה.

יעקב לוי: --אז המערכת נסגרה.

יעקב לוי: אני שואל - - -

מנחם וגשל: לא אמרתי.

מנחם וגשל: אם היה לך אישור מסירה שזה הגיע - הכל עלי.

ציפי בר-לבב רועה: לו היית שולח באותו תאריך רשום פלוס אישור מסירה והיה נמסר - - -

אורי מקלב: בעצם, הם זורקים את כל הבעיה עליך, לפתחך.

אורי מקלב: עוד מעט אני אבקש ממך להשלים בעניין הזה.

אורי מקלב: שמעתי בקשב רב את כל מה שאתם אמרתם.

אורי מקלב: אני חושב שאתה באמת אמרת דברים גם מתוך הלב וגם דברים פרקטיים שאני חושב שבאמת - ואני מציין את זה, וראוי לציין את זה - שמשרד שמנסה להתגבר על ביורוקרטיות ומנסה להתנהל כראוי; עצם הדברים שיושבים בישיבות עם גופים שהם מקבלי השירות ומנסים ביחד לייעל ולקביעת תאריכים זה דבר חשוב מאד.

אורי מקלב: אבל, כל זה אם הדיון היום היה על בקשות שהגיעו לאחר ה-31 באוגוסט, והם באים להציג בעיות אובייקטיביות.

אורי מקלב: באים ואומרים: "אתה דורש מאתנו, מביטוח לאומי, מסמכים.

אורי מקלב: ביטוח לאומי מתנהל... זה לא מספיק זמן.

אורי מקלב: יש בעיות בדבר הזה.

אורי מקלב: מה לעשות שה-1 בספטמבר זה ראש-השנה".

אורי מקלב: צריך להגיד איפה היה לפני זה?

אורי מקלב: הויכוחים הם על מסמכים שהגיעו לאחר ה-31 באוגוסט, שלא היה על זה ויכוח שאדם איחר ולא הגיש בזמן, ועכשיו אנחנו אומרים: "האם שורת הדין פועלת פה או לפנים משורת הדין?".

אורי מקלב: זו השאלה כאן: איך צריך להתנהל?

אורי מקלב: איך אני בודק את הצד השני, את מקבל השירות שלי, כמו שאני בודק את עצמי, כלומר אם לי אין עיכובים?

אורי מקלב: כשאני מתעכב - הכל בסדר, כשאני לא מעביר בזמן שאני צריך לתת - הכל בסדר, ורק כשאני דורש מהשני... אבל, כאן אני שואל, ומסתכל על מר לוי או על מוסד החינוכי "בני ציון": במה הוא חטא?

אורי מקלב: במה הוא לא היה בסדר?

אורי מקלב: כתבתם לו שבגלל שיבושי דואר צריך לשלוח אותו 20 יום לפני ה-31/8?

דוברת: לא.

אורי מקלב: המסמכים האלה אמורים וצריכים להגיש אותם רק במכתב רשום?

אורי מקלב: "רק עם חותמת 'התקבל' אנחנו נדון בזה".

אורי מקלב: אם הייתם דורשים דבר כזה מאנשים כמו בתי-משפט או כמו שמכרזים מבקשים, הייתם באים בטענה "את זה לא עשית".

אורי מקלב: אבל, מה עושה במדינת ישראל אזרח או מנהל מוסד שמאמין במערכות.

אורי מקלב: ב-26 בחודש אתה הלכת.

אורי מקלב: עכשיו, אתה הוכחת לי.

אורי מקלב: אני לא יכול להגיד לך שלא שלחת.

אורי מקלב: הוא הוכיח, והוא השקיע בזה במעבדה 280 שקל כדי להוכיח שהוא שלח מכתב עם חותמת, והמכתב שלו הוא ב-26 בחודש.

אורי מקלב: אתם העברתם לו את זה חזרה.

אורי מקלב: המכתב נמצא ב-26 בחודש.

דובר: נכון.

אורי מקלב: אתם כותבים לו: "התקבל ב-9 בחודש, ב-9/9", 13או 14 יום לאחר מכן?

דובר: 13 יום.

אורי מקלב: 13 יום לאחר מכן.

אורי מקלב: 13 יום לוקח משעה שהוא שולח.

אורי מקלב: אם כך, כמה אתה דורש ממנו להשלמת מסמכים, לפי הקצב הזה שאתה מודד את עצמך ואתה אומר "אני קיבלתי את זה רק ב-7 בחודש"?

אורי מקלב: דהיינו, מאז שהוא שלח לוקח 13 יום.

אורי מקלב: אתה אומר: "אני שלחתי לו ב-6 ביולי שהוא יגיש את זה עד ה-31/8".

אורי מקלב: מדובר כאן בהשלמה, שהוא צריך לפנות להורים, והם צריכים לפנות למוסדות לקבל מסמכים, השלמה מביטוח-לאומי, ואחרי זה הם צריכים לשלוח לו את זה בדואר.

אורי מקלב: או שאתה אומר שכולם צריכים לשלוח בחברה פרטית של משלוחים תוך 24 שעות, ואם זאת הדרך - תכתוב: "אני לא מקבל שום דבר".

אורי מקלב: אתם מודדים את עצמכם שלוקח לך 13 יום וזה טבעי מאד ו"איחרתי".

אורי מקלב: מה אתה דורש עכשיו ממר לוי?

אורי מקלב: מה הוא היה צריך לעשות?

אורי מקלב: האם הוא היה צריך לשלוח את זה ב-20 בחודש?

אורי מקלב: האם הוא היה צריך לבוא אליך למשרד?

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אני אגיד לך.

אורי מקלב: איך זה?

אורי מקלב: לא יכול להיות - - -

דובר: - - -

אורי מקלב: רק דקה.

אורי מקלב: אני עדיין בדברים שלי ולא בדברי התשובה.

אורי מקלב: אני חוזר ואומר: הדברים האלה של תאריכי יעד - אנחנו יכולים לנהל ויכוח על מי שאיחר את תאריך היעד.

אורי מקלב: בכל כלל יש יוצאים מן הכלל.

אורי מקלב: יש 90% שעומדים בדברים האלה.

אורי מקלב: קורה בכל מערכת שיש 10%, לא משנה כמה אחוזים, שחורגים מהתאריך הזה.

אורי מקלב: ואז, אני אדע, ואני אומר לכם איך אפשר לבדוק במוסדות האלה שיש להם דברים, ואיזה מנגנון נותן לנו לבדוק, או שאני אומר: "זה תאריך.

אורי מקלב: אחרי זה אי-אפשר.

אורי מקלב: אני לא יכול לעשות שום דבר.

אורי מקלב: לא יעזור.

אורי מקלב: יקוב הדין את ההר.

אורי מקלב: ה-31 זה הדין.

אורי מקלב: לא יעזור שום דבר".

אורי מקלב: זה נושא אחר.

אורי מקלב: אנחנו יושבים גם מול רגולטורים, כדוגמא גם בעניין שדומה לכם כמו רשם העמותות, וגם שם יש תאריכים שאמרנו שצריך להגיע עד תאריך כזה וכזה, כלומר גם להם יש תאריך יעד.

אורי מקלב: אבל, הם מבינים שמנהלי החשבונות ורואי-החשבון לוקחים את העמותות כשלב האחרון, בגלל שיש להם חברות גדולות והם צריכים להגיש מאזנים וכו'.

אורי מקלב: הגענו להסדרים כאלה ולהסדרים אחרים, ועם כל זה יש גם מנגנונים, ועדות, שמבררים לגבי כאלה שאיחרו את היעד.

אורי מקלב: כאן בן-אדם שלח לפני הזמן.

אורי מקלב: לא כתבתם לו אחרת.

אורי מקלב: על איזה דבר אחד הוא עבר במה שאתם ביקשתם ממנו?

אורי מקלב: אם אתם חושבים שיש בעיות אחרות, שיש חשש לגבי מכתב שנשלח חמישה ימים קודם וזו לא דרך, זאת אומרת הדואר הוא לא דרך שאפשר לשלוח בה, נא להואיל ולכתוב "אנחנו נקבל רק אם מי שמגיע פיזית למשרד לקבל את זה", אם זה מה שאתם רוצים, וזה מה שהוא יעשה מהיום והלאה, בגלל שהמקרה הזה לא אמרתם שצריך לכתוב במכתב רשום ושבלי מכתב רשום לא יתקבל; יאמרו: "אני לא אקבל שום הוכחה של מישהו שיגיד שהוא שלח קודם.

אורי מקלב: לא יעזור.

אורי מקלב: הוא צריך להביא מכתב רשום".

אורי מקלב: מה הייתם עונים לו במקרה הזה?

אורי מקלב: מה אם היה מכתב רשום והיה מגיע מכתב רשום?

אורי מקלב: חלק מהסיבות שאנשים לא שולחים מכתב רשום זה בגלל זמן היתר שזה לוקח.

אורי מקלב: מכתב רשום, במהותו, לוקח יותר זמן.

אורי מקלב: לכן, יש אנשים שנמנעים מזה.

אורי מקלב: חוץ מזה, זה כסף ציבורי.

אורי מקלב: כסף שהוא לא חייב לשלוח בו את זה, גם אם זה 20 שקל.

אורי מקלב: הוא לא חייב לעשות את זה.

אורי מקלב: הוא לא אדם שהתעצל.

אורי מקלב: הוא היה בסניף הדואר.

אורי מקלב: הוא עמד בדואר.

אורי מקלב: תאמין לי שמבחינת עצלות הוא יכול היה לשלם את תוספת הכסף בשביל המכתב הרשום.

אורי מקלב: הוא כבר היה בדואר.

אורי מקלב: הוא אומר שהוא היה בדואר.

אורי מקלב: הוא שלח את זה בסניף הדואר בגלל מעטפה גדולה.

אורי מקלב: הוא לא עשה את זה גם בגלל שגם הכסף.

אורי מקלב: אני מעריך אותו על זה.

אורי מקלב: זה כסף ציבורי.

אורי מקלב: יש כאן דואר.

אורי מקלב: הוא מתנהל כמו שאזרח מדינה- - -

דובר: - - -

אורי מקלב: הוא מלין על כך ואומר: "איך אני יודע שזה...?".

מנחם וגשל: - - -

אורי מקלב: הוא היה צריך להוציא 200 שקל, וזה מה שכואב לו גם.

אורי מקלב: הוא מוציא, אבל מה הוא הפסיד?

מנחם וגשל: - - -

אורי מקלב: מנחם, רק שנייה.

אורי מקלב: שללתם ממנו את כל הקצבה.

אורי מקלב: אתם פסלתם לו את כל ההגשה, את כל מה שהוא טרח ואת כל מה שהוא עשה.

אורי מקלב: צריך לציין שמדובר פה בהשלמת מסמכים.

אורי מקלב: אני לא אומר שאדם לא צריך להגיש את כל המסמכים.

אורי מקלב: אבל, אדם הגיש הרבה-הרבה קודם.

אורי מקלב: הוא שלח את המסמכים כמה חודשים קודם, לפני ה-31 באוגוסט.

אורי מקלב: יכול להיות שזה מקרה אחד, ויכול להיות שזה אחוז ויכול להיות שזה 10% מתוך המשלוחים.

אורי מקלב: הוא היה צריך לעשות השלמה.

