ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 504, 2011-03-30 09:30

כרמל שאמה-הכהן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת, אורחים, כבוד ראש עיריית ירושלים, תודה שהגעת לכבד אותנו בנוכחותך ולהציג באופן אישי את הזווית של עיריית ירושלים לגבי הנושא שעל סדר היום.

כרמל שאמה-הכהן: הנושא על סדר היום – השלכות פרוייקט הרכבת הקלה על סוחרי מרכז העיר ושוק מחנה יהודה.

כרמל שאמה-הכהן: הוועדה קיימה סיור במהלך השבוע לפני בקשת חברת הכנסת אדטו.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שהסיור היה סיור מעניין, קיבלנו רשמים שאפשר לקבל רק בסיור, פגשנו את האנשים, שמענו, ראינו, התרשמנו - היה סיור לא קל לשמוע סוחרים אחרי עשרות שנים של עשייה ופעילות מסחרית משגשגת לדבריהם, שנקלעו למצב שכבר אין להם חמצן, דברים שלא קרו להם במשך עשרות שנים קורים להם לאחרונה, אנשים שאין להם כבר כסף לקנות סחורה, או שאין להם כסף לשלם תשלומי חובה למדינה או לעירייה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מדברים על בירת ישראל, על ליבה של המדינה שאנחנו רוצים שיהיה תוסס, משגשג.

כרמל שאמה-הכהן: במקום זה אנחנו מצאנו מרכז עיר, אדוני ראש העיר מדמם מבחינה מסחרית וזה מביא לתהליכים של יציאת עסקים מסוג מסוים וכניסת עסקים מסוג אחר, תהליכים שאני חושב שהם נוגדים את האינטרס הרחב של עיריית ירושלים וגם של תושבי העיר וגם של מבקרי העיר.

כרמל שאמה-הכהן: זה הרושם שקיבלנו בסיור אחד, אתם חיים את הדברים, אתם מלווים את זה לאורך שנים, אתם יכולים להגיד לנו איך הדברים התגלגלו ולאן הם מתגלגלים מכאן כפי שאתם רואים את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מנסים לראות איך וניתן במידת האפשר להקל על המצוקה הזאת, יכול להיות שאי אפשר להקל על המצוקה, יכול להיות שרק במידה מעטה, יכול להיות שאולי אפשר לפתור את כל הבעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אשמח בראשית הדיון לשמוע את הדברים מפיך.

עיריית ירושלים: קודם כל אני מודה לכם על זה שאתם משקיעים תשומת לב בעיר ירושלים.

עיריית ירושלים: ברשותכם, המטרה היא קודם כל לתת קצת פרספקטיבה לפני שצוללים לנושאים הספציפיים.

עיריית ירושלים: הרכבת הקלה הוא פרוייקט שהתחילו לדבר עליו בסוף שנות התשעים, התחילו לפתח העתקת תשתיות ב-2002.

עיריית ירושלים: החוזה נחתם ב-2006.

עיריית ירושלים: אני נכנסתי לתפקיד בסוף 2008 תחילת 2009 כשהיה לי ברור שהניהול וההשקה של הפרוייקט הוא טקס ניהולי בלשון המעטה.

עיריית ירושלים: כאשר נכנסתי שמתי סימן שאלה מאוד גדול, האם הדבר הזה בכלל מתכנס, לא היה ברור.

עיריית ירושלים: במסגרת סימני השאלה ביקשתי לראות תוכניות עבודה, להבין מי האחראי.

עיריית ירושלים: אני רוצה לומר לך שהגנטים - תכניות העבודה לא ניתנו לנו, לא היו גנטים.

עיריית ירושלים: תכניות עבודה מתי נכנסים לצומת, מתי יוצאים מצומת אלו דברים לא ברורים.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא הרשות נותנת את ההיתרים, אתרי חפירה וביצוע?

עיריית ירושלים: התשובה היא שאחת הבעיות הגדולות שהיו ברכבת זה מי אחראי.

עיריית ירושלים: שאלתי מי האחראי, יש לך את משרד האוצר שחתם את החוזה, משרד התחבורה שאחראי ברמת המאקרו, העירייה ותכנית אב לתחבורה שזה גוף, זה עמותה, אחראית על התכנון, כל אחד אחראי על רכיב אחד אבל אין אחריות על ניהול הפרוייקט.

עיריית ירושלים: שאלתי מי האחראי, כולם אמרו אני, כלומר ראש העיר.

עיריית ירושלים: אמרתי אם זה המצב, במקום להתחיל לחפש איך מאשימים אחד את השני את השלישי, התחלנו לייצר שולחנות עגולים לשנות את תרבות עבודה במערכת למצב שבו יושבים ומוצאים פתרונות לבעיות במקום למצוא כל אחד את האשם את השני ואת השלישי.

עיריית ירושלים: בתהליך הזה מהר מאוד הגענו למסקנה שהדבר הנכון לעשות זה להאיץ את סיום הפרוייקט, לשנות גישה, אם הגישה הייתה הנדסית בואו נחשוב מה צריך לעשות על הקו לגישה שהיא הרבה יותר מתחשבת ברגישות ובצרכים של הציבור בין אם זה סוחרים, בין אם זה תנועה, בין אם זה דברים אחרים ולעשות שימוש מושכל במשאבים הלא מרובים שיש לעיריית ירושלים כמכלול.

עיריית ירושלים: צללנו לסוגיות, אני חייב לומר שיחסית מאוד מהר, הצלחנו להביא לשיתופי פעולה לא מבוטלים קודם כל בתוך המערכות הציבוריות אם זה משרד התחבורה משרד האוצר והעירייה בתכנית אב לתחבורה וגם מול הזכיין, ומהר מאוד הגענו למצב שאנחנו באמת מתמודדים עם הסוגיות שהן לא פשוטות, ללא ספק לא פשוטות.

עיריית ירושלים: אנחנו באמת מתמודדים עם הסוגיות שהן לא פשוטות, ללא ספק לא פשוטות.

עיריית ירושלים: אני חייב לומר שעמדה לפנינו סוגיה מאוד מעניינת איך אנחנו מתמודדים עם המצוקה של הסוחרים במרכז העיר.

עיריית ירושלים: היו כאן שתי פילוסופיות - אחת אומרת בוא נתחיל לתת לחפש שיפויים במשאבים שאין, לחליפין הדרך שבחרנו זה לייצר תנועה, לייצר מאסה של פעילויות בתוך מרכז העיר על מנת להתחיל להחיות את מרכז העיר ולהתחיל להביא לשם תנועה, כי בסוף הסוחר תן לו הנחה כזו או אחרת בארנונה זה בטל בשישים לעומת לייצר תנועה ולייצר לו קופה בסוף היום.

עיריית ירושלים: הכנסנו סידרה לא מבוטלת של פרויקטים דרך ארועי הקיץ שהיו בשנה שעברה, דרך האולפן השקוף בכיכר ציון, דרך כל פעילות שאנחנו יכולים להשפיע עליה להעביר אותה דרך מרכז העיר.

עיריית ירושלים: בעל הבאסטה בשוק, הרשמים שנוצרו סביב בעל הבאסטה במחנה יהודה הם רשמים שיצרו מיתוג מחודש גם לשוק, אנחנו מתחילים לראות את זה במרכז העיר.

עיריית ירושלים: צעדת ירושלים, המרתון, בכל הזדמנות היעד שלנו זה לייצר תנועה לסוחרי מרכז העיר.

עיריית ירושלים: כך בעצם אנחנו מרוויחים כמה פעמים, פעם ראשונה התושבים מתחילים לחזור ברמה כזו או אחרת בהתחשב במגבלות.

עיריית ירושלים: פעם שנייה זה כן מייצר קופה, נכון שיש עדיין עליות וירידות בהיקפי התנועה אבל לפחות מבחינת העירייה כשאנחנו מצליחים לייצר שם יותר נפחי תנועה זה ברמה כזו או אחרת מייעל את המשאבים הציבוריים, העירוניים, בתוך הפרוייקט.

עיריית ירושלים: אנחנו מעבר לכך התמודדנו עם סוגיה לא פשוטה כי הצורה הנכונה לנהל את ההשקה של קו רכבת זה לעבוד בקיטועים יותר קטנים, להשלים אותם ולעבור קיטוע קיטוע בדירוג קל, ובכך בעצם לדעת להתמודד עם מצוקת תנועה נקודתית.

עיריית ירושלים: שיטת העבודה שנבחרה והיא הייתה חתומה בחוזה ב-2006, זה בעצם לקחת ודי לנטרל את כל רחוב יפו לתקופה מאוד ארוכה.

עיריית ירושלים: אחד הדברים החשובים שהצלחנו לעשות, ואני מקווה שהדבר הזה ייתן את אותותיו, אנחנו בסוף משא ומתן גם עם הזכיין, זה להקטין בצורה דרמטית את ה"דאון טיים", את התקופה שבו רחוב יפו מושבת.

עיריית ירושלים: חיכינו ככול שניתן יותר להשבתתו במובן שהרכבת עכשיו נכנסה לעשות את הטייסטינג, זו התקופה הקשה ביותר מבחינת התנועה ברחוב יפו, והיעד שלנו זה מהר ככל שניתן, ואני מקווה שנצליח להעביר את זה אפילו באפריל מאי, להתחיל לבקש שהרכבת תיקח נוסעים גם בתקופת הבדיקה, הדבר הזה כנראה אפשרי, אני מקווה שנצליח להתגבר במשא ומתן על הפרטים האחרונים.

עיריית ירושלים: ואז מה יקרה, אז בשלבים נתחיל להזרים תנועה בעורק הראשי של העיר.

עיריית ירושלים: שיהיה ברור, כשרחוב ראשי שהוא העורק הראשי בעיר לא לוקח נוסעים זה מקרין על כל המערכות מסביב.

עיריית ירושלים: במקביל לזה, אנחנו צריכים גם להבין שהעיר - יש רשת אוטובוסים, עד שאנחנו לא נחייה את העורק הראשי של העיר, רשת האוטובוסים ככל שתהיה בגלל שרחוב יפו מושבת, עדיין צריכה לפעול, ועדיין יש אנשים שמגיעים מצדדים שונים מהעיר למקומות אחרים ממקור ליעד - צוואר הבקבוק כרגע לפחות בוודאי רחוב אגריפס שהוא משמש מענה.

עיריית ירושלים: אני מבקש להדגיש זמני עד שנשנה את הרשת לרשת מזינה לרכבת הקלה.

עיריית ירושלים: אני מעריך שבמהלך אפריל מאי נתחיל להזרים יותר נוסעים ברחוב יפו דבר שללא ספק יקל על יצירת תנועה במרכז העיר.

עיריית ירושלים: אנחנו נכנסים לתקופה של לקראת קיץ וכבר מתחילים להרגיש תנועה ערה בירושלים, יש לנו מאסה לא מבוטלת של אירועים מתוכננים בקיץ הזה על מנת שנצייר יותר תנועה במרכז העיר.

עיריית ירושלים: אני חייב לומר שיש ביקושים לא מבוטלים למותגים איכותיים שרוצים להגיע למרכז העיר על מנת להשקיע.

עיריית ירושלים: אנחנו רואים גם את המשביר ואחרים שמתעניינים, יש התעניינות מאוד גדולה בציר, בתוואי של הרכבת, שכן כל איש עסקים מבין שממצב שבו יש לנו כרגע מעט תנועה למצב שבו על הרכבת ייסעו 100 אלף נוסעים ביום, זה המקום המבוקש ביותר, זה המדרחוב הגדול ביותר בארץ, ואני כולי תקווה שמהר מאוד נתחיל להניע בו יותר ויותר נוסעים, ומפה זה רק התרחב, בהתחלה משער שכם לתחנה מרכזית, לאחר מכן מקצה לקצה בטייסטינג, בפיילוט.

עיריית ירושלים: לאחר מכן אחרי שנחליף את הרשת לרשת מזינה לרכבת הקלה, אני מעריך שאנחנו נעבור ממצב שבו המקום הוא במינימום נוסעים בגלל אי הנגישות של רחוב יפו למקום שהוא הנגיש ביותר כמעט בכל המדינה.

עיריית ירושלים: אני רוצה להדגיש עוד נקודה חשובה.

עיריית ירושלים: גם אני באופן אישי וגם מנכ"ל עיריית ירושלים יוסי היימן וזוהר אצלו בלשכה, חשוב לנו מאוד להחזיק מאוד קרוב לחזה את הנציגים של הסוחרים.

עיריית ירושלים: נפגשים לא מעט פעמים, אנחנו מודעים למצוקות שלהם.

עיריית ירושלים: התפיסה שלנו אומרת במקום לתת להם דגים לתת חכות ולבנות את התשתית לתהליך הזה, לייצר תנועה, לשבת פר בעייה שעולה לשולחננו, לא לכול יש לנו מענים אבל בוודאי להתייחס לכל בעייה.

עיריית ירושלים: בהתראה מאוד קצרה הבנתי שעשיתם סיור ועושים כאן דיון, היה לי חשוב להגיע לכאן, להגיד שלום לסוחרים עם כל המצוקות שיש.

עיריית ירושלים: ברשותך, הייתי מבקש גם שיוסי היימן המנכ"ל ידבר על הממשק מול הסוחרים.

כרמל שאמה-הכהן: בדברים תכנוניים אחרים, פרויקטים, יש לאנשים אם זה פרטיים אם זה סוחרים מנגנון של שיפוי או פיצוי על הנזקים שנגרמים להם כתוצאה מפעולת הרשות, אם זה סעיף 197 בחוק התכנון והבנייה, היתה פה איזושהי מקבילה שהתחילה פרויקט, מישהו חשב שאם מישהו נפגע למי הוא פונה – מדינה, עירייה, הזכיין, מי פה אמור לפצות?

עיריית ירושלים: ראשית, החוזה הוא לא חוזה של העירייה החוזה הוא המדינה.

עיריית ירושלים: המדינה חתומה עליו ואני מצפה, ואם וכאשר יש נזקים שהמדינה תסייע בשיפוי לאור העובדה שהמדינה לקחה אחריות על החוזה.

עיריית ירושלים: אני רק רוצה להזכיר, כאשר מדובר על שיפוי לעתים מדובר על ירידת ערך נכס, אני חושב שכאן יש השבחה של הנכס, השבחה של הנכסים ברחוב יפו בעתיד בוודאי - הדילמה זה תקופת המעבר.