אורי מקלב: כן ידע או לא ידע, הכל יכול להיות.

אורי מקלב: הרי מדובר פה בטופסולוגיה לא מועטה, ובקשות שלא תלויות רק בו.

אורי מקלב: הוא תלוי גם באחרים.

אורי מקלב: זה הורים שמקבלים סבסוד.

אורי מקלב: האם זה על פנימיות?

אורי מקלב: על מה זה?

אורי מקלב: - זה על שהות בפנימיה.

אורי מקלב: מי שגר בפנימיה - לרוב מדובר בהורים שלא נמצאים באותה עיר בה המוסד קיים.

אורי מקלב: יכול לקרות גם שזה בתוך העיר או לא בתוך העיר.

אורי מקלב: מדובר במשפחות כאלה שזכאיות.

אורי מקלב: אני מבין שאלה משפחות שמצבן הסוציו-אקונומי מצדיק את זה שהן מקבלות סבסוד מהמשרד.

אורי מקלב: אני מדבר על הדברים האלה.

אורי מקלב: הרי לא מדברים כאן תמיד בכל המשפחות.

אורי מקלב: בכל אופן, מדובר כאן בכל משפחה שיכול להיות שיש לה מספר ילדים רב ויכול להיות שיש לה את הקשיים שלה, וצריך לבקש מהם מסמך ולהביא מהם מסמך.

אורי מקלב: הם צריכים לקבל ממשרדים ממשלתיים.

אורי מקלב: הפחות מחודשיים האלה, שאתם מדברים עליהם, זה לא איזה זמן...

אורי מקלב: אני הרי יוצא מחשבון שאתם שלחתם את זה ב-6 בחודש, ולפי הקצב הזה אולי זה הגיע אליו רק ב-20 בחודש?

אורי מקלב: אולי גם אצלם הדואר לא מגיע?

אורי מקלב: ואולי הוא מגיע אצלו רק ב-20 בחודש?

אורי מקלב: ואולי כך גם המכתבים שהוא שולח להורים?

אורי מקלב: והנה, אנחנו כבר נמצאים ב-31 באוגוסט.

אורי מקלב: אבל, לא כן הדברים.

אורי מקלב: זה רק מכתבים שהם שלחו, והם עשו את זה מהר.

אורי מקלב: והנה, מכתב שהוא שלח.

אורי מקלב: אני אומר: מגיע עכשיו מוסד חינוכי לפי דין ונאלץ להוכיח את זה שהוא שלח ב-26 בחודש, ואנחנו מדברים על כך שהוא לא עשה משהו חריג והוא לא עשה משהו שהוא הסתמך על נס והוא סמך על סטנדרטים במדינה שכך פועלים ועושים וכך אתם שולחים.

אורי מקלב: האם אתם שלחתם את המכתבים לאנשים בדואר מהיר?! האם אתם שלחתם את האנשים האלה בדואר רשום?

אורי מקלב: !

מנחם וגשל: לא, אבל שלחנו חודשיים קודם.

אורי מקלב: אבל, אתה אומר ששלחתם מה-6 בחודש.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: חודשיים קודם.

אורי מקלב: דרישות מאנשים - זה בסדר ותעמוד בזמן.

אורי מקלב: אבל, אפשר להגיד שאתם באמת עומדים במשלוח מכתבי תשובה בזמן אחרי 14 יום?

אורי מקלב: ! אחרי 30 יום או אחרי 28 יום?

אורי מקלב: ! אתם מקבלים שמחלקים את הכסף בזמן?

אורי מקלב: ! אני לא אדבר עליכם.

אורי מקלב: הישיבה הקודמת האחרונה שהיתה לנו היתה בנושא התמ"ת עם משרדים ממשלתיים אחרים.

אורי מקלב: אני אמרתי את הדברים האלה גם שם.

אורי מקלב: שכר לימוד עד היום, כשאנחנו נמצאים כבר ב-1 באפריל, ב-6 וב-7 באפריל, --

שלומית אבינח-קואולמן: סוף שנה.

אורי מקלב: --עדיין לא נקבע לעשרות אחוזים מתוך אלה ששלחו.

אורי מקלב: עדיין 1 בספטמבר ואנשים משלמים שכר לימוד.

אורי מקלב: לקחו מאנשים כסף שלא כדין, לקחו מהם הצהרה מעורך-דין שהם צריכים להוכיח בבקשה למנוע חסיון של מסמכים.

אורי מקלב: החליט היועץ המשפטי של הכנסת, ועדת הכספים, שעשו זאת שלא כדין.

אורי מקלב: אני מדבר על משרד אחר.

אורי מקלב: זה יותר קל לי, ואני מרחיק קצת את הפוקוס.

אורי מקלב: גם לאור זאת, החליט היועץ המשפטי של תמ"ת להחזיר לאנשים את הכסף שהם שילמו עבור העורך-דין.

אורי מקלב: אי-אפשר לבקש את זה מהם.

אורי מקלב: צריך להחזיר להם את ההצהרה.

אורי מקלב: זו הצהרה שלא כדין שנלקחה מהם.

אורי מקלב: מההורים אומרים: מי שיקבל זה רק תוך 30 יום.

אורי מקלב: איזה 30 יום?

אורי מקלב: - שלחו את זה, נניח, ב-1 בפברואר, ואמרו "עד ה-30 בפברואר - מי שירצה את זה חזרה".

אורי מקלב: מגבילים בזמן.

אורי מקלב: מייד יש את סד הזמן.

אורי מקלב: תוך 30 יום הם צריכים לקבל את זה מאז שהם הודיעו את זה.

אורי מקלב: את ההצהרה עד היום לא שלחו חזרה - זה בסדר.

אורי מקלב: עד היום לא קבעו שכר לימוד לאנשים - זה בסדר.

אורי מקלב: יש לנו חוסר פרופורציה עם מה שאנחנו דורשים מאנשים ומה שאפשר.

אורי מקלב: נניח שזו היתה רק דרישה שאם לא אומרים לו "נו, נו, נו", כמו מה שקורה במקביל במשרד כשאתם עומדים לא בזמן.

אורי מקלב: שללתם ממנו את כל ההקצבה הזאת.

אורי מקלב: שללתם ממנו, ואני לא יודע באיזה סכום זה.

אורי מקלב: שללתם ממנו את כל סכום ההקצבה אחרי שאדם עשה, לטענתו, וגם לטענתי, וגם לטענתנו, אם אנחנו יודעים בדבר הזה, כל מה שהוא היה צריך לעשות לפי מה שאתם אמרתם.

אורי מקלב: תגיד לי מה אתה מבקש.

אורי מקלב: מה ביקשתם?

אורי מקלב: מתי ישלח את המכתב?

אורי מקלב: מה אתה עכשיו דורש ממנו?

אורי מקלב: מתי הוא היה צריך לשלוח את המכתב?

מנחם וגשל: אני אגיד לך משהו.

מנחם וגשל: אפשר להמשיך לנהל את הדיון הזה- - -

אורי מקלב: תענה לי על זה.

אורי מקלב: מתי, לדעתך, הוא היה צריך מכתב?

אורי מקלב: מה התאריך שהוא היה צריך לשלוח את זה?

מנחם וגשל: אני אענה לך.

דוברת: כבר ביוני.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: רגע.

אורי מקלב: אין דבר כזה.

אורי מקלב: אם אתם דורשים לבוא ישירות למשרד, צריכים להודיע את זה.

אורי מקלב: אתם לא יכולים לדרוש מאדם דבר שלא ביקשתם, וזה הכל.

מנחם וגשל: אתה רוצה ממני תשובה?

מנחם וגשל: אתן לך תשובה.

אורי מקלב: ודאי.

אורי מקלב: אני הבאתי אותו כפרט, הגם שיש מקרים, איך אמרת, שיש 21 מליון שקל שנשללו מאנשים.

אורי מקלב: 21 מליון שקל נשללו מאנשים.

אורי מקלב: אני לא רואה בזה כבוד.

מנחם וגשל: חבר-הכנסת מקלב , זה לא הדיון הזה.

מנחם וגשל: אני אשמח - אני אומר לך את זה כבר עכשיו כאן, ואני רואה שאנחנו גם בשידור - לבוא ולהציג- - -

אורי מקלב: יש כאן שידור.

אורי מקלב: למען השקיפות, צריך להגיד שיש כאן גם עיתונאים.

מנחם וגשל: אין שום בעיה.

מנחם וגשל: יפה.

אורי מקלב: יש פה עיתונאי ותיק שמבין בדברים האלה.

אורי מקלב: אם הוא יבקש זכות דיבור, אני גם אתן לו.

מנחם וגשל: אני אשמח להגיע אליך ולהציג לך בכמה מקרים, למרות שקבענו את שורת הדין, אנחנו הולכים לפנים משורת הדין.

מנחם וגשל: אני אפילו אומר לך יותר מזה.

מנחם וגשל: משראיתי שלא מעט מבחני הכנסה בשנה הזאת נפסלים כתוצאה מהעובדה שלא הוגשו בזמן, נתתי את האפשרות לאיגוד הישיבות ביחד עם כל הגופים שעוסקים בעניין ואמרתי להם: "חברים, יש אפשרות לשני מתווי עבודה.

מנחם וגשל: מתווה עבודה אחד שעובדים בלוח-זמנים, ומתווה עבודה שני שאני מוכן לקבל, כי זו שנה שלומדים את הכל, את כל התיקונים, אבל אני ממשיך לשלם מקדמות כמו שהיו בעבר".

מנחם וגשל: הם חזרו אלי ואמרו לי: "על דעת הישיבות, אחרי שדיברנו אתם, אנחנו מבקשים שאתם תעבדו בדיוק בהתאם למתווה העבודה", כי אי-אפשר לדרוש מאתנו לעבוד ולהסתכל על החבל משני הקצוות שלו.

מנחם וגשל: לשאלתך - אני עונה.

מנחם וגשל: אני סבור, וכך אני עושה, שכשאתה צריך להגיש חומר, ואתה יודע שחמישה ימים אחרי שאתה שולח את החומר, שאתה נמצא בדואר, זהו התאריך האחרון ואחר כך לא יתקבלו יותר בקשות כי זה מה שהיה כתוב, אני חושב שמה שאתה צריך לעשות זה לקחת את המכתב ולתת אותו ולדעת למי נתת אותו.

מנחם וגשל: יתרה מזאת, אני אומר לך: אפשר גם לעשות אחרת.

מנחם וגשל: אני לא אמרתי "מכתב רשום".

מנחם וגשל: אני אמרתי: "מכתב רשום ואישור מסירה".

מנחם וגשל: כשאתה שולח מכתב רשום עם אישור מסירה ואתה מקבל את אישור המסירה, אני יכול לעמוד על הראש.

מנחם וגשל: אישור המסירה שיש לך ביד אומר שהמכתב הזה נמסר.

מנחם וגשל: הרבה מאד גופים עושים את הדבר הזה ושולחים אותו עם אישור מסירה.

מנחם וגשל: גם אני אמון על כספי ציבור.

אורי מקלב: עורכי-דין.

מנחם וגשל: גם אני אמון על כספי ציבור, וגם אני מתעסק בכספי ציבור.

מנחם וגשל: אני חושב ששווה לשלם את 20 השקלים שזה עולה או פחות מה-20 שקל ולשלוח במכתב רשום עם אישור מסירה, מאשר אחר כך לצלם את הבולים, וגם כל הזמן שאנחנו יושבים כאן עולה כסף.