עיריית ירושלים: בדיונים שאנחנו עשינו עם משרד הפנים, עם משרד התחבורה והאוצר, הטענה של המדינה הייתה שאם אתה משפה על תקופת המעבר אתה מקזז את זה מתקופת העתיד, והדבר הזה הוא קצת יותר מסובך מלכתחילה.

עיריית ירושלים: ברמת העירייה, אנחנו עם המשאבים המעטים שיש, אני לא רוצה פה להרחיב על היקפי המשאבים, יש לעיריית ירושלים להשקיע בשירותים לתושבים – רק לסבר את האוזן, אם בעיריית תל אביב יש 9,700 שקל לתושב לשנה תקציב, ולחיפה 7,500 ולממוצע של 15 ערים הגדולות – 6,000 שקל לתושב לשנה, והנמוכה מה-15 ערים הגדולות, אשדוד זה 4,600 לשנה, בעיריית ירושלים זה פחות מ-4,200 שקל לתושב לשנה, התקציב השוטף לא כולל הפיתוח.

עיריית ירושלים: במשאבים המעטים שיש לנו אנחנו החלטנו להשקיע ולפתח תנועה במרחב הרלבנטי לשמחתי הרבה יחסית בהצלחה טובה.

עיריית ירושלים: אני מבין את הטענה שתמיד אפשר יותר, אני מסכים, אבל כשמסתכלים על השימוש במשאבים האם לשפות אלפי סוחרים ממרכז העיר, או לייצר תנועה לאלפי סוחרים במרכז העיר, במשאבים שלנו החלטנו שאנחנו נייצר תנועה בשקיפות מוחלטת, אגב, העניין הזה התקבל על ידי מועצת העיר.

עיריית ירושלים: אנחנו עושים מאמץ מאוד גדול, לשבת, לשמוע את המצוקות ואת הטענות וכך גם יימשך, אין שום שינוי.

יוסי היימן: קודם כל צריך לומר שבכל עיר בעולם שמכניסה רכבת קלה התופעות האלה קורות באותו אופן, למדנו את זה ממקומות אחרים.

יוסי היימן: העניין הזה אל מול הצורך לחפור, לפרוץ דרכים הוא בעיה בכל העולם, זה לא דבר שהוא פרטי בירושלים את זה צריך לדעת, זו תופעה בכל מקום שמכניסים רכבת קלה.

יוסי היימן: אני רוצה לדבר על סוגיית שיתוף הציבור לפחות במימד שבו אני נמצא.

ישראל חסון: צריך רק להניח שברוב הערים בעולם זה לא לוקח 12 שנים.

עיריית ירושלים: נכון.

יוסי היימן: לגבי שיתוף הציבור בתהליך.

יוסי היימן: קודם כל הסטת האוטובוסים מיפו לאגריפס שהיא תהליך שמבחינה פיזיקאלית הוא קשה, כשאתה לוקח שני צירים ומאחד אותם לציר אחד, בפיסיקה זה קשה אין מה לעשות.

יוסי היימן: המצב שם הוא לא טוב, אנחנו לא נעמיד פנים, המצב שם עכשיו הוא לא טוב, אבל העדפת אגריפס לתחבורה ציבורית - - -

רחל אדטו: יוסי, המלה לא טוב היא מלה קלה מדיי.

עיריית ירושלים: צריך לבחון את זה במובן של החלופות.

רחל אדטו: ממש סכנת נפשות, יום שישי לעבור בין האוטובוסים – סכנת נפשות עד הראשון - - -

עיריית ירושלים: זה לא חכמה להגיד את זה, זה עניין של בחינת החלופות מה החלופות אל מול החלופה שנבחרה.

אריה ביבי: יש חלופה.

יוסי היימן: העדפה של האופציה הזאת הייתה אחרי שקילת כל החלופות.

יוסי היימן: אין פה חלופה אחת שהיא חלופה טובה.

יוסי היימן: החלופה הזאת ניסתה לשכלל, אגב, בשיתוף הציבור, כדי לשמור על שוק מחנה יהודה, ככל שניתן כפנינה בירושלים, נבחרה החלופה הזאת, יש לה מתנגדים, ואפשר להסביר חלופות אחרות למה הן טובות יותר לאחרים, והיא נעשתה בשיתוף הציבור.

יוסי היימן: שיתוף ציבור זה דבר מעניין, כי שיתוף ציבור אתה משתף את הציבור ויש כאלה שאומרים לא שיתפו אותנו, או אלה שלא קיבלו את דעתם, אומרים לא קיבלו את דעתנו או לא שיתפו אותנו.

יוסי היימן: אנחנו בזמן השינוי, בשבוע הראשון של השינוי, קיימנו אצלי עם מינהל לב העיר המנהל שלו אורי עמדי והעובדים המקצועיים שלו, עם יושב ראש ועד סוחרי השוק, עם יושב ראש ועד סוחרי מרכז העיר.

יוסי היימן: במשך כל יום חמ"ל הפעלה משותף שישב שעה עד שעה וחצי בערב, למד את הלקחים מאותו יום ועשה תיקון ושיפור לקחים ליום שאחרי, המצב היום הוא טוב בהרבה ממה שהתחלנו בו.

יוסי היימן: ביום שישי הקרוב מתוכננים לרדת חמישה קווים באופן שיוריד בלמעלה מ-20% את התנועה מתוך אותם לקחים שהפקנו ומסיטים אותם למקומות אחרים.

יוסי היימן: אנחנו הולכים לשפץ ולשנות את צומת כי"ח כדי להקל עוד על התנועה, ואנחנו משקיעים הרבה מאוד פקחים של עיריית ירושלים שעומדים ומכוונים את התנועה כדי להקל ולאפשר את הזרימה שלה.

יוסי היימן: המצב הוא לא טוב, המצב הוא גרוע.

יוסי היימן: אם אכן באמצע חודש אפריל, אני מקווה שזה יהיה ב-17 לאפריל תתחיל לנסוע הרכבת הקלה בנסיעות השאטל ביפו זה יקל עוד בצורה משמעותית על העומס ברחוב אגריפס.

יוסי היימן: בחודש אוגוסט כאשר הרכבת תהיה בהפעלה המלאה שלה זה יוריד עוד הרבה מאוד קווים מרחוב אגריפס.

ישראל חסון: לא הבנתי במדוייק, איך ב-17 באפריל זה יוריד את העומס?

יוסי היימן: קודם כל זה יוריד גם את העומס באגריפס, כי ברגע שהנתיב של התחנה המרכזית לאורך רחוב יפו יעבוד וייסעו עליו אנשים, חלק מהעומס שנוסע היום ברחוב אגריפס יסיט את עצמו לרחוב יפו.

יוסי היימן: היום רחוב יפו יש בו אפס תנועה, כשאתה מעביר אליו חלק מהתנועה אתה מקל על העומסים.

ישראל חסון: אני לא מתווכח אני מנסה להבין.

עיריית ירושלים: יש קצת בלבול קטן.

עיריית ירושלים: אנחנו עכשיו, וזה דבר שתוכנן לפני כחודש, פשוט בנושא תחבורה לא עושים שום דבר מהיום להיום, כל תהליך כזה זה תיאומים אם עושים אותו באחריות, אז כל תהליך של שינוי לוקח את הזמן שלו.

עיריית ירושלים: כבר בסוף השבוע הזה מורידים סדר גודל של 20% מנפח התנועה, זה חמישה קווים אבל זה 20% מנפח התנועה ברחוב אגריפס.

עיריית ירושלים: ב-17 באפריל אם הכול הסתדר, אני מקווה שזה הסתדר, אז רחוב יפו מתחיל לקחת נפחי תנועה גדולים.

עיריית ירושלים: אתה צודק שלכאורה זה לא מוריד קווים מרחוב אגריפס, אבל זה מייצר נפחי תנועה מאוד גדולים שהסוחרים, אני מניח ומקווה ירגישו אותו.

עיריית ירושלים: ברגע שאנחנו עושים את ההחלפה של הקווים מהרשת הקיימת לקווים מזינים זה לקראת אוגוסט, אולי קצת לפני קצת אחרי, עדיין לא סגור סופית מתי תאריך, אז נפחי התנועה באגריפס יורדים בצורה דרמטית למצב שהיה לפני.

יוסי היימן: אני אסביר בכל זאת למה אמרתי מה שאמרתי מעבר למה שניר אמר.

יוסי היימן: גם בחודש אפריל, בהנחה שיפו יתחיל לנסוע, ויהיה בו עומס של תנועה ויעלו עליו נוסעים, אגד יוכל בתהליך למידה לא מהיום הראשון להוריד חלק מהצפיפות של הקווים הקיימים בתוך אגריפס.

ישראל חסון: זה תהליך - - - חודש, חודשיים.

עיריית ירושלים: אתה צודק.

יוסי היימן: אז זה תהליך מתמשך, ואני חוזר עוד פעם המצב הוא גרוע כמו שחברת הכנסת רחל אדטו אומרת, וזה קיים בכל מקום כשאתה מפחית, הופך פיסיקה של שניים לאחד, מה לעשות, כמו שאומר הגשש "זה לא מכנס בתוך זה".

רחל אדטו: מישהו ייפול, אשה מבוגרת עם הסלים תיפול בין האוטובוסים היא תיהרג שם.

עיריית ירושלים: זאת המציאות.

עיריית ירושלים: צריך להסתכל בעיניים למציאות ולהבין שזאת המציאות.

עיריית ירושלים: חברים, נורא קל להגיד - - -

אריה ביבי: לא נכון.

ישראל חסון: בהתנסחות יש פה עירוב של תחומים.

ישראל חסון: חברת הכנסת רחל אדטו מדברת על נפח התנועה, ראש העיר ניר מדבר על נפח האנשים שיוכלו להגיע.

ישראל חסון: נכון שהוא יעלה את נפח האנשים באמצעות הרכבת הקלה, אין ספק שיעלו, דרך אגב, גם סקרנות של לנסוע בה תביא יותר נוסעים למחנה יהודה, אבל מה שרחל מדברת עליו שמהווה מבחינתה מפגע או סיכון זה לא יירד בחודשיים הראשונים, אתה מבין איפה פה הסתירה ביניכם?

אמנון כהן: אין סתירה.

עיריית ירושלים: נכון.

יוסי היימן: אני לא בטוח שאתה צודק, אנחנו נלמד את זה.

יוסי היימן: אנחנו עושים את זה ביחד עם "אגד", ויחד עם משרד התחבורה, ואם יהיה אפשר לא לדלל את הקווים, אלא לדלל נסיעות בתוך הקווים אנחנו נעשה את זה.

יוסי היימן: אין לנו עניין שרחוב אגריפס יהיה פקוק, תקוע וסכנה בטיחותית.

יוסי היימן: אנחנו חרדים לתושבי ירושלים ולבטיחותם לא פחות מאף אחד מהיושבים פה, בוא נשים את זה בשורה התחתונה.

יוסי היימן: אני רוצה לציין את הנושאים שבהם אנחנו עושים שיתוף עם הציבור.

יוסי היימן: אנחנו יושבים מזה כמה חודשים בראשותי ובראשות ממלא מקום ראש העיר מר קובי כחלון בפרוייקט שנקרא "הצוללת הצהובה" בו אנחנו מנהלים דיונים עם תושבי מרכז העיר, זאת אומרת, המנהיגים של מרכז העיר על תפיסת ההפעלה של מרכז העיר.

יוסי היימן: אנחנו לומדים מה קורה בחו"ל, גם תפיסת האחזקה, גם תפיסת התרבות וגם תפיסת העסקים.

יוסי היימן: אנחנו מנסים ליישם ואנחנו ניישם בחודשים הקרובים באופן שאני מבטיח לכם, תזמינו אותי לפה בעוד שנה, כשנדבר על מה קורה ברחוב יפו ובמרכז העיר בעוד שנה.

יוסי היימן: אנחנו עשינו ביחד עם הסוחרים בחודש האחרון כנס להתחדשות עסקים.

יוסי היימן: אני רוצה לומר את האמירה הבאה גם אם לא כולם יאהבו לשמוע אותה.

יוסי היימן: יש עסקים שגם אם תעביר לידה מליון אנשים אף אחד לא ייכנס אליהם.

יוסי היימן: מרכז העיר צריך להתחדש.

יוסי היימן: יש הרבה עסקים מעולים ויש עסקים שלא ישרדו לא יעזור.

יוסי היימן: צריך לומר את זה ולכן אנחנו מנסים לעזור בשיתוף מת"י ירושלים לעסקים, כולל מימון של לא מעט כסף עירוני כדי לעזור לעסקים שצריכים להתחדש.

יוסי היימן: ארועים במרכז העיר – בט"ו בשבט - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סיימנו לדבר על אגריפס?

יוסי היימן: בט"ו בשבט, בפורים, בפסח, בתקופה הזאת אנחנו עושים הרבה מאוד ארועי תרבות במרכז העיר.

יוסי היימן: כיכר ספרא שהיא מהווה את אחד המפגשים של מרכז העיר, המפגש הדרומי של מרכז העיר.

יוסי היימן: יש בה הרבה מאוד התרחשויות בתקופה האחרונה – פסטיבל האוכל, כל הדבר הזה מביא הרבה מאוד אנשים.

יוסי היימן: אנחנו בשיתוף הסוחרים, היינו אמורים להתחיל את זה ביום חמישי ודחינו את זה בגלל הגשם, יום לפני המרתון לכבוד הורדת הגדרות.

יוסי היימן: ירדו הגדרות ומי שטייל בשבוע האחרון ברחוב יפו ראה איזה רחוב יפה.

יוסי היימן: אישרנו ועושים את זה בשיתוף הסוחרים, אנחנו עוזרים להם בפרסום לעשות "סטוק-דיי" שיהיה אחת לחודש במרכז העיר.

יוסי היימן: מי שמכיר את שוק בצלאל בימי שישי - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא פעילות שאתה אמור לעשות בלי שום קשר למה שיש?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חלק מהחובה של כל עירייה - - -

יוסי היימן: כל מה שאנחנו עושים הוא במסגרת החובה שלנו.

יוסי היימן: אנחנו עושים במסגרת החובה כדי לנסות לסייע בתקופה לא פשוטה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל היית עושה את זה גם כך.

יוסי היימן: גברתי, אני לא עושה את זה כי באתי לספר על זה פה, אני עושה את זה כי זה החובה שלנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה לא קשור לבעיית הסוחרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא קשור לפיצוי לסוחרים.

יוסי היימן: אנחנו עושים את זה בשיתוף הסוחרים כדי לעזור לסוחרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל היית עושה את זה גם כך.