מנחם וגשל: לאור העובדה הזאת, תשובתי היא שאני חושב - - -

אורי מקלב: זאת אומרת, זו הדרישה שלך היום עם מוסדות ציבור?

מנחם וגשל: עוד דקה.

מנחם וגשל: אני אומר לך עלי.

אורי מקלב: אז, תכתוב את זה.

אורי מקלב: אתה צריך לכתוב את זה.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אני כתבתי- - -

אורי מקלב: אתה לא יכול - - -

מנחם וגשל: חבר-הכנסת מקלב, הרי אתה תסגור את הדיון.

מנחם וגשל: אני רק רוצה שדעתי תהיה ברורה.

מנחם וגשל: אני כתבתי מהו התאריך האחרון להגשה.

מנחם וגשל: אני רוצה לומר לך עוד משפט אחד, רק כדי שתבין שאנחנו לא כאלה רשעים.

מנחם וגשל: אם זה היה בתאריך אחר ולא בתאריך של ספטמבר, אז גם אם המכתב...

מנחם וגשל: הנה עכשיו הגיעו אלי מכתבים, היום, עם מה שסיפרתי לך קודם, עם נושא דו"חות ביצוע, ונתתי עוד 24 שעות.

מנחם וגשל: נתתי יותר מ-24 שעות.

מנחם וגשל: היום אנחנו כבר ביום חמישי.

דוברת: שבוע.

מנחם וגשל: נתתי עוד 24 שעות מהיום.

מנחם וגשל: שם היתה נקודה קריטית, כי שם ועדת התמיכות ישבה ב-2 בחודש, ואחרי ה-2 לחודש התוכנה נסגרה ונפתחה תוכנה חדשה לשנת הכספים הבאה.

מנחם וגשל: אם אנחנו לא עושים את הדבר הזה, חשבת המשרד תגיד: "מאה אחוז.

מנחם וגשל: אבל, אם אני לא יכולה לפתוח בזמן בספטמבר את התוכנה החדשה לשנת הלימודים הבאה, --

דוברת: --אף אחד לא יקבל כסף.

מנחם וגשל: --אף אחד לא יקבל כסף".

מנחם וגשל: תדע לך שמהלמידה שאני עשיתי בעניין הזה, למדתי שבסופו של עניין מי שנפגע הכי קשה מהדבר הזה זה כל אלה שהיו בסדר; כל אלה שהיו בסדר, שהגישו בזמן, שבאו בזמן ושנתנו את כל החומרים שלהם, באים אלי, ולא אליך, כי אין להם תלונות לפניות הציבור, אבל יש להם תלונה אלי, ואומרים לי: "אדון וגשל היקר, ביקשת, הבנו, רצנו והבאנו את הכל.

מנחם וגשל: והנה, תראה, אנחנו לא מקבלים כספים קבועים.

מנחם וגשל: אנחנו מקבלים כל פעם חשבונות אחרים.

מנחם וגשל: אנחנו כבר לא יודעים מה אתה מקזז לנו ומה אתה נותן לנו.

מנחם וגשל: אין לנו שום אפשרות לעקוב אחרי מה שאתם עושים".

מנחם וגשל: כל זה למה?

מנחם וגשל: בגלל המאחרים.

מנחם וגשל: אני אומר עוד פעם שאני חושב שכשאני נתתי התראה חודשיים קודם על כספים של שנה קודם, אני חושב שמי שהגיע אל ה-26 לחודש, יש לו אחת משתי אפשרויות: או לשלוח את זה בדואר רשום עם אישור מסירה או לקחת את המכתב הזה ולהביא אותו אלי ביד, ואז הוא בטוח שזה יהיה.

מנחם וגשל: אתן לך דוגמא.

מנחם וגשל: הייתי בסיור מקצועי בארצות-הברית, נפלתי ושברתי את היד.

מנחם וגשל: זה מה שאמרו לי ששברתי את היד בגלל ה-21 מליון.

מנחם וגשל: אני חלק מהמערכת ומכיר את המערכת, ואפילו הביטוח הלאומי הוא חלק מהמנדט של שר הרווחה, ואני, כדי להבטיח שאקבל את מה שמגיע לי כתאונת עבודה, כתבתי מכתב, ואחר כך צלצלתי ושאלתי האם המכתב הגיע, ואחרי שהודיעו לי שהמכתב הגיע צלצלתי שוב ושאלתי למה לא קיבלתי תשובה, וקיבלתי תשובה, והתיק מסודר והכל מסודר.

מנחם וגשל: יש גם משהו שהאזרח צריך לעשות אותו כדי להבטיח שהבקשות שלו אכן נכנסו לתוך העבודה.

אורי מקלב: אתה כל הזמן מדבר על אנשים שאיחרו בתאריך, ואתה לא מתייחס לאנשים שלא איחרו בתאריך.

מנחם וגשל: אני אומר לך שאיחרו.

מנחם וגשל: האיחור הוא מתי מכתב מגיע.

אורי מקלב: שמעתי את דבריך.

אורי מקלב: קודם כל, אנחנו מצטערים לך ששברת את היד, ואנחנו מאחלים לך גם איחוי מהיר ורפואה שלמה.

אורי מקלב: אני לא יודע באיזו יד זה היה.

מנחם וגשל: יד ימין.

אורי מקלב: יד ימין.

אורי מקלב: תמשיך להרים את יד ימין.

אורי מקלב: הצלחת לשבור את היד - אתה לא הצלחת לשבור את האמון שיש לך ואת השם הטוב שיש לך במשך עשרות שנים כעובד ציבור נאמן ומסור.

אורי מקלב: הרבה זכויות מגיעות לך.

מנחם וגשל: תודה רבה.

אורי מקלב: אבל, אני גם בטוח שתגיד לי גם עם יד על הלב--

מנחם וגשל: שיש גם קצת חובות.

אורי מקלב: --האם אתה באמת יודע שיכול להיות שמכתב שהגיע ב-28 לאוגוסט נתקע אצלך במסדרונות ולא הגיע.

אורי מקלב: האם יכול להיות דבר כזה?

מנחם וגשל: הכל יכול להיות.

אורי מקלב: האם זה משהו נדיר או שאתה יכול לענות לי כמה זמן לוקח למכתב שהגיע למשרד הרווחה עד שהוא מגיע למחלקה הרלוונטית?

אורי מקלב: לאור זאת, כשאתה אומר "31 לאוגוסט", צריך לקחת בחשבון שיש מכתבים שיגיעו ב-31 באוגוסט למשרד הרווחה ואני אראה אותם רק ב-10 בספטמבר.

אורי מקלב: אתה איש אמין ואתה יודע את הדברים האלה.

אורי מקלב: אתה לא יכול להגיד כאן שאתה משתמש כאן לפנים משורת הדין, וכשאתה קובע שמי ששלח את זה, והוא לא יקבל, גם מי שלא הגיע למחלקה לפני ה-1, אם זה לא הגיע, אתה שולל ממנו - אתה עושה עוול אמיתי, כי אתה יודע שבהחלט יכול להיות, וסביר מאד אפילו, ולא משנה מינוח הלשון, שהגיע למשרד ואתה מונע ממנו.

אורי מקלב: באיזה דין אתה מונע ממנו כשאתה יודע שיכול להיות שהגיע בזמן?

אורי מקלב: הוא הגיע בזמן.

אורי מקלב: אז, איך אתה מונע ממנו?

אורי מקלב: בגלל בעיות של המשרד עצמו?

מנחם וגשל: אני אומר לך.

מנחם וגשל: אני חוזר ואומר - - -

אורי מקלב: אל תחזור.

אורי מקלב: אתה כתבת "31".

מנחם וגשל: נכון.

אורי מקלב: אתה צריך לקחת את זה בחשבון.

אורי מקלב: אם היית רוצה שבאמת ב-31 זה כבר יגיע למחלקה, צריך לכתוב "ה-20 לאוגוסט".

מנחם וגשל: לא.

אורי מקלב: ברגע שאתה כתבת "31", אתה צריך לקחת את כל הדברים האלה בחשבון.

אורי מקלב: זה אדם שהתנהל ביושר ולא אדם אחר.

אורי מקלב: הוא שלח את המכתב בזמן ואין חולק.

אורי מקלב: הוא השקיע בזה 280 שקל במעבדה שהגדילה את הבול והראתה שזה נשלח ב-26/8.

אורי מקלב: אתה אומר היום לגבי שאדם שרוצה לדעת ורוצה להיות בטוח-בטוח; זה בן-אדם שחושב שההוא לא בסדר ורק רוצה להבטיח את עצמו.

אורי מקלב: אבל, הצד השני, שהוא המקבל, אתה גם דורש ממנו?

אורי מקלב: איך אתה כאיש אמון?

אורי מקלב: אני שואל אותך, את המערכת, מערכת ממשלתית.

מנחם וגשל: אני אענה לך.

אורי מקלב: אתה לא מערכת פרטית, שאתה אומר: "לא עשית - אני לא נותן".

אורי מקלב: אתה מערכת ממשלתית.

אורי מקלב: אתה מערכת ציבורית.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: חבר-הכנסת מקלב, אתה יודע שיש לי הרבה הערכה למה שאתה עושה.

מנחם וגשל: אני רק אומר לך שאם אני אלך בדרך שאתה אומר אותה - אתה גוזר גזרה על הציבור שהציבור, שאתה מייצג אותו, לא יוכל לעמוד בה.

מנחם וגשל: אין לי שום בעיה, אם אני רוצה לקבל את המכתבים ב-31 באוגוסט, לכתוב שם "15 ליולי".

מנחם וגשל: אבל, אז מי שלא יביא עד 15 ליולי, יעבור אצלי שבעה מדורי גיהנום.

מנחם וגשל: אני חושב שזו טעות חמורה.

מנחם וגשל: אני חושב שצריכים להתרגל שאם כתבנו "31 לאוגוסט", זה 31 לאוגוסט.

מנחם וגשל: לשאלתך, חבצלת תגיד לך מה קורה במוסדות ציבור.

אורי מקלב: אתה משרד הרווחה, ואתה לא משרד החינוך ואתה עוד לא מחנך את הציבור.

מנחם וגשל: מה זאת אומרת?

מנחם וגשל: האם זאת אומרת שאני לא יכול לכתוב תאריכים?

אורי מקלב: אתה אומר שאתה חושב שהציבור צריך להתרגל.

מנחם וגשל: נכון.

מנחם וגשל: אני חושב - - -

אורי מקלב: אתה כותב מכתבים - אתה צריך לעמוד מאחורי המכתבים שלך.

מנחם וגשל: אני עומד מאחורי המכתבים.

מנחם וגשל: למה אני צריך להעניש את כל אלה שעובדים בסדר?

אורי מקלב: תחליט איך אתה רוצה לעבוד.

אורי מקלב: תחליט היום שאתה רוצה לקחת מרווח זמן, אבל לא יכול להיות מצב שאתה מונע את התקציב ממישהו שעשה כדין.

מנחם וגשל: אני טוען שהוא לא עשה כדין.

אורי מקלב: כמו שאסור למישהו להונות או לקחת שלא כדין מהמוסד, מהמוסדות, ואתה אומר כאן: "האנשים החזירו.