יוסי היימן: בסדר גמור, אני רק מציג מה אנחנו עושים עם הסוחרים, אני לא מבין למה את תוקפת את זה?

יוסי היימן: תברכי על זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במשפט אחד, אנחנו באנו לכאן כדי לראות איך אנחנו עוזרים לסוחרים לפצות אותם על כל התקופה הזאת, ואתה נותן פה סקירה שאני מאוד מברכת על מה שאתם עושים בעיריית ירושלים שהייתם אמורים לעשות את זה בלי שום קשר.

יוסי היימן: אנחנו עושים את זה כי זה מה שאנחנו צריכים לעשות.

יוסי היימן: דבר אחרון, ברגע שנתחיל את השאטל אפילו לפניו נתחיל להפעיל את אותו למידה משותפת וחמ"ל משותף במשך כל יום כדי לראות ולתקן ולשפר בכל יום ביחד עם האנשים, ביחד עם הסוחרים, ביחד עם התושבים את מה שצריך לתקן כדי שהרכבת הזאת שנכנסת תגיע למצב הטוב שלה הכי מהר שאפשר כי תקופה של הפעלה היא תקופה קשה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת אדטו בבקשה.

רחל אדטו: תודה רבה.

רחל אדטו: כמו שאמרתי גם בסיור בעיר אני מודה לך שקיבלת את הבקשה ולקחת את הנושא ברצינות בין אם הסיור ובין אם הדיון היום ואני בהחלט מודה לך – שרמת גני כמוך התגייס גם הוא לנושא ירושלים.

כרמל שאמה-הכהן: אני כבר יותר ירושלמי מרמת גני...

רחל אדטו: אני רוצה לחלק את הדברים שנאמרו פה גם על ידי ידידי היקר ניר ברקת ראש העיר, וגם על ידי המנכ"ל.

רחל אדטו: אני רוצה לחלק את זה למספר נושאים.

רחל אדטו: פני העתיד – אין לי ספק, שכל מה שצופה פני העתיד מביא איתו איזה קרן אור, אין לי שאלה ואני בהחלט ערה למה שאתם עושים.

רחל אדטו: רחוב יפו כשהלכנו בו נראה מקסים ויפה, הוא רחב ויפה וגדול ונקי ונראה נהדר.

רחל אדטו: העתיד – סיכוי גדול שהעתיד יהיה מצוין.

רחל אדטו: אני מדברת כרגע הווה ועבר.

רחל אדטו: נכנסתי לעניין הזה כבר לפני כחצי שנה כאשר ישבתי עם מספר אנשים שיושבים כאן ואני בין אלה ששותים קפה ביום שישי בשוק ומסתובבת מעת לעת בכיף שם, אבל חלק מהמצוקה אמרתי לא יכול להיות שהמחדל הגדול הזה של תכנון הרכבת הקלה, והוא מחדל, לא מדברת עם המנכ"ל הנוכחי שקיבל את זה כ"נדוניה", הצורה שהרכבת הקלה הזאת תוכננה שיש רק קו אחד ולא שישה קווים והקו הבודד הזה לא נותן מזור לאנשים שגרים לא במושבה הגרמנית, לא לגילה, לא לארמון הנציב, לא משנה, מקומות אחרים שעדיין הרכבת הזאת לא תפתור להם שום מצוקה ושום בעיה והם הצטרכו את התחבורה הציבורית והם הצטרכו להגיע לעיר עם רכב ואין להם מקומות חנייה בעיר הזאת עכשיו, והמצוקה הזאת תישאר קיימת להם גם עם התכנון של הרכבת הקלה, זה לא יפתור, עד שלא יהיו שם קווים מכיוונים שונים לא תיפתר הבעיה.

רחל אדטו: זה אולי יקל על אלה שבאים בקו של הרכבת מצפון לדרום אבל לא יפתור את הבעיות של האחרים.

רחל אדטו: לכן, כל הסיפור של הרכבת הקלה שהתמשכה כל כך הרבה שנים, שהיא עבדה רק במשמרת אחת בוקר, שהיו לה בעיות תכנון, אני ערה לזה שזה לא בזמנכם ולא בזמנך, אבל רכבת הקלה הזאת היא בעיה מאוד קשה תכנונית וזה חלק מהבעיה.

רחל אדטו: הבעיה שלי היא אחרת.

רחל אדטו: כאשר התחלתי לפני חצי שנה עם כל הדיונים, ומייד נגיע גם להצעת החוק, אמרתי, ואני חוזרת ואומרת את זה גם עכשיו.

רחל אדטו: זה נכון שאתם החלטתם, קיבלתם החלטה שאתם מעדיפים לא לפצות את אלה שנפגעו, אלא אתם רוצים לתת לכולם, את הכסף הזה לתת לכולם.

רחל אדטו: אני לא מסכימה לזה מבחינתי.

רחל אדטו: אני חושבת שאנשים שראינו אותם בסיור הזה, שחפרו להם את התעלה בפתח החנות, ובדמעות האשה הזאת אומרת שמפדיון שהיה לה 20 אלף שקל, וראינו קבלות של פדיון של 200 שקלים ליום, וזה לא משנה אם החנות הזאת יפה או החנות הזאת לא יפה.

רחל אדטו: זו היתה חנות שהיתה בה תנועה קולחת.

רחל אדטו: ארנונה לא יכולים לקחת, ארנונה מלאה במשך שנים כאשר אין שירותי ארנונה לאותו מקום.

רחל אדטו: מי שחפרו לו קו תעלה בפתח החנות ואנשים לא יכלו להיכנס לתוך החנות הזאת, והוא מראה את פדיון קופה של 200 שקלים ליום אי אפשר להגיד לו תשלם ארנונה כאילו מישהו שגר באזור מלחה, הוא לא יכול לשלם את אותו דבר, אי אפשר לקחת, הוא לא מקבל את אותם שירותים.

רחל אדטו: הוא לא מקבל נקיון והוא לא מקבל נגישות והוא לא מקבל כניסה, ולא מקבל שום שירותים שהארנונה אמורה להיות.

רחל אדטו: מכאן, אני הגשתי הצעת חוק, וגם אמרתי לך ניר את זה, הגשתי הצעת חוק שתעלה עכשיו לוועדת שרים בקרוב, הצעת חוק שנותנת לכם כעירייה, לוועדת ההנחות שלכם את האפשרות לתת הנחה בארנונה לאנשים שיוכיחו את הפגיעה שלהם מהרכבת הקלה.

עיריית ירושלים: מי יממן את זה?

רחל אדטו: סיטיפס, העירייה, מישהו צריך לממן.

רחל אדטו: אתה לא יכול להגיד שאותה אשה שיש לה את חנות הבגדים שבכתה שהיא מחתנת את הבת שלה ועכשיו פסח והאנשים לא יכולים להגיע אליה כי היא לא יכולה לקנות סחורה, אתה לא יכול להגיד לה את תממני את הרכבת הקלה, פה הבעיה.

רחל אדטו: מישהו חייב להתעסק עם הבעיה הלא נעימה הזאת.

רחל אדטו: זה שאנחנו אומרים המרתון המקסים הזה, ניר, אתם עושים דברים נהדרים ואתם באמת מביאים חיים לאזורים האלה.

רחל אדטו: אבל ממרתון לא קונים במרכז חיים, אנשים צריכים לשנות הרגלי חיים אחרי שכבר עשר שנים כמוני למשל לא נכנסו למרכז העיר.

רחל אדטו: היום בשבילי לחשוב ללכת למרכז העיר לקנות משהו, זה משהו מאוד עקרוני.

רחל אדטו: שיניתי את תפיסת החיים שלי, שיניתי את הרגלי החיים, אני לא אטרח לנסוע למרכז העיר כי אין לי איפה להחנות שם, ולא רוצה להיכנס לרחוב בצלאל וזה מטרד, ואני לא אסע לשם.

רחל אדטו: לכן, האשה הזאת שאנחנו מדברים עליה, שבכתה לנו בפתח החנות, ואותו אדם שמשחק קלפים כבר שנתיים כי אין לו מה לעשות כל היום, כי הפדיון שלו הוא 200 שקלים, הם לא צריכים לשאת את הנזקים שנגרמו בגלל הרכבת הקלה שתהיה לטובת העיר.

רחל אדטו: הם לא הפילנתרופים של עיריית ירושלים ושל תושבי עיריית ירושלים.

רחל אדטו: הם לא קיבלו שירותים במשך 4-5 שנים, לכן חייבים לא להגיד מי יממן להם, חייבים להתייחס אליהם, חייבים להתייחס למצוקות שלהם.

רחל אדטו: אי אפשר להשאיר את זה ולהגיד מעתה ואילך הכל יהיה נהדר, אבל אתה תמשיך לשחק קלפים - - -

כרמל שאמה-הכהן: רחל, מי הגורם שצריך לשים את הכסף.

כרמל שאמה-הכהן: פה מדובר בכסף.

כרמל שאמה-הכהן: האם את רואה את עיריית ירושלים ככתובת שהיא צריכה בכלל לשאת ויכולה לשאת בזה, או המדינה?

רחל אדטו: עיריית ירושלים הייתה כבר לא פעם ולא פעמיים בוועדת כספים, ותקציב עיריית ירושלים נדון בוועדת כספים לאחרונה, ניר בא ואמר, עיר ירושלים זה עיר שונה מכל הערים במדינת ישראל, אני רוצה שממשלת ישראל תכיר, וניר אמר את זה, תכיר בצרכים שלי, ואם ניר אומר לממשלת ישראל תכיר בצרכים שלי, אז ניר גם צריך להכיר בצרכים של אותה אשה שלא יכולה לפתוח את חנות הבגדים שלה, ואתה ראית וכמעט בכית יחד איתה ועם זה ששיחק שם קלפים וכמעט נחנק כאשר הוא תיאר לנו את המצב וכאשר ראינו את ה-200 שקלים פדיון.

רחל אדטו: אי אפשר להשאיר אותם כך ולהגיד תלכו לכל הרוחות, אתם מימנתם את הרכבת אבל מעכשיו יהיה לכם נהדר.

רחל אדטו: על זה הנקודה שאני מדברת.

רחל אדטו: לכן אני אומרת, מה שיוסי אמר ומה שניר אמר יוצא מן הכלל, אני מאמינה שיהיה יפה.

יוסי היימן: אנחנו לא חלוקים עלייך.

רחל אדטו: אבל מהיפה הזה ייהנו כולם.

רחל אדטו: מהיפה הזה לא רק הסוחרים ייהנו, כל תושבי העיר.

כרמל שאמה-הכהן: אבל הם נשברו.

כרמל שאמה-הכהן: חלק מי שפשט את הרגל, פשט את הרגל.

רחל אדטו: זה מה שאני אומרת.

רחל אדטו: זה שבעתיד יהיה טוב וורוד וכולם ייהנו, אז כולם גם היום צריכים לשלם את המחיר.

כרמל שאמה-הכהן: כולם צריכים לשלם את המחיר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה גם לא רלבנטי מה יהיה בעתיד, אנחנו לא נביאים פה.

אלי מזרחי: בספק גדול, מי מבטיח לנו אנחנו קורבנות פה.

רחל אדטו: אנחנו כן יש לנו תפקיד בדבר הזה.

רחל אדטו: אתה יודע, תמיד אומרים "נבחרי ציבור" בקטע בלזלזל, בלהגיד "נבחרי ציבור".

רחל אדטו: התפקיד שלנו כאן זה להשמיע את הקול, אין להם דרך אחרת להשמיע את הקול שלהם, אז אנחנו צריכים להשמיע את הקול שלהם.

רחל אדטו: לכן אני אמרתי אני שמחה שלקחת את זה והבאת את זה למקום הזה כי זה מרכזי.

רחל אדטו: אתה גם במפלגה הנכונה ללכת להניע את התהליך הזה.

רחל אדטו: ראש הממשלה שלך, הוא גם תושב ירושלים, הוא מכיר את הדבר הזה, הוא גם צריך אחר כך את האנשים האלה בסופו של דבר.

רחל אדטו: זה לא חכמה אחר כך ללכת לשוק בערב הבחירות ולהיות איתם ולהצטלם בכניסה לשוק, זה לא חכמה לעשות את זה שם, עכשיו זה הזמן לעשות את הדברים האלה.

רחל אדטו: אני חושבת שכן התפקיד שלנו לעזור במצוקה הזאת, ולא רק לדבר כמה יפה תהיה ירושלים בעוד שנה שנתיים שלוש.

רחל אדטו: לגבי רחוב אגריפס, ניר ויוסי, או ראש העיר והמנכ"ל.

רחל אדטו: לגבי הקטע של אגריפס, אני אומרת לכם עוד פעם, קחו את זה בחשבון שאגריפס הוא מפגע בטיחותי אמיתי.

רחל אדטו: יום שישי האחרון, במקרה נפגשנו ישראל חסון ואני בשוק, שנינו שתינו קפה.

רחל אדטו: אחר כך ישראל הלך עם כל הסלים העמוסים שלו באגריפס, אני הלכתי למקום אחר שם.

רחל אדטו: רבותיי, זה סכנת נפשות לעבור בין האוטובוסים האלה.

רחל אדטו: אשה מבוגרת, או בן אדם מבוגר עם סלים יכול ליפול בקלות ולהידרס.

רחל אדטו: אתה לא יכול לעבור, זה סכנה בטיחותית, סכנה לחיי אדם.

רחל אדטו: שלא נתעורר אחרי הארוע הראשון שזה יקרה.

רחל אדטו: ממש אמיתי מה שקורה שם, שאתה לא רואה מטר קדימה – ילדים, מבוגרים וסלים, משהו חייב לעשות לא רק בגלל הסוחרים, אלא גם שלא נגיד אמרנו לכם – סכנת נפשות.

כרמל שאמה-הכהן: אלי מזרחי יו"ר ועד סוחרי השוק.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אלי מזרחי: אני רוצה להגיד תודה רבה לכל חברי הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, סגן יו"ר.

אלי מזרחי: אני סגן יו"ר, אבל היום היו"ר לא נמצא, אז אני ממלא מקום.

אלי מזרחי: עד היום למעשה לא זכינו אף פעם למעמד הזה של לבוא לוועדה בכנסת בכדי לדבר על מצוקות שקיימות כבר 12 שנים, כאשר בגדול, אני רוצה להתחיל מהסוף ולא מההתחלה.

אלי מזרחי: ראש העיר שלנו שקיבל את הירושה הזאת, והמנכ"ל שקיבל ירושה עוד יותר קשה כי הוא בא רק לפני כמה חודשים דיברו על עתיד ורוד.

אלי מזרחי: אני רוצה לומר כמה דברים שלמעשה הרבה מאוד אנשים שיושבים אולי לא יודעים.

אלי מזרחי: חברת כנסת אדטו אמרה שבהתחלה היו מתוכננים 5 קווים, ה-5 קווים האלה היו אמורים להיגמר בשנת 2010.

אלי מזרחי: 5 קווי רכבת כאלה בירושלים אולי היו פותרים את בעיית התחבורה של ירושלים.

אלי מזרחי: קו 1 כמו שהוא יתחיל לעבוד בעוד שנה, בעוד שמונה חודשים, בעוד ארבעה חודשים לא יפתור, יגרום לבעיות עוד הרבה יותר קשות – גם בענייני התחבורה של ירושלים, גם לעיריית ירושלים, גם למשרד התחבורה וגם לאגד.

אלי מזרחי: למה?

אלי מזרחי: משום שקו 1 יצטרך להמשיך להיות מאוזן באוטובוסים.

אלי מזרחי: מספר נסיעות האוטובוס בעיר לא יירדו.

אלי מזרחי: המשתמשים בקו הזה ייאלצו לעבור מרכבת לאוטובוס, אז גם עליהם זה לא ייקל.

אלי מזרחי: על התחבורה הפרטית בוודאי שזה לא ייקל, מכאן אני יוצא מנקודת הנחה שלמעשה אם לא יהיו עוד 4 קווים כמו שתוכננו מלכתחילה, אין לקו הזה שום תוחלת, כאילו עשו משהו שהוא בגדול נועד להקל הוא מכביד ויכביד.

אלי מזרחי: עכשיו אני חוזר להתחלה.

אלי מזרחי: בשנת 2000 כשישבנו עם החבר'ה מתכנית אב לתחבורה, אמנון אליאן דובר תכנית אב לתחבורה, דיבר על כך שהולכת להיות מוקמת קרן מלכתחילה שתפקידה לעזור לסוחרים שייפגעו במהלך העבודות.

אלי מזרחי: הקרן הזה לא היתה ולא נבראה, אמרו ודיברו - לא עשו כלום.

אלי מזרחי: בתחילת העבודות על הרכבת הקלה, שלחו מעיריית ירושלים תכנית אב לתחבורה ומשרד התחבורה עשרות אנשים פונקציונרים מכל מיני דרגות לכל העולם, לכל אירופה יותר נכון, לבדוק איך בונים רכבת קלה ומה עושים עם זה.

אלי מזרחי: מה יצא מזה בסופו של דבר?

אלי מזרחי: זה מה שאתם רואים עכשיו על הכביש.

אלי מזרחי: כל רכבת קלה בכל העולם, אנשים שואלים אותי, תגיד לי, למה לא נוסעים אוטובוסים ומכוניות על התוואי של הרכבת הקלה כמו שנוסעים בהולנד, בצרפת ובמקומות אחרים.

אלי מזרחי: אני אומר אני לא יודע משום שמישהו פה החליט שזה לא יכול להיות.

אלי מזרחי: שואלים אותי איפה בתכנון הראשוני היו אמורים להיות אוטובוסים אם ובמידה לא יעלו 5 קווים על הפסים אין תכנית כזאת.

אלי מזרחי: לפני חמש שנים ישבתי עם קובי ברטוב, מי שממונה בעירייה על עניין התחבורה בירושלים.

אלי מזרחי: שאלתי אותו את השאלה הזאת, הוא אמר לי, נגיע לגשר נחצה אותו.

אלי מזרחי: לפני שנה וחצי הוא ישב אצלי בבית הקפה שלי, ואמר לי, אלי, הגענו למבוי סתום אנחנו לא יודעים מה לעשות עם האוטובוסים.

אלי מזרחי: אז הפתרון של להביא אותם לאגריפס, כמובן זה פתרון מאולץ, זה משהו שלא היה בתכניות בכלל.

אלי מזרחי: מישהו פה יכול לומר לי כמה פעמים השתנו תכניות משנת 2000 עד עכשיו שהיו אמורות להיות תכניות אב לדבר הזה.

אלי מזרחי: אני לא מבין מה קרה פה במהלך של 12 שנים, אין לי מושג מי עסק במה ומי קיבל מה ועל מה פיקחו ועל מה לא.

אלי מזרחי: במהלך כל 12 השנים האחרונות, למעשה, מה שקרה זה כאוס אחד שלם.

אלי מזרחי: כאוס אחד שלם, לא יעזור כלום.

אלי מזרחי: כבוד ראש העיר ניר ברקת הביא אותי לפני כמה שנים, שלוש או ארבע שנים והוא זוכר את זה טוב לבית הכרם להפגין נגד מה שקורה בתוואי העבודות של הרכבת הקלה כי עבדו שם שני פועלים בתוואי של כמה קילומטרים.

אלי מזרחי: תגידו לי איפה זה יכול להיות?

אלי מזרחי: באיזה מקום בעולם?

אלי מזרחי: לי נראה שאפילו במדינות עולם שלישי הכי חשוכות לא יכול לקרות דבר כזה.

אלי מזרחי: נוצר מצב שבסופו של דבר, במהלך של 12 שנים, מרכז עיר שממילא גם כך עיריית ירושלים לפני כן דאגה לקבור אותו עם קניונים ועם לבנות כביש בגין בשביל מר עזריאלי שיבנה לנו עוד קניון, ועוד קניונים בשכונות, דאגה שבמהלך של ה-12 שנים האלה יימחק לגמרי.

אלי מזרחי: אז בניין אחד של המשביר זה יפה מאוד, זה באמת יפה, אולי זה יעשה משהו למרכז העיר.

אלי מזרחי: תגידו לי מי יבוא ברכבת למרכז העיר, מי יירד מהרכבת במרכז העיר, רבותיי?

אלי מזרחי: מי?

אלי מזרחי: תסבירו לי מי.

אלי מזרחי: מי המשתמשים בתחבורה ציבורית – לצערי, עניי העיר הזאת.

אלי מזרחי: לצערי, עניי העיר הזאת, האם הם ירימו כלכלית את מרכז העיר?

אלי מזרחי: הם יהיו התשובה באמת למצוקות הכלכליות של מרכז העיר שקיימות, אני לא חושב שזה 10 או 12 שנים, זה כבר 20 וכמה שנים.

אלי מזרחי: ראש העיר הנוכחי ירש את הדבר הזה, ראש העיר הנוכחי במנדט שלו היה אמור לטפל בדבר הזה, הוא זה שאמור להרים לא את מרכז העיר, את העיר ירושלים כולה בלי יוצא מן הכלל.

אלי מזרחי: מרכז העיר זה מרכז בירת מדינת ישראל, תסלחו לי, הוא נראה כמו בית שימוש ציבורי אחד גדול.

אלי מזרחי: אומרים פה סוחרים ממרכז העיר, מה עושים, מראים את הכול ורוד, מי שיבוא למרכז העיר לא יבוא למרכז העיר, הוא יבוא לעיר העתיקה.

אלי מזרחי: אני מסכם את זה בשני דברים - לא רואה עתיד לרכבת הזאת.

אלי מזרחי: שנית, אם מגיע פיצוי ומגיע פיצוי ענק ולא רק בארנונה לכל סוחרי מרכז העיר, שיבואו ויגידו איפה הקרן הזאת שהייתה אמורה לקום לפני 12 שנים ולא קיימת, זה הכול.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: קודם כל אני רוצה לברך את ראש העיר שלנו שאני לפחות פוגש אותו פעם ראשונה בוועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: הייתי בסיור שם, הרכבת במרכז ירושלים מופע תיירותי מרשים, שאם הייתי תייר בהולנד והייתי רואה דבר כל כך יפה באמצע העיר, והוא ממש כל כך יפה - - -

מלכאן כיומרס: בעוד שנה שנתיים בגאולה ובמאה שערים.

ישראל אייכלר: אמרתי לעצמי אם הייתי בא לפה ליום אחד ולנסוע הביתה, הייתי לוקח תמונות והייתי מאוד מרוצה.

ישראל אייכלר: אבל מה לעשות, שאת המופע התיירותי הזה, במקום לשים אותו בהולנד, או בכביש מס' 1, שמו בתוך רחוב יפו ובשוק מחנה יהודה שגדלנו עליהם שזה מרכז הקניות של העיר, זה מרכז החיים שלהם ושיתקו אותו.

ישראל אייכלר: הלכנו כולנו על הפסים, ואמרו לנו זוזו הצידה כי תיכף צריכה לבוא רכבת.

ישראל אייכלר: עיר ריקה, יש בשיר של ירושלים של זהב "כיכר השוק ריקה", זה מה שהרגשתי כשהלכנו ברחוב יפו השבוע, כיכר השוק ריקה.

ישראל אייכלר: השאלה היא לא על העבר, על העבר כולכם דיברתם, ראש העיר שמע וליווה את זה.

ישראל אייכלר: אני יודע שאתה ירשת דבר שלא הסכמת איתו, השאלה היא מה עושים עכשיו.

ישראל אייכלר: היושב ראש שאל כל הזמן בסיור, שמתי לב לזה – מה אפשר לעשות למעשה, כי הקיטורים על מה שהיה כולם יודעים.

ישראל אייכלר: אני שואל אותך ראש העיר, האם יש אפשרות לעשות תחנה בכיכר ציון ובבניין ג'נראלי כי אחרת באמת האיש שיירד בכיכר ספרא והאיש שיירד בקינג ג'ורג' לא יקנה בכל המרחב הזה, ולכן חייבים תחנה בכיכר ציון, אפילו זמנית אפילו פרוביזורית אני לא יודע, או בבניין ג'נראלי שהרבה אנשים צריכים להגיע לשם.

ישראל אייכלר: דבר שני ומאוד חשוב, אדוני ראש העיר, אני רוצה תשובה אם אפשר להחזיר את האוטובוסים לפחות 50% לרחוב יפו עם הרכבת.

ישראל אייכלר: ואם צריך לעשות בשביל זה מדרכות, יעשו מדרכות.

ישראל אייכלר: אני בכלל בעד שיהיו גדרות אקוסטיים יפים, דיברתי על זה, זעקנו על זה והמלצנו על זה וצפצפו עלינו כי חייבים להחזיר את האוטובוסים - חייבים להחזיר את החיים לעורק החיים של העיר.

ישראל אייכלר: מה שלמדתי עוד דבר – שאם אתה רוצה להעמיד כלכלה של שוק תעשה אותה גינה יפה, זה מה שעשו ברחוב יפו וזה מה שעשו בשוק מחנה יהודה וחבל שכך, חייבים למען פרנסת העיר כולה, אגב, של כל השכונות, גם השכונות החרדיות צריכות את זה כי מחנה יהודה בשביל כולנו.

ישראל אייכלר: הדבר הכי חמור בעניין הזה זה המרחק בין התחנות שזה אני כן מאמין שאפשר להוסיף כמה תחנות, לא כל כך אולי יוקרתיות, אבל ראש העיר יקבע איזה תחנה לפחות – כיכר ציון או בית יואל.

ישראל אייכלר: תחנת אוטובוס היו בכל שני מטר, פתאום בכל המרחב אין.

ישראל אייכלר: שוב, להפסיק את העניין הזה של המדרחוב, אני לא אומר להכניס רכב פרטי, אבל את האוטובוסים חייבים להחזיר, כך נציל גם את הבעיה של אגריפס, אם נוריד לפחות 50% מאגריפס או מרחוב יפו יהיה איזשהו איזון.

ישראל אייכלר: אני רוצה תשובות לשאלות המעשיות האלה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אריה ביבי: תודה רבה לכולם.

אריה ביבי: אני בניגוד לכולם מבחינת ההכנסות אצלי בחנות, אני נמצא על רחוב אגריפס, נולדתי מעל החנות לפני 54 שנים.

אריה ביבי: אבי נמצא שם משנת 1932, ואנחנו מכירים את רחוב אגריפס מעט יותר אולי פה מכולם.

אריה ביבי: בניגוד לכל הסוחרים ההכנסות שלי בחנות עלו, ואני דווקא רוצה לדבר, להתרכז ולא להסיט את הנושא בצורה זו או אחרת ממה שאתם אמרתם, צריך להתרכז ברחוב אגריפס כרגע.

אריה ביבי: רחוב אגריפס היום הוא רחוב דו סטרי, הוא רחוב מאוד מסוכן.

אריה ביבי: אומר כבוד ראש העיר והמנכ"ל שלו שאין שום פתרון, יש אכן פתרון.

אריה ביבי: הרחוב הזה חייב להיות חד סטרי, את האוטובוסים שיורדים ברחוב אגריפס תעבירו דרך בצלאל, אל תדברו איתנו על סימטריה כמו אדון דרור גנון ממשרד התחבורה.

אריה ביבי: יש תחנה אחת שאותה אתם צריכים לבטל על רחוב אגריפס אם אתם תסיטו את האוטובוסים.

אריה ביבי: התחנה הזו היא לא תחנה, זה איזה מין כזה, עמוד כזה ואיזה שורה של אנשים שנמצאים על מדרכה של מטר וחצי והם חיים בסכנת חיים מתמדת ויש תחנה לשוק, זו תחנה ברחוב כי"ח ואין עם זה שום בעיה.

אריה ביבי: בהינף יד אחת אתם משפרים פה את כל התנועה.

אריה ביבי: התנועה שתהיה חד-סטרית היא תהיה תנועה שבה אוטובוסים יוכלו לעקוף אחד את השני ורכב ביטחון יכול לעבור.

אריה ביבי: אתמול אמבולנס התעכב מול החנות שלי ברחוב אגריפס 99, מול שוק, 7 דקות ו-48 שניות כי אפשר לעקוף את האוטובוסים, ומצד שני מגיע התחבורה.

אריה ביבי: אני לא מדבר על מצב שבו יהיה מה שנקרא מצב חירום.

אריה ביבי: אנחנו יודעים מה הסיפור שלנו ברחוב יפו.