אורי מקלב: לקחתי וקיזזתי מהם 21 מליון שקל", באותה מידה אתה לא יכול כאן.

אורי מקלב: יש לך אותו דבר.

אורי מקלב: זה שאתה עובד ציבור ושלא תובעים אותך תביעה אישית ושלא תובעים עובדים תביעה אישית - אין שום הצדקה ציבורית.

אורי מקלב: אין שום הצדקה ערכית למנוע ממי שמגיע.

אורי מקלב: צריך לא פחות לא לישון בלילה לגבי ממישהו ששלח, וזה לא מישהו אחד.

אורי מקלב: זה כלל.

אורי מקלב: זה לא מקרה אחד.

אורי מקלב: הגיעו אלינו עוד מקרים כאלה, שאנשים אומרים "שלחנו בזמן" ואתם מונעים מהם.

אורי מקלב: אותן אמות המידה שאתה מונע מאנשים אחרים וקיזזת להם, ביושר, אתה יכול לקזז למישהו שעושה- - -

מנחם וגשל: חבר-הכנסת מקלב, יש לי שאלה אליך.

אורי מקלב: אתן לך.

אורי מקלב: אם אתה חושב שאני עושה לא צדק או כן צדק - אתה מסתכל על הציבור, מאה אחוז.

אורי מקלב: יש כאן מוסד, ומוסד צריך לקבל את התשובה מדוע אתה מונע או מנעת ממנו את מה שהוא, לדעתו, צריך לקבל.

אורי מקלב: לא משנה שמדובר כאן - לא אתווכח אתך האם במקרה ששלחת את זה ב-6 ועד ה-31 היה מספיק זמן שלפני זה הוא הלך לים ולכן הוא לא הגיש את זה.

אורי מקלב: כל הדברים האלה ממש לא רלוונטיים - שהוא היה בים ולכן הוא לא הגיש וחיכה עד הרגע האחרון.

אורי מקלב: האם זה מספיק?

אורי מקלב: אנחנו מדברים כאן לא על הגשת מסמכים.

אורי מקלב: מדובר כאן על השלמת מסמכים.

אורי מקלב: אינו דומה אדם שמגיש את המסמך פעם ראשונה, את הבקשה, שהוא יודע שהוא צריך אולי יותר, למישהו שהוא אומר: "אני כבר נמצא.

אורי מקלב: הם מכירים אותי.

אורי מקלב: אני כבר יודע.

אורי מקלב: אני צריך להשלים בדבר שגם לא תלוי בי, בדרישה שלא תלויה בי, ממסמכים שההורים צריכים לתת לי".

מנחם וגשל: להפך.

אורי מקלב: לכן, אני חושב שנקודת ההתחלה, שנקודת ההסתכלות שלך - יש לך הסתכלות כללית פעם אחת, ואני גם מצדיק אותך.

אורי מקלב: כשאני מסתכל, צריך להיות כלל: יש אנשים אחרים.

אורי מקלב: אבל, בסופו של יום, אתה גם אמון, אחרי שיש לך הסתכלות כללית, גם על כל אחד ואחד.

מנחם וגשל: חבר-הכנסת מקלב, אני עכשיו מציע: כדי לעשות סדר, כי הצדק צריך גם להיראות ולא רק להיעשות, ביקשתי מחבצלת לכנס בשני מועדים את כל הישיבות בארץ: אחד בירושלים ואחד בבני-ברק.

מנחם וגשל: אני הולך להופיע לפניהם.

אורי מקלב: בוא נחזור ל"מוסדות".

אורי מקלב: יש מוסדות שנמצאים בשומרון, ואז צריך לעשות בשומרון.

אורי מקלב: זה תלוי איזה.

מנחם וגשל: סליחה, אתה צודק.

מנחם וגשל: מוסדות.

מנחם וגשל: אני מתנצל.

דוברת: רק תקריא לו את הקטע הזה.

מנחם וגשל: כבר אקריא לו.

מנחם וגשל: אני הולך לכנס את כולם, ואשאל שם האם הם רוצים שנמשיך לעבוד בצורה שעבדו אתם בעבר, שהם יכלו להשלים ועוד פעם להשלים ועוד פעם להשלים, ומצד שני גזברות המשרד שילמה מקדמות, וכשלא היה לה ברור - היא עיכבה תשלומים, וכשהדברים לא היו ברורים - היא ביקשה דו"חות ביצוע, ואם דו"חות ביצוע לא נראו נכון - לא העבירו את התשלומים, או שהם מעדיפים לעבוד בצורה שאנחנו עובדים השנה, כבר עובדים בה, שלכל אלה שהגישו את כל הדו"חות שלהם בזמן ומסודר אנחנו העברנו להם את הכספים המלאים.

מנחם וגשל: הם יודעים בדיוק איפה הם עומדים.

מנחם וגשל: אני אומר לך כאן שאם יבואו אלי הישיבות ויגישו שהם מעדיפים לחזור לדרך הקודמת, אני אחזור בי מכל מה שאמרתי כאן בישיבה לא בשידור חוזר: אם יתנו לי - מעל במת הכנסת.

אורי מקלב: אחרי הדרך החדשה - האם אתה עומד בכל המשימות?

אורי מקלב: האם אתה עומד בכל ההתחייבויות שלך אתה עומד בתאריכים?

מנחם וגשל: עד עכשיו, כן.

מנחם וגשל: אני מקווה שאני אמשיך.

אורי מקלב: אבל, יכול להיות שפתאום יהיה לך משהו ולא תוכל לעמוד בזה?

אורי מקלב: ואז, מה יקרה?

מנחם וגשל: יכול להיות.

מנחם וגשל: אגיד לך מה יקרה.

מנחם וגשל: אם זה יקרה דבר כזה, יושבת כאן לידי חשבת המשרד; הרי מה יכול לקרות?

מנחם וגשל: יכול לקרות פתאום שלא העבירו לנו את התקציב.

מנחם וגשל: יכול להיות כל מיני דברים.

מנחם וגשל: בישיבות אומרים: "סליחה.

מנחם וגשל: אני עמדתי בכל מה שעמדתי.

מנחם וגשל: מה אני אשם ממה שקורה?".

מנחם וגשל: אני אומר לך שאנחנו נעשה את כל מה שאנחנו יכולים לעשות בהליכה לפנים משורת הדין כדי להבטיח שאנחנו עומדים במתווה העבודה.

אורי מקלב: הלוואי.

אורי מקלב: בינתיים, מה-לעשות, אתם אולי נאה דורש אבל לא נאה מקיים.

מנחם וגשל: שיגידו אם לא קיבלו השנה את כל הכסף.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: אני לא מדבר.

אורי מקלב: אין פרופורציה בין מה שאנחנו דורשים ממוסדות, מאחרים, שמקבלים אצלנו שירות, לבין מה שאנחנו דורשים מעצמנו.

אורי מקלב: אנחנו כאן הגוף המבקר גם כן.

אורי מקלב: אנחנו מכירים את זה, וזה לא חדש, אנחנו יודעים שזה קיים.

אורי מקלב: אנחנו נלחמים כל הזמן בביורוקרטיה ובעוד דברים כאלה.

אורי מקלב: תפקידנו - - -

מנחם וגשל: - - - שאנחנו לא דורשים מעצמנו?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: אני אומר שאנחנו דורשים מאחרים כשאנחנו לא דורשים מעצמנו.

מנחם וגשל: אבל, אני כופר בזה.

מנחם וגשל: אני אומר שאני דורש מעצמי יותר ממה שאני דורש מהם.

אורי מקלב: הרי אנחנו לא נותנים כפל תקציב.

אורי מקלב: כשלא עמדת בזה, מה קרה?

מנחם וגשל: אני נותן.

מנחם וגשל: אתה יודע מה?

מנחם וגשל: אתה רוצה שאני אגיד לך איך אני נותן?

מנחם וגשל: אגיד לך איך אני נותן - שתדע.

אורי מקלב: מנחם, רק רגע.

אורי מקלב: אמרתי לך את זה גם בתחילת דבריי, ואומר את זה גם בהמשך.

אורי מקלב: כשנביא לכאן את המוסדות, אתה יודע מה גם נשמע מהם.

אורי מקלב: זה שבסוף מחליטים לברור ולקחת איזו דרך שהיא זה לא בגלל שהם חושבים שזו באמת הדרך באמת הכי טובה, אלא שאומרים שמתוך זה וזה הדרך הזאת אולי תיראה יותר טובה.

מנחם וגשל: אלה החיים.

אורי מקלב: אבל, אנחנו צריכים לבחור בין הדברים האלה.

אורי מקלב: הכותרת מתוך דבריך היא שאתה מצפה ממוסדות - בסופו של דבר, הרי זו הכותרת - שכשהם שולחים מכתבים ומתנהלים מול משרדי ממשלה, הם צריכים לבקש אישור מסירה.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: לא אמרתי את זה.

מנחם וגשל: לא אמרתי את זה.

דוברת: הוא לא אמר את זה.

מנחם וגשל: אני אגיד לך מה אמרתי, והוא יענה לך גם על- - -

אורי מקלב: לא אמרת את זה?

מנחם וגשל: לא.

אורי מקלב: לא אמרת שאתה מצפה ממנהל מוסד- - -?

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אמרתי לא מה שאתה אומר.

מנחם וגשל: אמרתי משפט אחד.

אריאלה טוקר: מנחם, סליחה שאני מתפרצת.

אריאלה טוקר: יש איזה שהוא משפט שאתה חייב לשמוע.

אריאלה טוקר: זה כתוב בפירוש.

אורי מקלב: שנייה.

אורי מקלב: אני אתן לךְ.

מנחם וגשל: אמרתי שמי שמגיש את החומר שלו באיחור- - -

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: אני לא מוכן לקבל את זה.

מנחם וגשל: טוב.

מנחם וגשל: אני חוזר בי.

מנחם וגשל: אני אומר משפט חדש: מי שמגיש את החומר שלו לקראת סוף המועד שקבענו אותו - - -

אורי מקלב: לפני המועד.

אורי מקלב: אני לא מכיר - - -

מנחם וגשל: לקראת סוף המועד.

מנחם וגשל: עד עשרה ימים לפני המועד - בסדר?

אורי מקלב: אז, תכתוב את זה.

מנחם וגשל: אסביר לך רגע.

מנחם וגשל: חבר-הכנסת מקלב, תן לי להסביר לך.

אורי מקלב: תכתוב את זה.

דוברת: רק תקריא את זה.

מנחם וגשל: אקריא אותו.

מנחם וגשל: במכתב שיצא ב-6 ביולי אמנם היה כתוב שעד ה-31 לאוגוסט, אבל שני משפטים קודם כתוב: "יש להגיש את התצהירים באופן מיידי" - "באופן מיידי" כתוב ב-bold ומודגש בקו - "למחלקה למוסדות ציבור".

מנחם וגשל: זאת אומרת, היה ברור - - -

דוברת: --"בפאקס או במסירה ידנית".

דוברת: זה מה שכתוב.

מנחם וגשל: מסירה ידנית.

דוברת: לא כתוב: בדואר.

מנחם וגשל: כך היה כתוב.

מנחם וגשל: אני עדיין אומר לך, וזה במענה לשאלה הבאה שאתה רוצה להעלות - - -

אורי מקלב: אלה תצהירים.