אריה ביבי: אני לא מדבר על מצב כזה שיהיה פה מצב חירום ברחוב אגריפס ושום רכב לא יוכל להגיע, שום רכב חירום לא יוכל להגיע, ואתם חייבים להסיט את המרכז מחשבות שלכם ולהבין שרחוב אגריפס יכול להיות רק חד סטרי, אך ורק – גם מבחינה בטיחותית, גם מבחינה ביטחונית וגם מתוך זה שהוא ייקל מאוד על התנועה, אוטובוסים יוכלו לעקוף אחד את השני, רמזור אחד בתחילת רחוב כי"ח התבטל כי אף אחד לא נכנס לרחוב אגריפס בכיוון שבין כי"ח לגן סאקר ובזה נגמר הסיפור.

אריה ביבי: אנחנו יושבים פה ומדברים ומדברים וכולם מסיטים את הבעיה העיקרית פה שזה הקטע שבין רחוב כי"ח לשוקניון – 300 מטר על רחוב אגריפס שחייב להיות חד סטרי, בזה אתם חיסלתם 50% מהבעיות, חצי מהפקקים הצטמצמו כי זה דו סטרי ועוד 20 שניות ברמזור אנחנו נרוויח כי זה דו סטרי ועוד רכב חרום יעבור, ועוד רכב משטרה יעבור וגם מכוניות פרטיות לדעתי יוכלו לעבור כי לא יהיה שם שום פקק.

אריה ביבי: אנחנו נראה מה יהיה ובאיזה צורה התנועה תדולל כשהרכבת הקלה תבוא.

צבי לביא: אמנם באתי להנה כעיתונאי לכסות את הישיבה, אבל אני לא יכול לשתוק על דברים שנאמרים פה כיוון שאני בתפקידי הייתי עורך המקומון הראשון של "מעריב ירושלים", ב-1979 נדרשתי לנושא הזה של מצוקת התחבורה ברחוב יפו, כתבתי על זה סידרת מאמרים.

צבי לביא: המאמר המסכם – העליתי תכנית ששמעתי אותה מכמה אנשים כאן, והתכנית הייתה יכולה להיות תחליף לכל הרכבת הקלה, והיא – להפוך את רחוב יפו לרחוב לנתיב של אוטובוס אחד, של קו אחד שיסובב את ירושלים בקו סובב ירושלים, וכל השכונות יקבלו וכל אזור יקבל את השאטל שלו שאפשר יהיה לנסוע בכרטיס אחד לנסוע בקו הראשי ולרדת ולהתחבר ללוף הנוגע לו.

צבי לביא: מה שאני שמעתי זה היה דבר שבעצם חשף את כל הבעיה כאן.

צבי לביא: בעירייה גיליתי חבורה של בטלנים במחלקת התנועה.

צבי לביא: העירייה זרקה את זה על משרד התחבורה, משרד התחבורה הם לא פחות בטלנים, הוא אמר שבלי "אגד" זה לא יעבוד.

צבי לביא: באגד קפצו על המציאה, אמרו זו תכנית נהדרת אנחנו בוחנים.

צבי לביא: התוצאה הייתה – אף אחד לא היה מוכן לקחת את האחריות הזאת והנושא הזה שקע, אני לא המשכתי בזה, לצערי.

צבי לביא: שמעתי מה שנאמר כאן, אני חותם על כל הדברים, אני חושב שאנשים דיברו כאן באנדר-סטייטמנט.

צבי לביא: המצב הוא הרבה יותר חמור, אבל כאשר מר ברקת שאל את השאלה הזאת, מי ישלם בעד זה, זה לא שאלה של ראש עיריית ירושלים - לא ניר ברקת צריך לשאול את השאלה הזאת.

צבי לביא: מספיק לקחת שני דוחות של מבקר המדינה ולקרוא מה קרה שם ואיך נמשך כל המחדל הזה, הייתי אומר לא המחדל, הברדק שבירושלים קוראים לזה רכבת קלקלה, אז יבין שם מי האשם בדברים.

צבי לביא: לקחת בחשבון את כל הפיצויים וכל התשלומים ששולמו לחברת סיטיפס, ומעיריית ירושלים וממשרד התחבורה שהם שותפים – חברת סיטיפס זו חברה משותפת לעיריית ירושלים, למשרד התחבורה ו- - -

עיריית ירושלים: לא נכון.

צבי לביא: בסדר, אבל אתה לא יכול להסיר את האחריות ממשרד התחבורה והממשלה - כמה מאות מליוני שקלים שולמו בגלל המחדל הזה, אז כך שאם מדובר פה על כמה עשרות מליונים שצריכים לכסות את הפיצויים, הייתי אומר את הפיצויים הנמוכים שהסוחרים או כל בעלי העסקים האלה ראויים לקבל, אני כבר לא מדבר על פיצויים עתידיים שמגיע להם, הייתי אומר כמעט טיפה בים, התקציב הסופי, ועדיין לא הסופי שהרכבת הזאת תעלה למדינה או לעירייה או לא חשוב למי, בסופו של דבר זה משלם המסים הישראלי.

צבי לביא: נקודה אחרת ובעניין הזה אני מאשים את ברקת.

צבי לביא: זה נכון שברקת במסע התעמולה שלו, הוא דיבר על כך שהוא יעזור לכל מי שנפגע או כמו שאמר פה אלי מזרחי שלקח אותו שיעשה את ההפגנה בבית הכרם, יופי, ברקת גם אחת ההצעות הראשונות שלו לאחר שהוא נבחר, מה הוא אמר, אני אבטל את הרכבת הקלה.

עיריית ירושלים: לא נכון.

צבי לביא: לא נכון, שמעתי אותך, בסדר.

צבי לביא: זה צוטט בכל העיתונים שאתה אמרת את זה גם.

צבי לביא: רצית להוריד את הגשר, אני כבר לא מדבר על הגשר שעלה קרוב ל-200 או 300 מליון שקל.

אלי מזרחי: 400 מליון.

צבי לביא: אם בממשלה ישנה אחריות שלטונית, אז מה שקרה בכל העיריות הקודמות, אני חושב שעיריית ירושלים בקדנציה הנוכחית או מי ששולט כאן לא יכול להוריד מעצמו את האחריות הזאת.

צבי לביא: בפירוש, אחריות על השגת התקציב הנוסף בשביל פיצוי על הסוחרים, הקורבנות האמיתיים, זה דבר שחייב להסתדר וזה האחריות השלטונית של עיריית ירושלים, והאחריות השלטונית של ממשלת ישראל – היה להם כסף לפצות את החברה, את המשקיעים האלה על אחת כמה וכמה שעניי עירך קודמים, זה התפקיד שלכם, אתם לא יכולים להסיר מעצמכם את האחריות הזאת.

צבי לביא: עכשיו יש עוד נקודה אחת, הנקודה הזאת עלתה, אני אומר כאן שכולכם תשמעו.

צבי לביא: לפני קרוב לחמש שנים, הייתי בסיור של ועדת ביקורת המדינה בתוואי של הרכבת, לא חשוב שעמדנו על כל הברדק הזה, רחוב יפו כבר היה חסום, עמדו שם שלושה פועלים, והם הבטיחו ממחר נעבוד שלוש משמרות, קדחת לא מחר ולא מחרתיים ולא בעוד שנה, אבל יושב ראש דאז זבולון אורלב העלה את הנקודה הכי חמורה, הביטחון, האבטחה של הנסיעה ברכבת הקלה.

צבי לביא: רכבת הקלה שמתחילה בשער שכם ונגמרת בתחנה המרכזית, לגבי השימוש שלה זה בעיה אחרת, אבל 6 קרונות שהדלתות נפתחות בעת ובעונה אחת, אין מאבטח בכל אחת מהקרונות האלה וכל אחד עם חגורת נפץ יכול לעלות ולפוצץ הרכבת הזאת, אתה מתחיל ב-17 באפריל, תתכונן לכך שב-15 למאי מה שנקרא ביום הנכבה, זה תהיה קבלת הפנים שלהם.

צבי לביא: הנקודה הזאת לא נפתרה, גם זה הם הבטיחו, הם הבטיחו שהדבר הזה הסתדר, עד כמה שאני יודע לא הסתדר.

כרמל שאמה-הכהן: תודה מר לביא.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת ברקוביץ, בבקשה.

רחל אדטו: באחריות מי הביטחון?

רחל אדטו: של החברה או של העירייה?

צבי לביא: כל אחד זורק על השני אחריות, הממשלה, וכל אחד זורק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, ראש עיריית ירושלים, אני באחת הכתבות שפורסמו בתקשורת בשפה הרוסית בנושא הסיור שלנו, אחד הטוקבקיסטים כתב משהו מאוד נחמד ומאוד נכון - שהרכבת הזאת על פי חלוקה של קילומטרג' ושנות הפעילות של הפרוייקט הזה עשתה 44 ס"מ ליום פסים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו פה יושבים ומדברים, 44 ס"מ, אתה מבין, זה מה שהם עשו ביום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בדקתי, דרך אגב, והוא צודק.

ישראל אייכלר: זה נראה לי הרבה, כי לפי מה שאנחנו ראינו אולי חצי סנטימטר ביום.

ירון רחמים: השאלה אם זה כולל פירוק...

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אולי מי שכתב את הטוקבק הוא מייצג את סיטיפס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שלא ברור לי שיושבים כאן אנשים, דרך אגב, יש פה מחדל ברור ואף אחד לא לוקח אחריות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי האחראי פה, כבר נאמר כאן כמה פעמים.

כרמל שאמה-הכהן: מי את חושבת שאחראי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולם - עיריית ירושלים, ממשלת ישראל, סיטיפס, ששמה פס, כך נראה לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על כל המשרדים, לא יכול להיות שאנחנו שומעים פה זעקה רצינית של אותם סוחרים, שאני לא חושבת אדוני המנכ"ל אתה אמור לתת פה ציונים לעסקים שהיו נסגרים גם כך או לא כך, זה ממש לא התפקיד שלך לבוא ולהגיד שהרכבת היא לא המחדל לאותם עסקים, הם אם הם לא היו מוצלחים הם היו נסגרים, אבל לא אנחנו במו ידינו באים וגורמים להם להיסגר, או באמת כמו שאמרה חברת הכנסת אדטו, לעשות פדיון של 200 שקל במקום 20 אלף שקל ביום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה שמעת, אדוני היושב ראש, שההפסד לסוחרים זה מיליארד שבע מאות, כמה זה היה?

מלכאן כיומרס: אומדן ל-2007 מיליארד שבע מאות.

מלכאן כיומרס: אומדן הנזקים ברחוב יפו בלבד על פי לשכת המסחר מיליארד שבע מאות ב-2007, תאריך היעד שהיה בפועל היה צריך לפעול הרכבת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בסדר, אני שמחה שהוא מחזק את מה שאני אומרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים פה רק על 2007 לפי מה שאני מבינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התקבלו פה החלטות גורליות שפגעו בחיים של סוחרים, במצבם הכלכלי שאף אחד פה אין לו ספק, שהמצב הכלכלי גורר בעיות במשפחה, וגורר בעיות נפשיות וזה לא כלכלי, זה לא רק הפסד כסף, מדובר פה על עוגמת נפש שאני בטוחה שהיא הולכת ומתעצמת ואולי גם משפחות מתפרקות, אני כבר דיברתי על כך.

מלכאן כיומרס: הגיעו גם ללשכת רווחה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נעשה פה גם פגיעה קשה מאוד באוכלוסייה שחיה בירושלים, עוגמת נפש קשה מאוד לציבור בירושלים, אני לא מדברת על זה שרחל לא הולכת לקניות למרכז העיר, זה משהו שהיה חלק בלתי נפרד מהחיים שלהם ואף אחד לא מוכן לקחת אחריות, זה מה שמשגע אותי, אף אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני ראש העיר, אנחנו נמצאים כדי לעזור לך – כשאתה בא ושואל מי צריך לשלם, אתה צריך גם לשלם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם אתה צריך ואתה חייב כי ירושלים היא עיר מיוחדת כמו שאתה אומר, אני כיושב ראש השדולה הירושלמית מקדמת את הכיוון שבא ואומר שבעצם אתה לא באמת ראש עיר רגיל וירושלים צריכה להיות מתוקצבת בצורה שונה מכל עירייה אחרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אל תגיד מי צריך לשלם, יש לך פה חברים שנמצאים כאן שמוכנים להירתם אליך לעזור שממשלת ישראל תתן את הפיצוי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: העתיד הורוד הזה שאתם מדברים שמענו עליו כבר, הוא היה צריך להיות ב-2006 אחר כך ב-2007, אחר כך ב-2010, עכשיו מדברים על 2011, זה היה צריך להיות ב-4 באפריל, עכשיו כבר אמר מנכ"ל סיטיפס שזה צריך להיות בסביבות 17 לאפריל, וכך זה ימשיך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני דורשת, פשוט דורשת, שאנחנו בוועדת כלכלה ניקח על עצמנו את נושא הפיצוי לסוחרים, זה מאוד פשוט לחלק, לדעתי, גם אותם חנויות שנסגרו צריכים לקבל פיצוי רטרו-אקטיבית, ואפשר לחשוב באיזה דרך הם מקבלים את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות שברגע שיהיה עתיד ורוד, אז במקום לשלם מס, אותם סוחרים ישלמו במקום 30% מס ישלמו 5% מס במשך עשר שנים עד שהם לא יחזירו את כל ההפסדים שהם הפסידו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לחשוב על מליון אופציות, אף אחד לא בא להגיד כרגע נוציא מהכיס מיליארד שבע מאות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רחל, אי אפשר כל פעם שאנחנו נחפש מי פה אשם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה ממשלה, ממשלה לדורותיהם, דרך אגב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע מה משגע אותי, עושים פה טעויות גורליות גם לגבי ששינסקי שאני באה עם דוגמה קטנה.