אורי מקלב: זה משהו אחר.

דוברת: לא.

דוברת: אבל, זה כתוב כאן - - -

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: כתוב.

מנחם וגשל: באופן דווקני - - -

אורי מקלב: הוא אמר לך שהוא הלך לדואר לשלוח את המעטפה, ומשום שהמעטפה היתה גדולה והוא לא יכול היה לשלוח אותה - - -

מנחם וגשל: עזוֹב דואר.

דוברת: - - -.

דוברת: יותר מזה?

מנחם וגשל: סליחה.

מנחם וגשל: חבר-הכנסת מקלב, אתה טוען: "מה שאתה טוען, היית צריך לכתוב"?

מנחם וגשל: כך אתה טוען?

אורי מקלב: אני אומר, שאין דבר כזה שנקרא "לקראת סוף המועד".

מנחם וגשל: אתה צודק.

מנחם וגשל: תן לי רק להגיד לך משפט על זה, רק עוד מלה.

אורי מקלב: מנחם, אני שומע אותך בסבלנות.

אורי מקלב: מה זה נקרא "סוף המועד"?

אורי מקלב: אני מכיר "לפני המועד" ואני מכיר "אחרי המועד".

מנחם וגשל: אתה צודק.

מנחם וגשל: אין "סוף המועד".

אורי מקלב: אם יש עוד משהו שנקרא "לקראת סוף המועד", תכתוב את זה ותשלח את זה.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אוקיי.

מנחם וגשל: עכשיו, אני אומר לך כך - - -

אורי מקלב: שמעת את המשמעות של דבריך.

אורי מקלב: מנעת ממנו כסף.

אורי מקלב: מנעת ממנו את כל התקציב.

מנחם וגשל: אתה רוצה באופן דווקני, כלומר שהייתי צריך לכתוב את מה שאני אומר?

מנחם וגשל: אומרים ומעירים לי חבריי: - - -

דוברת: כתוב פה.

מנחם וגשל: אתה רוצה ללכת באופן דווקני?

מנחם וגשל: מה שאתה רוצה היית צריך לדרוש בכתב?

אורי מקלב: יש לי עכשיו איזו תובנה.

אורי מקלב: יש לי איזו הצעה, ואני באמת רוצה לעבור - - -

מנחם וגשל: אתה אומר "מה שאתה אומר היית צריך לכתוב בכתב" - כתבתי.

מנחם וגשל: חבצלת כתבה.

מנחם וגשל: כתוב: "יש להגיש את התצהירים באופן מיידי למחלקה למוסדות ציבור בפאקס 02-608473 או במסירה ידנית".

מנחם וגשל: כך כתוב.

דוברת: לא כתוב "דואר" בכלל.

מנחם וגשל: לא כתוב "דואר" או "משלוח בדואר".

מנחם וגשל: לא כתוב שום דבר.

מנחם וגשל: כך כתוב.

אורי מקלב: אני מגיע עכשיו למשהו אחר.

אורי מקלב: אני לא יודע אם הוא רוצה לשמוע או לא, אבל שלח את זה יהודי טוב שאומר: "בשבוע הבאה אמורה הוועדה לפניות הציבור בראשותך לקיים דיון בעניין מועד הגשת בקשות לתמיכה.

אורי מקלב: מוסדות או פרטיים, המבקשים לשלוח דברי דואר למשרדי ממשלה או לגורמים רשמיים ומבקשים לקבל אישור 'התקבל', נאלצים לנדוד למשרד הרלוונטי בשעת פתיחה לקבלת קהל ולהגישו באופן ידני כדי לקבל אישור 'התקבל'.

אורי מקלב: אבקש להציע כי תעלו הצעה בדיון האמור כי דואר ישראל יוכלו לחתום על מסמכים 'התקבל' בשעת שליחת דבר הדואר בדואר רשום, וחתימה זו תהיה תקפה בדומה להגשה באופן ידני.

אורי מקלב: סביר להניח כי דואר ישראל ישמח לספק שירות זה בתשלום, ורבים יבקשו להשתמש בשירות זה".

אורי מקלב: אסביר במשפט אחד את מה שהוא מציע.

אורי מקלב: בעצם, הוא כבר השלים עם כך שצריך לקבל את דבריך ושעדיף שיקבל אישור "התקבל".

אורי מקלב: ההצעה היא שדואר ישראל ישמש כפקיד, כשליח, כשליח של פקידות ממשלתית, בדואר רשום, שהם יקחו את אחד המסמכים ויבדקו אם זה באמת תואם, והדואר יתן "התקבל".

מנחם וגשל: איפה התקבל?

מנחם וגשל: בדואר?

אורי מקלב: בדואר.

אורי מקלב: ודאי.

מנחם וגשל: יש לו את הבול.

מנחם וגשל: ברור שזה התקבל בדואר.

אורי מקלב: בדואר.

אורי מקלב: במכתב רשום.

אורי מקלב: בעצם, זה מונע את הדבר הזה של אישור מסירה.

נילי יבנאלי: יש פה בעיות.

נילי יבנאלי: ראשית כל, בדיקת מסמכים - - -

אורי מקלב: קודם כל, נבין מה ההצעה.

מנחם וגשל: אני לא מבין את ההצעה.

אורי מקלב: ההצעה היא שבמקום שאותו מוסד יצטרך להגיע לפקיד בזמן קבלת הקהל ולעלות עד לירושלים ועד למשרד ממשלתי כדי לקבל חותמת "התקבל", הדואר יעשה את העבודה.

אורי מקלב: הדואר יהיה היד הארוכה.

מנחם וגשל: כשהוא מוסר את המכתב, הוא יקבל את האישור "התקבל".

אורי מקלב: פותחים את המכתב, ויש חותמת "התקבל".

מנחם וגשל: אם הדואר רוצה את זה, בבקשה.

דוברת: לא.

דוברת: ואם אחרי שבועיים זה יבוא?

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אתם לא שומעים מה הוא אומר.

מנחם וגשל: הוא אומר שכשהדואר מביא דואר רשום - - -

דוברת: שאסמכתא - - -

נילי יבנאלי: זה יכול להיות שירות.

מנחם וגשל: שמה?

מנחם וגשל: תגידי מה השירות.

מנחם וגשל: חבר'ה, שנייה אחת.

דוברת: בדיקת מסמכים.

נילי יבנאלי: שירות שאני אבדוק שאני קיבלתי מסמכים - - -

מנחם וגשל: שאת תפתחי את המעטפות- - -

נילי יבנאלי: הוא יפתח.

נילי יבנאלי: אני לא אפתח.

מנחם וגשל: מי זה "הוא"?

נילי יבנאלי: המגיש.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: זו בדיקה מקצועית של בעלי מקצוע.

נילי יבנאלי: - - - טכני.

מנחם וגשל: אין טכני.

מנחם וגשל: זה מקצועי.

דוברת: בטח שאתם לא- - -

מנחם וגשל: נכון.

מנחם וגשל: זה מה שאני אומר.

דוברת: בטח שלא.

דוברת: אי-אפשר.

מנחם וגשל: תקן אותי, אבל אני הבנתי ממך שאתה אומר הצעה כזו: הדואר יהיה הזרוע הארוכה של--

אורי מקלב: --המשרדים הממשלתיים, ולאו דוקא שלכם.

מנחם וגשל: כשיש מכתב רשום, ודיברת על מכתב רשום, אתה אמרת: כשהדוור מביא את המכתב ונותן למנחם וגשל, הוא יקבל ממנחם וגשל אישור שהוא קיבל את המכתב.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: זה כבר קיים היום.

דוברת: זה קיים.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: זה אישור מסירה.

אורי מקלב: זה אישור מסירה.

מנחם וגשל: מה אתה מציע?

שלומית אבינח-קואולמן: לא.

שלומית אבינח-קואולמן: לא מכתב רשום.

אורי מקלב: הוא עדיין יכול רק במכתב רשום.

אורי מקלב: יש לו רק אישור שיש לו מכתב רשום, אבל אין לו חותמת "התקבל".

מנחם וגשל: תתחיל מהתחלה.

מנחם וגשל: איך זה הולך?

מנחם וגשל: מר לוי הגיע לדואר.

אורי מקלב: הוא מגיע לסניף הדואר ברמות ופותח את המעטפה.

שלומית אבינח-קואולמן: אתה מדבר על מכתב רשום או לא?

אורי מקלב: מר לוי פותח את המעטפה, ויש שם מכתב עם שני העתקים.

אורי מקלב: איך הפקיד שלך, בכל משרד ממשלה כשהוא כותב "התקבל", בודק תיק?

אורי מקלב: לפעמים, זה אפילו פקיד פשוט.

אורי מקלב: איך מקבלים היום חותמת "התקבל" במשרדי הממשלה?

אורי מקלב: נניח, שהיה שליח של עורך-דין.

אורי מקלב: איך זה נעשה?

מנחם וגשל: אני מקבל את המכתב, ואני מחתים אותו "התקבל".

אורי מקלב: אתה פותח.

אורי מקלב: לפעמים, זה יכול להיות ספר.

אורי מקלב: יש מכתב.

אורי מקלב: יש שם 2-3 העתקים.

דוברת: כמו בבית-משפט.

מנחם וגשל: אוקיי.

מנחם וגשל: עכשיו, הגיעו לדואר, והדואר חתם "התקבל".

מנחם וגשל: אבל, זה התקבל בדואר.

מנחם וגשל: זה לא עוד לא התקבל אצלי.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אבל, הרי אתה גם מודה בזה שאם אדם שלח בזמן, הוא לא צריך - - -

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אני לא מודה בזה.

דוברת: לא.

דוברת: מה פתאום?

דוברת: שכחתם את מה שכתוב פה.

אורי מקלב: אם כך, אתה אומר שאנשים לא יכולים להשתמש בדואר.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אני אגיד לך מה ההצעה שלנו.

מנחם וגשל: אני אגיד לך מה ההצעה שלנו.

מנחם וגשל: יש לנו הצעה.

מנחם וגשל: גם אנחנו רואים את המכתב.

מנחם וגשל: אנחנו מציעים שאנשים, ככלל, אם הם מגישים את זה בזמן, חודשיים קודם - הרי יש כאלה שמגישים חודשיים קודם - ישלחו את החומר בהתאם למה שהם שולחים.

מנחם וגשל: אנחנו נוציא, נכתוב בניירות שלנו שהם חייבים לקבל מאתנו אישור "התקבל", וכל עוד הם לא קיבלו אישור "התקבל" מבחינתנו זה לא התקבל.

מנחם וגשל: כך שרוב הציבור ישלח את זה בדואר רגיל ויקבל אישור "התקבל".

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: הוא לא יסמוך על זה.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: הוא יקבל ממני - - -

אורי מקלב: הוא יחשוב שאולי לא תשלח לו.

אורי מקלב: אתה במתח כל הזמן.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אתה לא מקשיב מה אני אומר.

מנחם וגשל: אני אומר כך: ברוב המקרים, אנשים שולחים את החומר שלהם בזמן.

מנחם וגשל: ברגע שהחומר יגיע אלינו, אנחנו נוציא לו אישור "התקבל".

מנחם וגשל: אם הוא לא קיבל את האישור "התקבל", אתה צודק שמבחינתו זה לא התקבל.

דוברת: תוך כמה זמן - - -

מנחם וגשל: לגבי אלה שהם מגישים את החומר באיחור או שהוא לא התקבל בזמן, אנחנו מציעים שתי הצעות: פעם אחת - לשלוח אותו בדואר רשום עם אישור מסירה.

מנחם וגשל: פעם שנייה - אנחנו נפתח בדיוק אותו דבר כמו בתיבת מכרזים.

מנחם וגשל: אנחנו נפתח תיבת מכרזים במשרד.

מנחם וגשל: כל מי שיבוא, אפילו ב-31/8 בשעה 16:00 אחרי-הצהריים, ויהיה כתוב עד איזו שעה, יפקיד את זה בתיבת המכרזים.

מנחם וגשל: כמו שאתה יודע, פותחים את תיבת המכרזים בצורה מסודרת עם רישום והכל.

מנחם וגשל: נפתח אותה כתיבת מכרזים לכל דבר ולכל עניין.

מנחם וגשל: ואז, לא יהיה בכלל ויכוח.

מנחם וגשל: אם יש לו מכתב מאתנו "התקבל" - זה התקבל.

מנחם וגשל: אם יש לו אישור מסירה - זה התקבל.

מנחם וגשל: ואם זה היה בתיבה - התיבה תיפתח כמו תיבת מכרזים.

מנחם וגשל: הנה, יש לי הצעה.

אורי מקלב: אישור מסירה - האם זו עוד תוספת תשלום?

נילי יבנאלי: זו תוספת תשלום.

מנחם וגשל: כמה?

דובר: 2.73 שקלים.

מנחם וגשל: 2.70 שקל - נו, אני שואל אותך.

נילי יבנאלי: אבל, לדעתי, מדובר פה במכתבים שהם לא מכתבים רגילים, ואז יכול להיות שזה עוד כמה שקלים.

מנחם וגשל: 3.5 שקלים.

דוברת: מדובר בשקלים בודדים.

אורי מקלב: כן, אבל יכול להיות שזה לא מכתב אחד.

אורי מקלב: יכול להיות שזו סדרה של מכתבים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לצאת מנקודת הנחה: מה עושה אותו אחד שיש לו מוסד בקריית-שמונה?

מנחם וגשל: אישור מסירה - זה מה שאני מציע.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: הוא יבוא למשרד וישים בתוך תיבת המכרזים?

אורי מקלב: זה לא רלוונטי.

אורי מקלב: אנחנו לא דורשים ממנו.

מנחם וגשל: לכן, הצעתי: אישור מסירה.

אורי מקלב: אם כך, אנחנו באים ואומרים היום למוסדות: "הדרך שלכם להבטיח את קבלת המכתב שלכם זה רק משלוח בדואר רשום עם אישור מסירה".

מנחם וגשל: או להביא את זה בדואר שליחים.

אורי מקלב: מה זה משנה?

אורי מקלב: או להביא את זה באופן אישי.

מנחם וגשל: או לשלוח בזמן.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: גם לשלוח בזמן זה לא 'הולך'.

מנחם וגשל: לא נכון.

מנחם וגשל: 'הולך'.

אורי מקלב: ב-26 לחודש - זה בזמן.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: בזמן - אני מתכוון: בזמן שאני אספיק לשלוח מכתב שהמכתב התקבל.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אבל, הוא לא יודע- - -

מנחם וגשל: לגבי רוב האנשים זה ככה.

אורי מקלב: הוא לא יודע אם כן התקבל, והוא לא יזכור לעקוב אחרי זה.

מנחם וגשל: הרב מקלב, אתה טועה.

מנחם וגשל: אתה דן בחריגים.

מנחם וגשל: רוב המוסדות שולחים את החומר בזמן, ויכולים לקבל מאתנו את האישור.

מנחם וגשל: הרוב בסדר.

מנחם וגשל: אתה דן כרגע על היוצאים מן הכלל, והיוצאים מן הכלל, במחילה מכבודם, שיעשו את זה באישור מסירה, בדואר שליחים או ביד.

מנחם וגשל: זה מה שאני מציע.

אורי מקלב: לפי מה שנאמר פה, אם הייתי מנהל מוסד, לא הייתי רגוע.

מנחם וגשל: למה?

מנחם וגשל: היית מחכה שבוע- - -

אריאלה טוקר: למה?

אריאלה טוקר: אתה לא עמדת בדרישות.

אורי מקלב: אני לא יודע.

אורי מקלב: עכשיו, אתם אומרים שתשלחו מכתב.

אריאלה טוקר: לא.

אריאלה טוקר: זה לא עכשיו.

אריאלה טוקר: אותו מכתב שהוא מדבר עליו, מה-6 ביולי 2010, זה המכתב.

אורי מקלב: שלחתם מכתב "התקבל"?

אריאלה טוקר: כן.

אריאלה טוקר: זה המכתב - - -

אורי מקלב: אבל, הוא שלח בזמן, חודשיים קודם.

אורי מקלב: מאיפה הוא יודע אם זה התקבל או לא?

אריאלה טוקר: אבל, שוב, לא ישלח.

אריאלה טוקר: כתוב פה בפירוש איך- - -

אורי מקלב: אולי בסוף זה נאבד?

מנחם וגשל: אתה דנת במכתב, נכון?

מנחם וגשל: למה להמתין?

אורי מקלב: מנחם אומר: "מהיום אשלח מכתב תשובה 'התקבל'".

אורי מקלב: בן-אדם שלא קיבל תוך זמן סביר, והשאלה היא מה זה "זמן סביר" - - -

מנחם וגשל: נכון.

אריאלה טוקר: מנחם מחפש לעצמו עבודה.

אריאלה טוקר: .. לא, באמת.

אריאלה טוקר: סליחה על ההתפרצות שלי, אבל מנחם מטיל עלינו - לא עלי במקרה הזה - על המחלקה עבודה שגוזלת המון זמן.

אריאלה טוקר: זה פול-גז על ניוטרל.

אריאלה טוקר: המון עבודה שחבל.

אריאלה טוקר: זה זמן עבודה.

אורי מקלב: במקרה הזה, את דיוני העבודה אצלכם תעשו אצלכם במשרד.

אריאלה טוקר: זה לא דיון עבודה.

אורי מקלב: אני גם חושב שלשלוח מכתב "התקבל" זה עניין לא מניח את דעתו, מכיון שאדם ששולח רוצה לדעת שהוא עשה עכשיו מעשה שהסתיים.

מנחם וגשל: אז, אני משנה את דעתי, מפאת כבודה של החשבת.

מנחם וגשל: הכל עם אישור מסירה.

אורי מקלב: הוא לא יודע, והוא צריך עכשיו לעקוב האם הוא קיבל מכתב תשובה בעוד שבועיים וכמה זמן זה יקח לו עד שהוא הגיע, כמה זמן יקח למכתב של מנחם.

אורי מקלב: --

אריאלה טוקר: נכון.

אורי מקלב: אני אעקוב כל יום בדואר?

אורי מקלב: ! אדם לא יכול על הראש שלו, בעידן המחשבים, - - -

מנחם וגשל: אני חוזר בי.

מנחם וגשל: הכל עם אישור מסירה.

אורי מקלב: הוא צריך אישור מסירה.

מנחם וגשל: הכל.

אורי מקלב: זה לא רק אישור מסירה.

אורי מקלב: בן-אדם צריך ללכת לדואר ולשלוח את המכתבים.

אורי מקלב: הוא לא יכול להשתמש בדרך קונבנציונלית היום.

אורי מקלב: בעידן של היום, כשנסגרים סניפי דואר, ואתה יודע שגם את סניף הדואר ברמות, איפה שאתה גר, סגרו בגלל שאנשים לא משתמשים בו, - - -

מנחם וגשל: לא.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: זה הסיפור.

מנחם וגשל: לא נכון.

מנחם וגשל: זה בגלל שלא היתה חברה שהיתה מוכנה להפעיל את זה.

מנחם וגשל: כך הם כתבו לנו.

אורי מקלב: למה?

דוברת: בגלל ההפרטה.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: אותו המפעיל הפרטי - זה לא השתלם לו.

אורי מקלב: סוכן הדואר הזה - לא השתלם לו.

אורי מקלב: למה לא השתלם לו?

אורי מקלב: מפני שאנשים לא רוצים לבוא לדואר.

אורי מקלב: לא באים.

אורי מקלב: זו הסיבה.

אורי מקלב: לא נפתחים סניפי דואר חדשים, אלא רק מצטמצמים.

אורי מקלב: הדואר מנסה להעצים את עצמו היום, ויכול להיות שגם המנכ"ל החדש שקיבלתם יתאים את עצמו.

אורי מקלב: הכל יכול להיות.

מנחם וגשל: מה אתה מציע?

אורי מקלב: החלק הזה של לבקש מאותם מאות מוסדות שכולם יצטרכו לשלוח עם אישור מסירה - זה מגביל.

אורי מקלב: את זה גם הוא יכול היה לעשות, והוא לא עשה את זה מסיבות - - -

מנחם וגשל: מה אתה מציע?

אורי מקלב: אני חושב שבמקרה הזה אתה צריך לקחת את הזמן, מה שאתה אומר, עד התאריך הזה, שזה מספיק זמן כך שגם אם זה מתעכב אצלך עשרה ימים הוא עדיין לא יעבור את התאריך.

אורי מקלב: כשאתה צריך לקבוע תאריך, אתה צריך לקחת את הכל בחשבון.

מנחם וגשל: אני לוקח את הכל בחשבון.

אורי מקלב: כמו שכתבת "31/8" וידעת שאתה צריך עוד כמה ימים לסדר את זה, אתה צריך את החומר רק ב-10/9 עד שאתה יושב, עד שהמשרד יושב,- - -

דוברת: לא.

דוברת: ב-1 לחודש התוכנה נסגרה.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: עזבי, עזבי.

אורי מקלב: מי שהגיע ב-31 - מה עשיתְ אתו?

מנחם וגשל: נכנס.

אורי מקלב: מה עשיתְ אתו?

אורי מקלב: הייתְ צריכה להקליד את זה.

מנחם וגשל: נכון.

אורי מקלב: אם כולם יגיעו ב-31 בחודש, לא הייתְ מספיקה.

מנחם וגשל: תהיה לנו בעיה - לעבוד כל הלילה.

דוברת: נעבוד כל הלילה.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אתם לקחתם ולוקחים תאריכים שאתם יכולים לעמוד בהם.

אורי מקלב: אני לא נכנס לכם- - -

דוברת: זה היה כדי לתת למוסדות יותר זמן.

דוברת: זה כדי להקל על המוסדות.

אורי מקלב: מאה אחוז.

אורי מקלב: אבל, מה לעשות?

אורי מקלב: כשאנחנו נותנים תאריכים--

מנחם וגשל: אנחנו סומכים על זה שישראל עובדים נכון.

אורי מקלב: --צריך לקחת בחשבון אדם מן השורה.

אורי מקלב: אני מודד את הדבר לא בעניין שלכם.

אורי מקלב: בוועדה לפניות הציבור אני משתדל למדוד - - -

מנחם וגשל: בסדר.

מנחם וגשל: מה אכפת להם לשלוח ב-15 ביולי?

דוברת: אז, זה פוגע בכל המוסדות האחרים.