כרמל שאמה-הכהן: מה יש לך עם ששינסקי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אגיד לך מה יש לי עם ששינסקי – זה בדיוק אותו דבר, נחתמו הסכמים לפני שנים עם מי שהולך לחפש גז, ופתאום באו והחליטו צריך לשנות את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה מי שהחליט את ההחלטה הזאת לא צריך לשלם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אף אחד לא לוקח פה אחריות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אנחנו לא נשלם להם את הפיצוי עכשיו, אנחנו מרשים ונותנים בעצם לאלה שנמצאים בעמדת קובעות המדיניות להתנהג כמו שבא להם כי הם לא צריכים לשלם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יושב פה ראש עיר, אומר שהוא מבין שיש בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: נא לסכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדבר לרגע בהקשר לנושא של אגריפס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמר המנכ"ל, אני לא מכירה את המנכ"ל שלך, לשמחתי הרבה מכירה אותך, שזה המצב שיהיה באגריפס נכון לעכשיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או שאנחנו כולנו פה לא מבינים נכון, או שאתם מבינים טוב, אני לא יודעת, אבל זה מה שאני הבנתי ברגע שנכנסתי, שזה המצב עד שהוא לא השתנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה סוחרים, החכמה לא ניתנה לא לראש העיר ולא ניתנה לראש הממשלה ולא ניתנה לשר התחבורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האנשים האלה נמצאים שם יום יום ואני לא מבינה מדוע עד עכשיו רק כשיש קטסטרופות פתאום עושים ישיבה איתם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה רעיונות של אנשים שחיים בירושלים, שגרים שם, שהם יודעים מה צריך לעשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אגריפס זאת סכנת נפשות כפי שנאמר פה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היו כבר שם 14 תאונות שנגמרו כך וכך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אין ספק שהבעיה הכי גדולה שם זה באמת בטיחותית, אף אמבולנס לא יכול לשם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פיגוע אחד זה 300 מתים, לא 40 פצועים ועוד 10 מתו, זה 300, 400 איש.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: מלכאן כיומרס בעל בית עסק.

מלכאן כיומרס: שלום לכולם, קודם כל אני מודה על ההזדמנות שניתנה לי לדבר בוועדה הזאת ואני לא מאלה שמרחיבים בדיבור.

כרמל שאמה-הכהן: העסק שלך ביפו, מספר בתי עסק.

מלכאן כיומרס: אני למעשה מייצג את המשפחה הכי גדולה במרכז העיר, אנחנו 8 אחים ואחיות שכולם נמצאים ברחוב יפו משנת 1982.

מלכאן כיומרס: אבי עליו השלום פתח את העסק.

מלכאן כיומרס: כעסק משפחתי הצטרפנו אליו וכל אחד בזמנו שהצמיח כנפיים פתח לעצמו עסק, וכל אחד מנהל לעצמו עסק.

מלכאן כיומרס: אני רוצה לסכם דברים ולהתחיל דווקא מהסוף.

מלכאן כיומרס: כולם מאשימים, כולם זורקים אחד על השני, בסופו של יום אתה לא נמצא אדם אחד במדינה הזאת שלא יצדיק ולא יאשר את העובדה שפה נעשה מחדל, ועל מחדל צריך לשלם.

מלכאן כיומרס: מישהו, זה שעשה את המחדל חזר בלילה למיטה עם אשתו וישן, אנחנו עד הבוקר חשבנו איך אנחנו מעבירים את הצ'קים לצ'ק הבא של הספק.

מלכאן כיומרס: אנחנו כבר שמונה שנים, האנשים הגיעו למצבים נפשיים למתח נפשי.

מלכאן כיומרס: אתה יודע שסוחר הדאגה הכי גדולה שלו זה לא האוטו ולא רמת החיים שלו – הכבוד שלו וההישרדות שלו.

מלכאן כיומרס: באופן שיטתי במשך עשר שנים חטא על פשע, עשו חטא וניקו את זה בפשע, ועוד פעם עשו חטא ועוד פעם ניקו בפשע והכול עלה כסף.

מלכאן כיומרס: יש פה נזק, זו עובדה, אין פה ויכוח על העניין שיש נזק.

מלכאן כיומרס: יש פה גם עוד עובדה שצריך לפצות.

מלכאן כיומרס: יכול להיות שהוועדה הזאת והחברים הנכבדים שיושבים סביב השולחן הזה יגידו או שיאשרו שהם כן מפצים, ואם לא יפצו, יש שופטים בירושלים, זה לא מדינת הפקר.

מלכאן כיומרס: אני יודע, אותו אחד שעשה את המחדלים האלה יושב במשרד התחבורה ובמשרד האוצר וממשיך לקבל את המשכורת שלו, והוא עשה פשעים והוא כל פעם שבאו לתקן ומה שהוא עשה זה כמו לשפוך דלק על המדורה והוא שפך – בוועדה הזאת לפני שלוש ארבע שנים, סיטיפס ביקשה 150 מליון שקל והיא קיבלה את זה.

מלכאן כיומרס: אני זוכר את יושב ראש הכנסת דהיום, בזמן החתימה שלו ואני מצטט אותו:

מלכאן כיומרס: הוא אמר "ידי כבדה על החתימה" ו"אני לא רוצה שבהיסטוריה ייכתב שאני הייתי זה שמפסיק את הרכבת".

מלכאן כיומרס: צריך להפסיק את הרכבת.

מלכאן כיומרס: יוצא שאתם נתתם זיכיון ואתם בסופו של עניין תממנו אותו עד השקל האחרון וגם לא תהיו הבעלים של הרכבת, זה מה שיהיה בשורה התחתונה.

מלכאן כיומרס: היה לפני שלושה חודשים גישור בין סיטיפס, אני לא יודע מי זה המגשר, אני יכול להגיד שאני לא מקבל את ההמלצה שלו – בין סיטיפס לממשלה מי יהיה אשם במחדל כי המחדל הוא ברור, הילד כבר נמצא, צריך למצוא רק את האבא.

מלכאן כיומרס: הבורר החליט שהממשלה אשמה, אז אני כבר מודיע לכם פה, חצי מיליארד שקל בתביעה אליכם, בדרך אליכם.

מלכאן כיומרס: הרכבות מורכבת מכמה חברות, אחת החברות טוענת שבעקבות העיכובים האלה שנעשו לה פה ברכבת הקלה היא הפסידה חצי מיליארד והיא תגיש לכם חשבונית וזה יגיע לוועדה הזאת.

מלכאן כיומרס: בהסכם שהטייקונים של חברת סיטיפס חתמו עם הילדים של משרד האוצר, זה הם כזה שאין לכם הרבה ברירות, לא נשאר לכם הרבה ברירות, אתם תתכופפו כל פעם שהם יבקשו מכם ואתם תשלמו.

מלכאן כיומרס: כרגע זה לא העניין שלי, מדברים פה על שידרוג והשבחת העסקים – מרכז העיר לא כולם הבעלים של העסקים.

מלכאן כיומרס: במרכז העיר ישנם דמי מפתח, הרוב העיקרי זה שכירות שנשלט על ידי שתי משפחות שקנו את זה אז בזמנו בזריקת אבן.

מלכאן כיומרס: המשפחות האלה הן הנהנים העיקריים מהרכבת אם תהיה הנאה כזאת ולא הסוחרים.

מלכאן כיומרס: עברנו טרור, אני נמצא שם מגיל 18 – עברנו טרור, קמנו בבוקר פתחנו את העסק כי אמרנו הטרור לא ינצח אותנו, והטרור בא למרכז העיר כי הוא ידע שזה לב ליבו של ירושלים.

מלכאן כיומרס: אם תשאל את מי שאתה רוצה, לב ליבו של ירושלים, אם אתה לוקח אצבע ואתה רוצה להניח על הלב של ירושלים, על לב האומה היהודית, אתה תשים את זה על צומת האיקסים שנקרא צומת קינג ג'ורג' יפו זה הלב ולא הכותל.

מלכאן כיומרס: ולא בכדי הטרור תמיד שאף להגיע לאזורים האלה.

מלכאן כיומרס: אנחנו היינו שם, היינו שם לפני זק"א, אנחנו ראינו את המחזות ואנחנו פינינו ואנחנו טיטינו, ועשינו את עצמנו כאילו לא רואים, מדחיקים, הדחקנו, וקמנו בבוקר ופתחנו את העסקים.

מלכאן כיומרס: מה שעשתה הרכבת הקלה הזאת לא הצליח לעשות הטרור כי היה לנו תשובות.

מלכאן כיומרס: פה אנחנו עומדים חסרי אונים, אנחנו סוחרים בני סוחרים, תראה פה כולם דור שלישי, אתם רוצים תחרות, בבקשה, לא מפחדים, תהיו פריירים.

מלכאן כיומרס: לקחו 3,000 מקומות חנייה פרטי במרכז העיר הלאימו אותם, מחקו אותם.

מלכאן כיומרס: לקחו תחבורה ציבורית – רחוב יפו היה מקבל 180 אוטובוסים לשעה ברחוב יפו, לקחו ומחקו אותם, כל זה היה תכנית מתאימה ל-2007, עושים את הצמצום ודילול של מרכז העיר ובמקביל מגיעה הרכבת הקלה.

מלכאן כיומרס: מה שקרה -הרכבת הקלה נדחתה, אבל התכנית של הצמצום וחסימת מצור על מרכז העיר המשיך כאילו הם לא מחוברים אחד לשני.

מלכאן כיומרס: אני מסכם.

מלכאן כיומרס: אני חושב שאם אתם תרצו ללמוד את הסיפור של הרכבת הקלה וזה גם יהווה לקח לפרויקטים שאתם בוודאי תתקלו בהם, אין לכם ברירה אלא להקים ועדת בדיקה, אני לא אומר ועדת חקירה, ועדת בדיקה בשביל שתחכימו להבא מה צריך לעשות וזה יחסוך לכם כספים.

ישראל אייכלר: תל אביב כבר החליטה הם לא עושים רכבת.

מלכאן כיומרס: החליטה כי פה הם למדו חלק מהדברים איתנו.

מלכאן כיומרס: ההסכם שנחתם מול סיטיפס צריך לבדוק אותו מתחילתו ועד סופו ולא לתת את זה לפקידי האוצר, ולא לתת את זה למשרד התחבורה כי הם חתומים.

מלכאן כיומרס: גורם חיצוני שיבדוק איך נחתם ההסכם הזה כי הם מכסים על עצמם כל הזמן.

מלכאן כיומרס: שר בא ושר הולך, אותם אנשים שחתמו על ההסכם והמליצו נמצאים באזור.

מלכאן כיומרס: ההסכם הזה חייב לצאת החוצה ולראות מה טיב ההסכם.

מלכאן כיומרס: גם טיב הבורר שזרק את האשמה על הממשלה ולא על סיטיפס גם אותו צריך לבדוק, כי אם הוא היה קצת מקצועי, היה מזמין קצת סוחרים והיינו אומרים לו תוואי של 14 קילומטר 4 עובדים יש, אני לא יודע מה הם עשו שם זה גם משהו שצריך לבדוק.

מלכאן כיומרס: לסיכום, שם המשחק הוא כסף.

מלכאן כיומרס: כסף צריך לצאת בדרך כזאת או אחרת.

מלכאן כיומרס: אני הייתי מציע וממליץ שהכסף שאנחנו מבקשים פיצוי – אני לא משלה את עצמי שהוא לא יהיה במאה אחוז פיצוי, אלא לתת אפשרות לשרוד את התקופה הבאה, אם הוא לא ייצא סביב השולחן הזה והממשלה הזאת, הוא ייצא דרך בתי המשפט.

מלכאן כיומרס: תודה רבה לכם.

כרמל שאמה-הכהן: ישראל חסון.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

ישראל חסון: תודה לך.

ישראל חסון: הכי קל והכי נוח זה לתפוס כרגע פה את ראש עיריית ירושלים ולחבוט בו נמרצות.

ישראל חסון: אני לא בטוח - - -

ישראל אייכלר: אני חושב שאף אחד לא עשה את זה.

ישראל חסון: אני אומר הכי קל והכי נוח.

ישראל חסון: אני לא בטוח שזה הכיוון האופרטיבי הכי נכון.

ישראל חסון: לא יודע אם זה מגיע לו או לא מגיע לו, אבל אופרטיבית זה לא יעיל, אני חושב שלא מגיע לו.

ישראל חסון: אני אומר את זה בריש גלי.

ישראל חסון: אני חושב שהדילמה שהוא ניצב בה לכיוון אחד, אדוני ראש העיר, אני חושב שאתה מייצר פתרון שאני מבין את המורכבות שלו, הוא פתרון מאוד מורכב, אני לא יודע אם יש פה סביב השולחן מישהו שיודע לתת לך פתרון קסם שלא חשבת עליו והוא במאה שמונים מעלות משחרר אותנו מכל הדברים שכאן דיברו עליהם.

ישראל חסון: אבל יש דבר אחד שלטעמי אתה צריך להוביל אותו ולא אנחנו, אבל אם אתה לא תוביל אותו אז אנחנו צריכים לעשות אותו.

ישראל חסון: יש תקלה מתמשכת, אם אנחנו עכשיו נתחיל לדון על העבר, עשרים שנה לא נשנה אותו מילימטר, אבל האזרחים צריכים איכשהו יחס הוגן מול הממשלה ומול הרשות.

ישראל חסון: אז קודם כל אזרחי ירושלים אזרחים שלך, אחרי זה אנחנו מייצגים אותם גם.

ישראל חסון: מישהו צריך לבוא עם הגינות בסיסית באמת, הרמה הכי בסיסית של ההגינות, לבוא ולומר, רבותיי, בואו נראה מה המנגנון שאנחנו יודעים ליצור מולכם וצריך להשקיע בזה מחשבה.

ישראל חסון: אם אתה מוכן להרים את הכפפה הזאת ואתה צריך את העזרה שלנו, בשמחה רבה, אני אומר לך אני מוכן להשתתף, אם לא, זו חובה שמוטלת עלינו.

עיריית ירושלים: לא הבנתי למה אתה מתכוון.

ישראל חסון: אנחנו רגילים לתבוע מהאזרחים דרישות, ובאיזשהו מקום החובה המקבילה של הממשלה כלפי אזרחים או של הנהגה כלפי האזרחים היא לא באותה רמה של חובה.

ישראל חסון: אנחנו לא יודעים מי בדיוק אחראי, ועזוב אותנו עכשיו.

ישראל חסון: אם עכשיו נתחיל לתחקר לנו את העבר - אני מעדיף שהרכבת תתחיל לנסוע קודם כל אחר כך נדבר על זה.

ישראל חסון: אני אומר את הדבר הבא - אני לא יודע מי אחראי אבל אין שום ספק שהאחריות פה יורדת.

ישראל חסון: משרד התחבורה, עיריית ירושלים, סיטי, בסופו של דבר מי שסוחב את הזה זה הג'נטלמנים שיושבים פה וג'נטלמנים שלא נמצאים פה.

ישראל חסון: אני פוגש אותם ושומע כמעט כל שישי יעידו פה החברים.

ישראל חסון: אני חושב שמין ההגינות שמדינת ישראל, ואני מציע שאתה כראש העיר תוביל את הבקשה הזאת, אם אתה לא רוצה, או שאתה חושב שזה לא נכון שאתה תוביל, אנחנו מחובתנו להוביל מין מהלך שיבחן במה הממשלה או המדינה מפצה אזרחים שנגרם להם סבל כתוצאה מכשל ניהולי שלהם.

ישראל חסון: אין פה דיון.

ישראל חסון: השאלה היא מה עומק הכשל הניהולי, לא האם קיים כשל, מה העומק, מה הרוחב שלו גם לא רק העומק שלו.

ישראל חסון: לבוא ולעשות את הדיון הזה, אני לא אומר את זה מזווית פופוליסטית, אני אומר את זה מזווית של מערכת יחסים הוגנת בין רשות לבין אזרח.

ישראל חסון: אני מציע שלפחות את הדבר הזה בוא נתניע, אדוני ראש העיר, אני מציע שתתניעו אתם, אנחנו נעזור לכם, אם לא, אנחנו נצטרך להתניע את זה פה בעצמנו.

ישראל חסון: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: מנכ"ל סיטיפס, מה קורה מהיום והלאה.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר אותה רכבת הזאת מתחילה לתת את הפרות החיוביים למי שרואה משהו חיובי.

יהודה שושני: אני נכנסתי לתפקידי לפני ארבעה חודשים בידיעה ברורה שהפרוייקט הזה הוא פרוייקט מורכב ושצריך להניע אותו קדימה, ולא הייתי עוזב את חברת "טבע" שהיא חברה טובה עם היבטים מקצועיים כל כך טובים שלא הייתי מודע שאני בא לפרוייקט שהוא פרוייקט לאומי באמת כשליחות.

יהודה שושני: בזמן הזה כשהבנתי מה שקורה פה, ואנחנו נפגשים איתם, אני בשלושה חודשים האחרונים, או שלושה וחצי חודשים נפגשתי כבר שלוש פעמים עם האנשים רק כדי לשמוע.

יהודה שושני: אני חושב שבתהליך שנוצר עכשיו לאחר החלטות של בוררים שהוגדר שהרכבת הזאת תיסע באוגוסט לאחר דחיות רבות עם התפשרות לרדת ללוח זמנים הזה, אנחנו עושים הכול כדי להגיע למצב שבו נשיק את הרכבת הזאת ברחוב יפו, כשהסיבה העיקרית במהותה היא לתת יכולת לתנועה ציבורית שלא קיימת על הרחוב הזה מהר ככל שניתן.

יהודה שושני: כולנו מקווים שזה כבר יהיה במהלך אפריל, ולהערכתי, זה תלוי רק בהיבטים בטיחותיים שאף אחד מאיתנו לא רוצה לקחת אותם.

יהודה שושני: זאת אומרת, אם אנחנו נעבור ונבין שהרכבת הזאת יכולה להסיע נוסעים בלוח הזמנים הקרוב של אפריל, אנחנו מבחינתנו נסיע נוסעים על התוואי הזה.

יהודה שושני: לאור בקשתו של ראש העיר אנחנו הבנו את המצוקה, הבנו את כל מה שניתן, אנחנו באמת, אבל לא כדי לומר אלא כדי לעשות, עושים את הכול כדי לעמוד בלוח הזמנים הזה.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר כרגע המאמץ זה שיתחיל במהלך אפריל, כאשר ההבטחה הקודמת שנשמעה פה בוועדה ל-17 באפריל נדחתה לאוגוסט?

מלכאן כיומרס: לא, מדובר על שאטל שייסע מהתחנה המרכזית לכיכר ספרא, לא מדובר על הפעלת הרכבת בהפעלה מלאה, ההפעלה המלאה תהיה באוגוסט, שלא יהיו אי בנות.

לאה ורון: אולי מר שושני שקיבל רשות דיבור יסביר.

יהודה שושני: הפעלה מלאה עם נוסעים לאור כל הציר, התוואי מהר הרצל עד פסגת זאב תהיה במהלך אוגוסט.

יהודה שושני: אנחנו נפעיל עם נוסעים הפעלה חלקית משער שכם עד תחנה מרכזית עם נוסעים כבר מאפריל מתוך הנחה כמו שאמרתי שנקבל את כל האישורים הבטיחותיים, ועל זה אף אחד מאיתנו לא התפשר, אפילו יותר מהר ככל שניתן עם נוסעים לאותו פרק נסיעה.

אלי לוי: מה קורה?

אלי לוי: אני מבקש לדבר.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, מר לוי.

אלי לוי: קודם כל אגיד תודה לוועדה על הזימון הבהול של יושב ראש הוועדה, לחברי הכנסת, ראש העיר, המנכ"ל, אתחיל מיוסי, אני אעשה את זה זריז.

אלי לוי: אני אצמצם את הדברים שלי.

אלי לוי: יוסי המנכ"ל שהכרנו אותו לפני חודשיים שלושה, אני רוצה שזו תהיה תקופה חדשה.

אלי לוי: יוסי דיבר על שיתוף פעולה, אני מקווה באמת שזה יהיה עכשיו שיתוף פעולה, לנו אין שיתוף פעולה עם כל נושא התחבורה שהיה לנו במרכז העיר.

אלי לוי: אני אתן דוגמה קטנה שיבדקו את זה.

אלי לוי: שלשום שמעתי שרוצים לסגור חלק מרחוב שלומציון, זה מראה שאין שיתוף פעולה.

אלי לוי: ניר, אני לא בא להתנגח, אני שם את הדברים על השולחן, זה קיים, ברטוב יצא כבר באיזושהי דרך.

עיריית ירושלים: לא מכירים את זה, אז זה בסדר.

אלי לוי: יש הרבה דברים שאתה לא מכיר, אני מצטער.

אלי לוי: אני גם מצטער שהיינו צריכים להביא את ראש העיר לפה בשביל להיפגש איתו.

אלי לוי: אחד הדברים הקשים שהיה בסיור עם ועדת הכלכלה, שאיזה גברת ברחוב יפו שם שאלה – עם כל הכבוד חברי הכנסת באו, אבל איפה ראש העיר?

אלי לוי: אנחנו לא רואים אותך ולא מרגישים אותך, יכול להיות שיש הרבה דברים שאתה לא מודע להם.

אלי לוי: אני רוצה להאמין שאם יוסי ואני מאמין ביוסי, עד כמה שהצלחתי להכיר אותו בימים האחרונים, אני מאמין שזו תקופה חדשה בלשכת המנכ"ל.

אלי לוי: לא רוצה לחזור על אלפי חניות שסגרו לנו, על סוחרים שפשטו רגל.

אלי לוי: במיידי, בוא נלך כמו שאמרת, כרמל, מה עושים עכשיו?

אלי לוי: עכשיו במיידי, בואו לא נסתכל על איזה חגיגות וזיקוקי דינור אנחנו נעשה כשנפתח את הרכבת, בוא נראה את הפצועים שהשארנו בשטח.

אלי לוי: בואו במיידי להקים קרן אמיתית, לא להתלות על כל מיני קרנות, להקים קרן לסוחרים במצוקה.

אלי לוי: יש סוחרים במצוקה, אני לא מדבר על אלה שכבר פשטו רגל.

אלי לוי: במיידי, קרן פיצוי חייב, אסור להתעלם מאיתנו, כי עברנו את הפיגועים.

אלי לוי: הפיגוע השני זה היה הרכבת הקלה, מבחינתנו מה שאני מרגיש, אני לא רוצה להגיד מה עושים מה לא עושים, כל התנועה שלנו של המסחר שלנו עבר למלחה, תלפיות וגבעת שאול.

אלי לוי: רוקנו לנו את העיר מתוכן.

אלי לוי: עיר בלי לב, בן אדם בלי לב לא יחיה.

אלי לוי: מרכז ירושלים נאבד אותה, לא ייתן שלא ישימו את כל הדגש במרכז העיר, כי גמרו אותנו.

אלי לוי: אחרי שראינו את המצוקה של הגברת, וראיתם שלא יכולה לקנות סחורות לחנות הבגדים לקראת פסח, לזה חייב להיות קרן ולא קרן שעושה בעיות.

אלי לוי: לא בן אדם שבא ואומרים לו אתה צריך להביא לנו מהבנק שאתה בסדר, הוא לא בסדר בבנק, אין לו כסף כבר בבנק, הוא על הפנים.

אלי לוי: אנחנו צריכים קרן של העירייה, של הממשלה, של מישהו שיבוא וייתן תשובה.

רחל אדטו: ויש פה חברה שתהיה שותפה.

יעקב לוי: יום שישי אמרו שהמנכ"ל וראש העיר יעשו מרתון בירושלים, הוא סגר את מרכז העיר, אנחנו זרקנו את כל הסחורה, את כל הסחורה יום שישי.

יעקב לוי: סגרו את מרכז העיר, לא היה לנו אפילו 10 קונים, האנשים פשוט לא באו.

אריה ביבי: הגישה היא – כל האנשים לבוא לעיר, ולא להגיד - - -

כרמל שאמה-הכהן: הערה ברורה.

אריה ביבי: להשתתף, ולא לא הגיע.

יעקב לוי: אני זוכר לפני הבחירות, כמה פעמים אמרתם אנחנו נעזור לכם להוריד בארנונה, נעזור לכם, רק אני אהיה ראש העיר ואתם תראו מה שאני אעשה.

יעקב לוי: הבטחות לבד, רק הבטחות היו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד ראש העיר.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

עיריית ירושלים: בקלות רבה יכולנו לברוח מהאחריות לא לבוא לכן.

עיריית ירושלים: בהתראה קצרה ביטלתי דברים בשביל להגיע לכאן.

כרמל שאמה-הכהן: האמת שכן.

כרמל שאמה-הכהן: האמת שגם בסיור שמעתי שרוב הדעות היו שראש העיר בכלל לא יגיע, שהוא לא ירצה להגיע לדיון.

כרמל שאמה-הכהן: האמת היא הוא בא מיוזמתו גם בלי לחץ מצד הוועדה, פשוט זימנו והוא הגיע זה נחשב בהתראה קצרה.

עיריית ירושלים: דבר שני שאני רוצה לומר.

עיריית ירושלים: אני בהחלט מוכן ולוקח לא מעט אחריות, בוודאי מהצד של העירייה לתאם, לסנכרן, ובעיקר כפי שאמר חבר הכנסת חסון, האתגר הגדול ביותר זה איך גורמים לעסק להתכנס מהר.

עיריית ירושלים: מאז שנכנסנו לתפקיד זה היה סוף 2008, תחילת 2009, הסתיימו העבודות הפיזיות – גם החשמל, גם המסילה, הכול הסתיים כבר לפני חודשים ונכנסנו לתהליך של ההשקה של הרכבת.

עיריית ירושלים: אני חייב לומר שהוא לא תוכנן כהלכה, ואת האנרגיה שלנו אנחנו עכשיו משקיעים איך לקצר טווחים, איך לקצר את הטסטינג עם נוסעים, איך להקטין את הסבל, איך להניע יותר אנשים למרכז העיר.

עיריית ירושלים: אני באופן אישי, נפגשתי לפני ההפעלה של אגריפס פעמיים עם החבורה, פעמיים לפני שהפעלנו, ואני ביקשתי להבין מה החלופות שעומדות לנו על סדר היום, והקשבתי לחלופות שהחברים מציעים.

אריה ביבי: סירבתי לחלופה.

אלי מזרחי: סירבתי להן.

עיריית ירושלים: בדקתי ושמעתי ואני יכול לנמק ולהסביר, למה שיקול הדעת שהפעלתי הגענו לתוצאה שהגענו אליה.

עיריית ירושלים: אני רוצה לומר לחברים שבפקק הענק שיש במרכז העיר עד להפעלת הרכבת, היתה חלופה, החברים העלו חלופה לשולחני להניע את התנועה ברחוב בצלאל - בדקנו ובחנו.

עיריית ירושלים: ראינו ש-40% מהרוכשים בשוק משתמשים בתחבורה ציבורית.

אלי מזרחי: לא נכון, באופן חד משמעי, אתה יודע שזה לא נכון, תפסיקו עם זה כבר, מספיק עם הונאת דעת הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: אתה דיברת בלי הפרעה אדוני, אמרת את הערך והיא נשמעה, דברים שאמרת לפרוטו-קול.

עיריית ירושלים: הדברים נאמרו, כאשר מזיזים – מי שלא יודע בנושא תחבורה כאשר מזיזים מציר לציר יש כאלה שהם מסבירים למה זה טוב, ויש כאלה מסבירים למה זה רע.

עיריית ירושלים: באותה אנלוגיה שאומרים למה מזיזים מרחוב יפו לרחוב אגריפס, אם מעבירים מאגריפס לרחוב בצלאל - - -

אריה ביבי: לא ביקשנו - - -

עיריית ירושלים: חברים, תנו לי לסיים את דבריי.

עיריית ירושלים: יש לזה יתרונות וחסרונות, אז בצלאל פקוק, ולחליפין מרחיקים תנועה מסוחרי רחוב יפו, לכל דבר יש יתרונות וחסרונות.

עיריית ירושלים: אתם יכולים לקנא בי, אני לא מציע לכם לקנא בי כמי שכן מוכן לקבל אחריות על הפתרונות שמוצעים.

עיריית ירושלים: אין פה מתוק מול מר, זה החלטות בין דבר לכולרה, לצערי, וצריך לקבל החלטה מה הכי פחות מזיק לכלל בראייה קצת יותר רחבה.

עיריית ירושלים: קיבלנו החלטות, אני לא חוזר מאף החלטה שקיבלנו.

עיריית ירושלים: תוך כדי תנועה אנחנו כן מוכנים ובדקנו, וקיבלנו את העמדה של חלק מהחברים שבכל זאת אפשר להסיט לפחות את התנועה, אבל גם מה שמסיטים זה תחבורה לא עירונית שהיא מגיעה מחוץ לעיר שאפשר לוותר עליה שתגיע לתחנה המרכזית לתקופת הביניים.

עיריית ירושלים: זה יקרה ביום שישי, אנחנו נקטין כ-20% מהנפחים ברחוב אגריפס, ביום שישי הקרוב אני מקווה שהכול הסתדר.

עיריית ירושלים: שלב הבא בתהליך הזה זה להתחיל להניע - - -

ישראל אייכלר: מאיפה - - -

עיריית ירושלים: כנראה חלק לבצלאל.

עיריית ירושלים: לא ברחוב יפו, ברחוב יפו לא ניתן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא חד סטרי, אדוני ראש העיר?

אריה ביבי: אז למה אתה לא עושה?

עיריית ירושלים: אני מוכן לבדוק כל חלופה חדשה שאני שומע עליה היום.