דוברת: הבעיה היא שבגלל חריגים - - -

אורי מקלב: אני לא מבקש תאריכים.

אורי מקלב: אני מבקש מספיק זמן שלא יקרה מצב--

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אני אכתוב.

מנחם וגשל: אני מסכים.

אורי מקלב: --שאנחנו פגענו באדם ששלח.

אורי מקלב: הוא התנהג ביושר.

אורי מקלב: הוא חשב שהוא מתנהג כפי - - -

מנחם וגשל: הרב מקלב, כיון שיש לי היום - - -

אורי מקלב: רבותי, אנחנו בוועדה לפניות הציבור מסתכלים בעיניים אחרות.

אורי מקלב: בשביל זה אנחנו קיימים כאן.

מנחם וגשל: בסדר.

מנחם וגשל: מאה אחוז.

אורי מקלב: אנחנו מנסים להשתדל להסתכל - ואנחנו יושבים גם כצוות - איך בעיני הציבור נראים הדברים, מה הם מבינים מהבקשות שיש להם ואיך הם מבינים שהם צריכים להתנהל.

אורי מקלב: אני לא נכנס לכם לעניין של מה התאריך שאתם צריכים לקבוע - 15 יום או...

מנחם וגשל: מאה אחוז.

אורי מקלב: אתם צריכים לקבוע זמן מספיק שמכתב שבאמת הגיע בזמן, שהוא לא נתקע ולא היה מה-10% או מהאחוזים הבודדים שלא מגיעים, לא יקרה שאנחנו מונעים ממנו; והוא חושב והוא יכול היה להבין שהוא מתנהל נכון - ואנחנו מצדיקים שכך הוא יכול היה להבין - ואנחנו מנענו ממנו את החלק.

אורי מקלב: זו התובנה שלנו בעניין.

מנחם וגשל: אם אתה מסכים, אני מבקש לסכם לעצמי.

אורי מקלב: תרשה לי להגיד את המלה האחרונה.

אורי מקלב: אין לי שום בעיה שתגיד.

אורי מקלב: עוד אל הכרזתי שאני בשלב הסיכום.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אני מסכם לעצמי, אם אני מבין את הדברים שלך.

מנחם וגשל: זה כדי לסכם לעצמי את הדברים שאתה אומר.

מנחם וגשל: יש תעתולוגיה בתוך העניין.

מנחם וגשל: אתה אומר "אני רוצה לדעת שהמכתב, נתת מספיק זמן שהוא הגיע בזמן".

מנחם וגשל: אנחנו טוענים שהמכתב הזה לא הגיע בזמן, אבל אתה אומר "לא נתתם מספיק ימים".

מנחם וגשל: בסדר, הבנתי.

מנחם וגשל: אני לא מסכים עם העניין עצמו, אבל לעתיד אין לי בעיה להסכים עם דרך שאתה מציע.

מנחם וגשל: כיון ששיבחת אותי קודם על העובדה שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם הגופים, אני מתחייב בפניך להביא את הדיון הזה לדיון המשותף של שיתוף הפעולה.

מנחם וגשל: אני אציע שם, על רקע הדיון הזה, שבְּמקום שכתבנו שצריך להגיש עד ה-31 לאוגוסט, כדוגמא, אנחנו מעכשיו נכתוב "15 ביולי".

מנחם וגשל: כל המסגרות יצעקו "הצילו" ויגידו "למה אתם מקצצים לנו 15 יום?".

מנחם וגשל: אני אומר שאני כדי להיות - - -

שלומית אבינח-קואולמן: התכוונת: 15 באוגוסט.

דוברת: שבועיים לפני.

מנחם וגשל: ברור.

מנחם וגשל: 15 באוגוסט.

מנחם וגשל: אני אקח שבועיים טווח ואני אכתוב את זה.

מנחם וגשל: אם תהיה הסכמה לעניין הזה - לנו, כמשרד, זה בסדר גמור.

דוברת: זה יהיה הרבה יותר טוב.

מנחם וגשל: אין שום בעיה.

מנחם וגשל: זה יהיה לנו הרבה יותר קל.

מנחם וגשל: אני מקבל את ההצעה.

דוברת: הפגיעה היא פגיעה במוסדות.

מנחם וגשל: בסדר.

מנחם וגשל: אבל, פגיעה במוסדות - אז גם שגפני יבין את זה.

אורי מקלב: מנחם, אני לא נכנס לכם...

אורי מקלב: זה לא התפקיד שלי להיכנס.

מנחם וגשל: בסדר.

אורי מקלב: התפקיד שלי - אחרי שנעשים דברים, זה צריך עד הסוף וצריך שאנשים לא ייפגעו בעניין הזה.

מנחם וגשל: אנחנו נבדוק את עצמנו.

אורי מקלב: זה שאתם תחליטו שצריך 15 באוגוסט ושמה-6 יולי עד ה-15 באוגוסט זה מספיק זמן לשלוח - הכל בסדר גמור, מאה אחוז.

אורי מקלב: יכול להיות שאז נבקר אתכם; אני לא רוצה להגיע למצב שאקרא לכם ואגיד לכם: "לא יעלה על הדעת שאתם תשלחו מכתבים ב-6 ביולי ותבקשו מאנשים להגיע עד ה-15".

אורי מקלב: זה יכול להיות.

אורי מקלב: אז, אני יכול לבקר משהו אחר.

אורי מקלב: אבל, אני רק יודע דבר אחד: משנעשה, משנאמר ומשנשלח, ולא נאמר "אתם צריכים לקבל אישור מסירה", אדם מתנהל, בינינו, בין המערכות האלה, כשאדם שולח את זה מבחינתנו לפני התאריך, אני לא מדבר כאן על אחרי התאריך וזה גם לא היה יום אחד קודם, בזמן שהדואר אומר שזה הזמן הסביר; אנחנו גם מניחים שבהחלט יכול להיות, כפי שאנחנו יודעים את האמת, שעד שמכתבים מגיעים לוקח להם 10 ימים או 7-8 ימים.

אורי מקלב: דרך-אגב, זה גם קורה בכנסת.

אורי מקלב: אני גם יודע לעצמי, וכולם יודעים את זה גם פה, שאני רואה את התאריכים, לפעמים אני אומר לאנשים "תשלחו לי את זה הביתה ולא לכאן" מפני שכאן יש את המערכת.

אורי מקלב: זה לא משנה אם היום הדואר אצלי כבר עובר בדיקה ביטחונית או לא, ואצל אחרים יכול להיות שזה לוקח עוד יום, מפני שאנחנו יודעים שהמערכות עובדות יותר זמן.

אורי מקלב: למדתי איך אני מתנהל.

אורי מקלב: אני יודע גם כיום שכשאני צריך משהו כאן ולא רק זה - גם בלשלוח מכתבים.

אורי מקלב: אתה חושב שאני לא לוקח בחשבון שאם זה יום חמישי אני משתדל שזה יגיע הרבה יותר מוקדם?

אורי מקלב: המכתבים שלי שאני מפנה לאנשים - אני עושה חשבון אם זה יום רביעי או יום חמישי, והאם אתם שולחים את זה לפני שמפנים את הדואר או אחרי שמפנים את הדואר.

אורי מקלב: את כל זה אני לוקח בחשבון.

אורי מקלב: בגלל שלמדתי מהנסיון.

מנחם וגשל: אוקיי.

אורי מקלב: צריך לשכה מסודרת, ואני לוקח את כל זה בחשבון.

אורי מקלב: יש לי רק שאלה אחת, כדי לא להשאיר את ההצעה שלו סתם להתמוסס.

אורי מקלב: האם יש משרדים ממשלתיים או גופים שמבקשים חותמת "התקבל", כלומר שאישור מסירה לא מספק אותם?

אורי מקלב: יכול להיות שהדבר שלא רלוונטי לגבי אם יש בקשה של חותמת "התקבל".

אורי מקלב: אם אישור המסירה באמת מכסה, ני חושב שיכול להיות שזה מייתר את זה.

ציפי בר-לבב רועה: אני יכולה לספר שבבתי משפט - - -

דובר: לא במחלקה.

דובר: במשרד.

ציפי בר-לבב רועה: לא.

ציפי בר-לבב רועה: הוא שואל באופן כללי.

אורי מקלב: באופן כללי.

ציפי בר-לבב רועה: בבתי-משפט אתה מחוייב לעמוד במועדים שקבועים בחיקוק או בתקנות או על-פי החלטות של שופטים או דיינים.

ציפי בר-לבב רועה: מה קובע?

ציפי בר-לבב רועה: - המועד שזה התקבל.

ציפי בר-לבב רועה: איך אתה יודע מה המועד שזה התקבל?

ציפי בר-לבב רועה: יש שתי אפשרויות: או שזה הוגש ידנית והושמה חותמת "התקבל" של בית-המשפט, או שזה נשלח בדואר ויש אישור מסירה.

ציפי בר-לבב רועה: אלה ההוכחות.

אורי מקלב: זאת אומרת, שני הדברים קבילים.

ציפי בר-לבב רועה: כן.

אורי מקלב: בוא וניקח מכרזים.

אורי מקלב: אדם הגיש מכרז והביא אישור מדואר רשום - - -

דוברת: מכרז - זה בתיבה.

אורי מקלב: רק בתיבה.

דובר: מכרז - יש חוק מכרזים.

דובר: זו כאילו גישה אחרת.

דוברת: זה חייב להיות בתיבה.

אורי מקלב: מנחם הציג את הדוגמא של תיבת מכרזים ונתן לי את האסוציאציה הזאת.

אורי מקלב: אבל, באופן המעשי, אתם אומרים שזה גם קביל.

אורי מקלב: חוץ ממכרזים, קבוע התאריך עד ה-31 לאוגוסט או 31 לתאריך אחר או 15 בתאריך מסויים - אם אדם מגיש אישור מסירה, איך הוא מקבל את אישור המסירה שלכם?

אורי מקלב: אני פשוט לא בקיא.

דוברת: הוא מקבל את זה בדואר.

דוברת: אתה כותב את כתובת השולח, והאישור מסירה חוזר אליך כמו- - -

דוברת: בדואר הוא יכול לקבל ב-SMS את האישור.

דוברת: זה שירות אחר, כלומר זה כאילו בנוסף.

שלומית אבינח-קואולמן: SMS בנייד.

דרור בכר: היום באישור מסירה יש שירותים נלווים שגם יכולים לקבל SMS עם דיווח מיידי ויכולים גם לצלם את אישור המסירה ולסרוק אותו ולצפות בו באתר האינטרנט של חברת דואר ישראל.

דוברת: גם לאדם פרטי?

אורי מקלב: דרך-אגב, מר לוי, אתה לא עובד עם המחשוב היום.

אורי מקלב: אתם עובדים עם מסמכים עם סריקה ושליחה?

דוברת: סריקה.

אורי מקלב: האם אתם מקבלים את זה היום?

דוברת: כן.

דוברת: אבל, אין קבלת מסמכים - - -

אורי מקלב: ודאי.

אורי מקלב: למה לא?

אורי מקלב: אישור מסירה - המחשב מראה את זה, לא?

דוברת: ודאי שכן.

אורי מקלב: מר לוי, אתה רוצה עוד מלה אחת?

נילי יבנאלי: הסריקה הזאת מאד חשובה, מפני שאתה יכול לראות את זה וזה בטוח.

נילי יבנאלי: כשאתה צריך לקבל את אישור המסירה, זה עוד פעם עובר תהליך של דואר.

נילי יבנאלי: זה גם פחות בטוח וגם לוקח עוד יום או יומיים.

נילי יבנאלי: אז, חשוב לקחת עם אישור מסירה סרוק.

מנחם וגשל: לוי, אתה עובד עם סריקה של מסמכים?

יעקב לוי: מעט מאד.

מנחם וגשל: אבל, האם אתה יכול?

מנחם וגשל: זאת אומרת, אם ההצעה היתה שאתם תסרקו את כל המסמכים ותעבירו לנו אותם במייל, ותקבלו מאתנו אישור - - -

יעקב לוי: ציינת שהייתי בים.

יעקב לוי: למעשה, אנחנו כל החופש הגדול שלנו מסתכם בעשרה ימים.

מנחם וגשל: אני יודע.

מנחם וגשל: אני רואה את זה ליד הבית.

יעקב לוי: למעשה, המזכירה הקבועה ילדה, ולקחתי מישהי שתיקח ממלאת מקום.

מנחם וגשל: אני הרי יודע את כל הבעיות שיש לכם לקבל את האישורים.

מנחם וגשל: תאמין לי שאני פרופסור בעניין הזה.

מנחם וגשל: אני רק אומר שאלה שני ערוצים מקבילים.

מנחם וגשל: על העניין הזה של הביטוח הלאומי צריך לחפש דרך לפתור את הבעיה.

יעקב לוי: את החומר האחרון שביקשתם אכן שלחתי עם שליח ידני למשרד, וגם הכנתי מכתב נלווה.

יעקב לוי: הכל היה מסודר.

מנחם וגשל: האם דו"ח ביצוע שלחת?

יעקב לוי: חודש לפני הזמן.

מנחם וגשל: אתה רואה?

יעקב לוי: תשים לב.

יעקב לוי: תבחן אותי בכל הטופסולוגיה של העבודה שלנו, ואני עומד בזמנים פרפקט.

מנחם וגשל: אני מסכים אתך.

מנחם וגשל: אני רק אומר שתסכים אתי, ככה מחוץ לדיון, שאם הגעת ליום החמישי לפני סוף המועד, אפילו אם היית עובר דרכי לבית-הכנסת בבוקר, הייתי לוקח לך את זה.

יעקב לוי: הייתי מעדיף לשתות אתך קפה.

יעקב לוי: מה זה?

אורי מקלב: מר וגשל, איפה אתה גר ברמות?

אורי מקלב: ב-ב'?

מנחם וגשל: אני גר ב-ב'-ג', בתחילת זרחי.

אורי מקלב: ליד המנהל הקהילתי.

אורי מקלב: אתה היית פעם החשב של המנהל הקהילתי, לא?

יעקב לוי: כן.

יעקב לוי: קרית-מנחם.

יעקב לוי: הוא היה מבקר שלי.

מנחם וגשל: מאיפה אתה חושב שאנחנו מכירים?

מנחם וגשל: משם אנחנו מכירים.

אורי מקלב: האם אתה רואה-חשבון במקצועך?

יעקב לוי: למדתי.

יעקב לוי: אין לי את ההסמכה הסופית.

אורי מקלב: בכל אופן, אתה לא מדבר על אדם שאין לו נסיון.

אורי מקלב: מדובר על איש שמתנהל מול מערכות, --

יעקב לוי: 24 שנים מנחם מכיר אותי.

מנחם וגשל: להפך.

אורי מקלב: --וזה אדם סביר, אדם שידוע גם ביושרו וביכולתו.

אורי מקלב: עם כל זה, הוא שלח את זה כשהוא יודע שהוא התנהג בסדר.

אורי מקלב: הוא לא אחד שהוא לא בעל נסיון.

אורי מקלב: הוא בעל נסיון, והוא עומד מול משרדים ממשלתיים.

אורי מקלב: הוא יודע את הדברים.

אורי מקלב: אני זוכר את הדברים שלו כשעמד מול עיריית ירושלים.

אורי מקלב: בזה אני זוכר אותך.

אורי מקלב: זה היה מנהל קהילתי ברמות.

אורי מקלב: ברמות הוא לא מינהל קטן.

אורי מקלב: הוא המינהל הכי גדול בשנים האלה עם תקציב לא פשוט וכו', והוא עוד מנהל מוסדות.

מנחם וגשל: הייתי חבר הנהלה שלו.

אורי מקלב: אז, רק צריך להבין.

אורי מקלב: המסקנה שלנו היא שאדם כזה הבין שהוא עושה תהליך בסדר.

אורי מקלב: גם אני מרשה לעצמי להגיד שהוא עשה- - -

מנחם וגשל: כיון שאמרת שדנים לא על לוי אלא על המקרה, אני עדיין טוען שזה נעשה לא בסדר.

אורי מקלב: מנהלת הוועדה, מתוך הנסיון האישי, שואלת: מדוע בכלל הוא, מר לוי, היה צריך לשלוח את המכתבים, את האישור מביטוח לאומי?

אורי מקלב: למה משרד הרווחה לא קיבל את המכתבים באופן ישיר מביטוח לאומי?

מנחם וגשל: זו הסוגיה שאנחנו הולכים לדון בה.

מנחם וגשל: לא נוכל לקבל באופן ישיר, אבל אנחנו רוצים למצוא דרך שתקל.

מנחם וגשל: אני אומר לך חד-משמעית שאני מבין את הקושי שיש למסגרות לקבל את האישורים מההורים.

מנחם וגשל: חלק מהסיבה הזאת נעוצה בעובדה שהם לא ישלחו ילד הביתה בגלל שהם לא קיבלו את האישור מההורים; אם הם היו עושים את זה, ההורים היו רצים להביא את האישורים.

מנחם וגשל: אני מכבד את העניין הזה.

מנחם וגשל: אני גם מכיר את זה ממוסדות אחרים.

מנחם וגשל: אתה יודע שבמשרד הרווחה יש עוד כמה מוסדות חוץ ממוסדות ציבור.

מנחם וגשל: יחד עם זה, - - -

אורי מקלב: אתה גם יודע שיש כאלה שהילדים נמצאים במוסדות בגלל שאין עם מי לדבר.

מנחם וגשל: אז, אני אמרתי.

אורי מקלב: אתה גם יודע את זה.

אורי מקלב: יש מערכת יחסים מסויימת בין הורים לבין - - -

מנחם וגשל: אז, אתה אומר: "אולי נוותר בכלל על- - -".

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך יותר מזה.

אורי מקלב: גם הורים נורמליים, נורמטיביים, לוקח זמן עד שהם שולחים.

אורי מקלב: אני נתקל בכל הסוגי האנשים.

שלומית אבינח-קואולמן: כדי לקבל טופס מהביטוח לאומי עם כל המוקד וכל זה שאתה אמרת, זה סטנדרט - סליחה שאני מתפרצת.

שלומית אבינח-קואולמן: אבל, - - -

מנחם וגשל: זה בסדר גמור.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את זה.

שלומית אבינח-קואולמן: אתה התקשרת לביטוח הלאומי והתייחסו אליך, ואנחנו מקבלים המון תלונות שהמוקד מטעה ולא עונה.

שלומית אבינח-קואולמן: כשהצגת את עצמך כמנחם וגשל, התייחסו אליך וקיבלת - - -

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אל תגזימי.

מנחם וגשל: הם לא יודעים אפילו מי אני שם.

אורי מקלב: איך נקרא האישור הזה?

אורי מקלב: אני מכיר את האישור הזה דוקא מהמון - - -

יעקב לוי: אישור מועמד.

אורי מקלב: אישור מועמד או אישור כזה, אישור מקומות עבודה, הכנסות ממקומות עבודה, מאיפה אתה מקבל את המשכורת - זה מביטוח לאומי.

אורי מקלב: זה תהליך לא פשוט.

אורי מקלב: למשל, יש עיריות שמבקשות את זה מאנשים שמבקשים הנחות בארנונה.

אורי מקלב: אנשים באים אלי בתלונות, והוועדה קיבלה פניות, שהם טוענים שלקבל מביטוח לאומי זה תהליך.

מנחם וגשל: אתה פשוט לא עם הכתובת הנכונה.

מנחם וגשל: שהחשב הכללי יחליט שלא צריך את האישור - תאמין לי שאני מוותר עליו מעכשיו.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: אני רק אומר לך על הזמן שזה לוקח.

אורי מקלב: לאזרח, לאותו הורה, לוקח זמן לקבל את זה.

מנחם וגשל: אני יודע.

מנחם וגשל: אבל, בגלל שיש לו זמן לקחת את זה, נפגעים כל אלה שלא הביאו את זה.

אורי מקלב: טוב.

אורי מקלב: רבותי, אנחנו באמת כבר איחרנו וגלשנו מהזמנים שלנו.

מנחם וגשל: נכון.

אורי מקלב: קודם כל, אנחנו מודים לכל אלה שהשתתפו אתנו.

אורי מקלב: אנחנו מקווים לגבי העתיד.

אורי מקלב: אין ספק שלגבי העתיד יהיה דבר שהוא מובן מאליו; שלא יקרה מצב שהמכתב הגיע למשרד הרווחה ועדיין האדם ייגזר עליו וידונו אותו כמי שלא שלח בזמן.

אורי מקלב: אני חושב שעל זה יש הסכמה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, במשרד, לא משנה איזו דרך תמצאו, תקשו על עמותות או לא תקשו על עמותות, תקדימו את הזמן או לא משנה, אבל מכתב שהגיע, שיש סבירות שהוא הגיע - - -

מנחם וגשל: שהוא הגיע בזמן.

אורי מקלב: שהוא הגיע בזמן למשרד, לפני הזמן, לפני ה-31.

מנחם וגשל: לפני הזמן.

אורי מקלב: הגיע לפני הזמן, לא ב-31, הגיע עד הזמן.

אורי מקלב: מה זה משנה?

אורי מקלב: הגיע עד הזמן.

אורי מקלב: צריך שלא יהיה מצב שהוא לא יקבל.

אורי מקלב: או שזה צריך להיות ברור לו או שהוא צריך להיות.

אורי מקלב: .. לא משנה.

אורי מקלב: כל הגישה צריכה להיות.

אורי מקלב: אם אנחנו הגענו למסקנות שזה חשוב מאד, אני חושב שצריך לבדוק את העבר לגבי המוסדות האלה שהם לא קיבלו את זה.

אורי מקלב: זה לא בגלל שזו סיבה.

אורי מקלב: אנחנו בנפרד אומרים את זה.

אורי מקלב: זה לא "בגלל אז אם כך לא".

אורי מקלב: אנחנו אומרים שאנשים שהם בנורמה וכך התנהלו והם לא חשבו שב-26 לחודש הם צריכים להביא את ידנית, לא ייזוקו.

אורי מקלב: דין פרוטה כדין מאה, דין הפרט כמו דין הכלל.

אורי מקלב: בסופו של דבר, אנחנו מחוייבים גם לאנשים האלה.

אורי מקלב: צריך לראות איך אפשר לסדר את זה.

אורי מקלב: אנחנו מודים מאד לכולם, ומאחלים לכם חג כשר ושמח.

מנחם וגשל: תודה רבה.

מנחם וגשל: חג שמח.