עיריית ירושלים: אני אשלוף סתם פתרונות, כי בניגוד למה שלפעמים אני שומע כאן, יש לנו לשמחתי הרבה 800 אלף תושבים בעיר, לכולם יש דעה טובה, ואני מכבד כל דעה, אבל בסוף צריך לשכלל אותם.

עיריית ירושלים: לשבת עם משרד התחבורה, עם משרד האוצר, עם אגד, עם כל השחקנים, כל דבר שעושים צריך להתייעץ עם סוחרי בצלאל, להתייעץ עם אלף ועם בית.

עיריית ירושלים: זה לא החלטה פשוטה, בנושא תחבורה לא מקבלים החלטות מעכשיו לעכשיו.

עיריית ירושלים: גם שמעתי פה, באתי גם לשמוע.

עיריית ירושלים: יש כאן חלק מהרעיונות שנוכל לבדוק עוד פעם.

עיריית ירושלים: אין לנו מחוייבות אלא למה טוב לציבור ולעיר ירושלים.

עיריית ירושלים: הכאב הזה שאני שומע אותו לא מהיום, אני רץ בציר הזה שלוש פעמים בשבוע, עוצרים אותי כל הזמן ומדברים איתי, אני מודע, אתם אולי זה פעם הראשונה שהסתובבתם שם, אני שם לפחות פעם בשבוע רץ בדרך ומכיר את המצוקות.

אריה ביבי: אני מזמין אותך להיות איתי 15 שעות ביום ברחוב אגריפס.

עיריית ירושלים: ברשותכם, כרגע ממוקדת כל האנרגיה שלנו איך להשיק ולהאיץ את הרכבת, ואיך לייצר נפחי תנועה בתוך מרכז העיר.

עיריית ירושלים: בזמנו פניתי גם למשרד הפנים וגם למשרד התחבורה לבחון את המשמעות של שיפוי ופיצוי, התשובה היא, אגיד בצורה עדינה, תשכח מזה.

כרמל שאמה-הכהן: גם אני קיבלתי - - -

עיריית ירושלים: זה גם תקדימים וגם השלכות רוחב וכל מיני שיקולים שכרגע אין לי זמן להתעסק איתם.

עיריית ירושלים: תרצה הכנסת למנות ועדת בדיקה, כל המידע שיש לנו ניתן אותו, כל מה שאנחנו צברנו, כל הנסיון ייבחן, תרצו למנות אהלן וסהלן, אני לא אתנגד, ההיפך, נשתף פעולה, ניתן את כל המידע.

עיריית ירושלים: יותר מזה, אנחנו כבר תוך כדי תנועה, מתכננים את שני הקווים הבאים כבר למעלה משנה, שמשרד התחבורה והאוצר מוכנים לשים 5 מליארד שקל נוספים בתכנית החומש הבאה שכוללת את הקו הירוק ואת הקו הכחול, השקעה מאוד דרמטית בשילוטים, ובהסדרי תנועה, ובשדרוג תחנות האוטובוס, בסידרה לא מבוטלת של פרויקטים שיושבים על השולחן, ואנחנו לשמחתי הרבה אני חייב לומר הסקנו לא מעט מסקנות, חלקן זה שינוי שיטת העבודה הקווים הבאים לא יהיו כמו שהיו בעבר, אלא בניהול עירוני, ואנחנו, ואני, כראש עיריית ירושלים, יחד עם המנכ"ל, ואני חייב להגיד בשיתוף פעולה יוצא דופן לטובה עם משרד התחבורה ומשרד האוצר הרבה מסקנות כבר מסיקים לקווים הבאים.

עיריית ירושלים: שיטת העבודה, בקיטועים וכיוצא בזה.

עיריית ירושלים: את הכאב של התושבים לא באתי לשמוע פה בכנסת, באתי כאן קודם כל לכבד את הועדה בכנסת ולומר שהנושא הוא מורכב, זה לא כזה שחור לבן כמו שלפעמים זה נראה כשעושים סיור בשטח.

עיריית ירושלים: הסוחרים שאני נפגשתי איתם לפני צמתי החלטה קריטיים באגריפס, ואני ביקשתי מהמנכ"ל ומזוהר ידידינו לשבת ברמה יומיומית, לא ברמה שבועית ולא יכחישו החברים, להחזיק את החיכוך הזה כמה שיותר קרוב, אני רוצה את הסוחרים קרוב אליי.

עיריית ירושלים: זה לא אומר שכל דבר שהם ימליצו בשיקול הדעת שאנחנו מפעילים אנחנו מקבלים, זה לא אומר.

עיריית ירושלים: אני כבר מודיע לחברים ולנציגים שאני מכיר אותם, אנחנו חברים ברמה אישית.

עיריית ירושלים: אני מבין את המצוקות, והכלים שיש למערכת העירונית נכון להיום זה להתמקד בהשקה ולדבר מול הממשלה.

עיריית ירושלים: תחליט הממשלה להקים קופה, אני לא יודע מה גודלה, אני אמליץ להשקיע אותה בפיתוח קדימה, זאת תהיה ההמלצה שלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולא פיצוי לסוחרים?

עיריית ירושלים: אסביר גם מדוע.

עיריית ירושלים: כי נכון להיום, השאלה כמה – 10 מליון שקל, 20 מליון שקל, 30 מליון שקל, אני אמליץ למדינה להשקיע אותם בלפתח ולייצר להם קופה, ולהשקיע ולגרום להם כי בשיפוי בסך הכול יחסית לכסף קדימה, אני טוען שכסף קדימה זה לייצר להם קופה, זה פי עשר, זה פאקטור 10 יותר טוב לסוחרים, כך נהגנו במשאבים העירוניים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה צריך להעלות את שכר המינימום.

עיריית ירושלים: אני מדבר כאיש שבא מהתחום העסקי.

עיריית ירושלים: אני יודע שהסוחרים ירצו לייצר קופה ולהביא בכבוד, זה לתת להם חכות.

עיריית ירושלים: ושיחזרו הביתה בסוף הערב בכבוד רב עם קופה ולפרנס את עצמם זה מה שאני עושה קדימה.

עיריית ירושלים: תרצו לעשות ועדת חקירה אחורה, העירייה תעמוד ותתן את כל המידע עם כל המשמעות של העניין הזה לוועדת בדיקה כזו או אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: אני אסכם את הדברים.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שברור לכולם שגם הגיון בסיסי וגם הגינות בסיסית מחייבים פיצוי ושיפוי כזה או אחר של סוחרי מרכז העיר.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רואים שסיטיפס תבעה פיצוי, קיבלה פיצוי במאות מיליונים מהמדינה, כלומר, יש כאן שאלה כנראה מי התובע ואיך הוא תובע ואיזה לחץ הוא מפעיל.

רחל אדטו: שבית משפט יפסוק.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא אומר שאולי מגיע פיצוי לסיטיפס, אבל עובדה שהיא קיבלה את הפיצוי.

כרמל שאמה-הכהן: העירייה לא יכולה לפצות את הסוחרים.

כרמל שאמה-הכהן: אני מכירים את המבנה הפיננסי - - -

יעקב לוי: היה תקדים.

כרמל שאמה-הכהן: כפי שאני רואה את הדברים, עיריית ירושלים לא תוכל לפצות את הסוחרים.

כרמל שאמה-הכהן: הממשלה יכולה אבל כנראה לא רוצה לפצות, זה לא נמצא על סדר יומה, אני ניסיתי לברר.

כרמל שאמה-הכהן: אבל מה שכן, עיריית ירושלים, אדוני ראש העיר, יכולה לתת לסוחרים האלה זה גיבוי.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שהדרך היחידה שנותרה להם זה לתבוע את הפיצוי שלהם מכוח דין, ולתבוע זו צריכה להיות תביעה רצינית אשר היא מנומקת ומבוססת על ידי מיטב עורכי הדין ועל ידי מיטב המומחים, זו הדרך היחידה שתניע את הגלגלים.

עיריית ירושלים: זו זכותם המלאה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל חלק מהעניין שהעירייה כן יכולה לאגד אותם, לעזור להם - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: העירייה לא מסכימה, לא רוצה לתת להם את הזכות.

עיריית ירושלים: זה לא ראוי מבחינה ציבורית שאנחנו נביא את הסוחרים לתביעה נגד העירייה והמדינה.

עיריית ירושלים: ירצו הסוחרים זו זכותם המלאה, אנחנו את כל המידע שיש לנו נציג.

כרמל שאמה-הכהן: אולי תתבעו אחד את הצד השני, לא נגרם נזק לעיר ירושלים פה?

עיריית ירושלים: כשאני עובד מול המדינה אני לא תובע אותה.

עיריית ירושלים: אני דורש, אני מוכן להתעקש על משאבים של העירייה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אחרי שאתה דורש, ולא יוצא מזה כלום.

כרמל שאמה-הכהן: מגיעים לשלב - - -

ירון רחמים: אנחנו בחרנו אותך לרשות העיר לא המדינה.

ירון רחמים: לא נחזיק מעמד עד שתעשה את זה, אתה רוצה שאנחנו גם נממן?

ירון רחמים: אין לנו כספים, לא נשרוד חודש חודשיים, אין לנו משכורות - אנחנו בחרנו בך.

כרמל שאמה-הכהן: אמרו כאן חברי כנסת שהם יחלו בתהליכים של חקיקה בכנסת, אני לא תולה בזה יותר מדי תקוות.

עיריית ירושלים: אני חושב שזה לא הוגן להשלות אותם .

כרמל שאמה-הכהן: בגלל זה אני אומר, אני לא תולה בזה יותר מדי תקוות בחקיקות פרטיות שמול עמדת הממשלה שיצליחו להביא לידי פיצוי.

כרמל שאמה-הכהן: אני רואה את המסלול היחידי שלהם כרגע כפי שהוא נראה כרגע רק דרך בתי המשפט במדינת ישראל.

מלכאן כיומרס: מה עם גישור?

מלכאן כיומרס: אפשר דבר כזה לגישור לועדת הכלכלה אולי כן תשמע.

כרמל שאמה-הכהן: אם היתה לנו סמכות לחייב מישהו להגיע לאיזשהו הליך איתכם - הרי יש לנו רצון שיתחיל איזשהו הליך אתכם, אין לנו את הסמכות הזו, יש סמכות של חקיקה, חקיקה לוקחת זמן, חקיקה לא תעבור בניגוד לעמדת הממשלה בעניין הזה, כי זו הערכתי והלוואי שמישהו יפתיע אותי לטובה.

מלכאן כיומרס: אפשר בגישור להגיע לסכום הרבה יותר מינימאלי מאשר תביעה, התביעה היא במיליארדים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא חלק מגישור.

מלכאן כיומרס: אני אומר לפרוטוקול, התביעה אם תהיה תביעה בבית המשפט, היא תהיה על סכומים אסטרונומיים.

מלכאן כיומרס: מה שאפשר לעשות את זה בגישור כדוגמת פיצוי בארנונה שמונה שנים אחורה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מוכן שתתבע, כמה שניזוקת, תתבע, צריך לשלם את האגרה של התביעה זה עניין שלכם.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אני חשבתי, ראש העיר חושב אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: אני, אם הייתי ראש עיר, הייתי הולך עם הסוחרים בעניין הזה כתף אל כתף, המימון מבלי להתבייש מהמדינה, כי גם העירייה ניזוקה, גם התושבים ניזוקים.

כרמל שאמה-הכהן: חלק מהבעיה שלהם זו בעיה שתהיה להם בעיה של קואורדינציה, של שיתוף פעולה ושל מימון.

כרמל שאמה-הכהן: יש סוחר שכן יכול לממן ויש סוחר שאומר לי שהוא כבר לא יכול לשלם את המען למדינה, ויש סוחרת שפגשתי שאומרת שהיא כבר לא יכולה לקנות את הסחורה לחג.

עיריית ירושלים: מה הציפייה שלך מהעירייה, לא הבנתי?

כרמל שאמה-הכהן: לעזור להם להרים את התביעה הזו מול המדינה.

עיריית ירושלים: עירייה לא יכולה לעזור להרים תביעה לסוחרים, אין דבר כזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המדינה פוגעת.

עיריית ירושלים: זה גם לא הוגן.

עיריית ירושלים: אתם יכולים לבקש מהעירייה לפעול, לקדם, להביא פתרונות, להביא לשם תנועה.

כרמל שאמה-הכהן: איך אתם מביאים את הפתרונות?

עיריית ירושלים: מה זאת אומרת, הצגנו לכם תכנית, העסק מתכנס, תכניות העבודה של העירייה, זה מאסה מאוד גדולה.

מלכאן כיומרס: עירייה תהיה נסחטת על ידי משרדי הממשלה, היא לא יכולה לתבוע.

מלכאן כיומרס: היא תהיה הכי קלה לסחיטה היא לא יכולה לתבוע.

אריה ביבי: אדוני ראש העיר, תביא חניות ותהפוך את זה חד סיטרי, לפחות חצי מהבעיה פתרת.

אריה ביבי: מה הבעיה?

אריה ביבי: תעשה את זה חד סטרי, תראה איך שאתה מרוויח 50% מהבעיה שלך, זה פשוט.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו כוועדת כלכלה שאחראים על משרד התחבורה ועל ההקשר הזה מבקשים לנסות להקדים בכל צורה את כל מועדי ההפעלה כדי לנסות ולפתור - - -

עיריית ירושלים: זה כבר לשמחתנו נעשה.

עיריית ירושלים: אני חייב להגיד תודה למשרד התחבורה ולמשרד האוצר שזה שינוי בחוזה, זה הוצאת עוד כספים, הם נענו לבקשתנו והם מקדימים.

עיריית ירושלים: יש עוד כמה נושאים שעל סדר היום אבל בעניין הזה אני יכול לומר לך שבקשתך נענתה.

כרמל שאמה-הכהן: אני כיושב ראש ועדת הכלכלה מבטיח לכם, בסמכותי, אם תגיע חקיקה פרטית לעניין פיצוי, היא תידון בצורה מהירה ללא שום עיכובים, למרות שיש לנו מאות חוקים שמחכים בסדר היום תקבלו עדיפות ראשונה, אבל אני בספק אם יעברו את המכשלה של עמדת ממשלה בעניין הזה בחקיקה פרטית.

אלי מזרחי: תשחטו את הפרה הקדושה שקוראים לה רכבת קלה, תפתרו את כל הבעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אני נועל את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לכל המשתתפים.

כרמל שאמה-הכהן: תודה לכבוד ראש העיר.