ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 87, 2011-03-16 09:00

מאיר שטרית: בוקר טוב.

מאיר שטרית: אני מתכבד לפתוח את הישיבה, ואני מברך את כל אלה שהגיעו לישיבה, קודם כל את התלמידים והתלמידות שהם היום הנשוא של הישיבה.

מאיר שטרית: כמו שאתם יודעים אנחנו בעצם מציינים את יום המדע הלאומי במדינת ישראל.

מאיר שטרית: זו יזמה של וועדת המדע ושל שר המדע לשעבר, מתן וילנאי, כשהוא החליט לעשות יום מדע.

מאיר שטרית: הבחירה של היום הייתה ליום הולדתו של אינשטין, אבל היה עוד איזה שהוא מרכיב בבחירה של היום, כשנקבע התאריך 14.3 שזה פאי בעצם.

מאיר שטרית: היחס של פאי בין קוטר העיגול לבין הרדיוס שלו, שהוא אגב ערך מאד מאד מיוחד במינו, לכן נקבע גם היום הזה, ה-14.3.

מאיר שטרית: אז מעניין שזה יצא באמת יום ההולדת, more or less, של אינשטין, ופאי הוא אגב, למי שקצת קורא ואתם בטח לומדים וקוראים לפי הנושאים שאתם בדקתם, כפי שאתם פעלתם בהם, אני ממש מתרשם מהמגוון ומהנושאים השונים שטיפלתם בהם, אז רואים שהיחס הזה הוא יחס מאד מעניין בארכיטקטורה למשל, של יחסים של מבנים, של גודל, רוחב, עומק.

מאיר שטרית: משתמשים בזה בהרבה דברים בארכיטקטורה, ומתברר שליחס הזה יש איזה שהוא ערך מיוחד שיש לו במשמעויות בתחומי הארכיטקטורה ובתחומים אחרים.

מאיר שטרית: יש כאלה גם אומרים מיסטיים אפילו, אבל אני לא נכנס למיסטיקה.

מאיר שטרית: אנחנו מתעסקים במדע ולא במיסטיקה.

מאיר שטרית: והיום באמת אנחנו מציינים את יום הולדתו ה-132 של אלברט אינשטין; לדעתי לפחות, האישית, גדול המדענים שהיו אי פעם בעולם.

מאיר שטרית: איש מיוחד במינו, הוא מרתק, דמות מרתקת, יהודי שתמך בהקמתה של מדינת ישראל והוצע לו להיות הנשיא שלה והוא סרב.

מאיר שטרית: נשיא המדינה אחרי פטירתו של חיים ויצמן, בן גוריון הציע לו להיות נשיא המדינה והוא סרב.

מאיר שטרית: את זה שמעתי מפרופסור חנוך גוטפרוינד, שהוא יו"ר וועדת השיפוט בעצם, אבל הוא גם האוצר של כל החומר של אינשטין, כל הכתבים והחומרים של אינשטין שהוא תרם אותם למדינת ישראל, לאוניברסיטה העברית והיה נשיא האוניברסיטה העברית.

מאיר שטרית: הוא אמר שאינשטין סירב כיוון שהוא אמר שהוא לא מוכן לקבל תפקיד כי הוא חושש שהכנסת תקבל כל מיני החלטות שיהפכו אותו לחסר אונים.

מאיר שטרית: אגב, אני מוכרח להגיד שהוא חכם.

מאיר שטרית: הוא כנראה ידע לצפות קדימה מספיק זמן, ואנחנו באמת חונכים את היום הזה, ואני מברך אתכם.

מאיר שטרית: התחרות הזאת של תחרות מדענים ומפתחים צעירים בישראל, מתקיימת בכנסת, אנחנו עושים בכנסת ומציינים את זה זו השנה הרביעית ברציפות.

מאיר שטרית: התחרות הזאת בעצם נועדה לתת הזדמנות לצעירים בישראל בבתי הספר התיכון, להיכנס לתחומי המחקר והפיתוח ולהיות בעצם אלה מבין הצעירים המצטיינים שאולי מחר נראה אותם בחזית הראשונה של המדע בעתיד של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: אני חושב שאתם יכולים להעיד, התלמידות והתלמידים יכולים להעיד שבעצם עצם הכניסה שלכם לתחומים האלה, שפעלתם בהם היא מאד מעניינת, שאתם לומדים הרבה דברים אחרים שאולי לא לומדים אותם בדרך רגילה, דרך המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: זה שיש סקרנים, ילדים סקרנים, זה בעצם המפתח הראשון למדע, לשאול את השאלות למה ואיך.

מאיר שטרית: ואינשטין הגדיר באחד הציטוטים שלו, הוא אומר שהמסתוריות זה המתנה הגדולה ביותר שיש לאדם, וזה בעצם המניע המרכזי של המדענים, להיות סקרנים, להבין, לשאול את השאלות למה ואיך.

מאיר שטרית: ולמה זה מתקיים ולמה זה לא מתקיים, ולנסות ולפצח את תולדות הטבע.

מאיר שטרית: וצריך לומר שהתחרות הזאת מתקיימת באמת ביזמה של האיחוד האירופי, לעידוד הקשר ושיתוף הפעולה בין מדענים צעירים באירופה, ושל התחרות היוקרתית אינטל אי-סייף שמתקיימת ברחבי ארצות הברית בחסות של אינטל, כך שהזוכים בפרסים הראשונים, אלה שהפרויקטים שלהם זוכים, ישתתפו גם בתחרות שמתקיימת בעולם, בין כלל המדענים ואני שמח לומר שגם בעבר מדענים ישראלים צעירים היו בתחרויות הבין לאומיות, וחלקם אפילו זכו במקומות שבין המקומות הראשונים בחלק מהתחרויות.

מאיר שטרית: לא בכל פעם זכינו, אבל חלק זכה וזו למלגות, חוץ מהחוויה המיוחדת של להסתכל, להסתובב במוסדות המדע, לפגוש מדענים צעירים אחרים, לעבוד עם מדענים ממש מקרוב ולהכיר מקומות אחרים בעולם ואנשים אחרים.

מאיר שטרית: אני מוכרח להגיד שהדבר הזה הוא דבר חשוב ביותר בעיני, ליכולת שלנו לדחוף את המדע הישראלי קדימה.

מאיר שטרית: אני חושב שאנחנו צריכים להביע תודה לכל אלה שעוסקים במלאכה.

מאיר שטרית: ראשית כל לכל וועדת השיפוט שבראשותו של פרופסור חנוך גוטפרוינד, למוזיאון המדע פה בירושלים, שהוא בעצם האחראי לביצוע של כל האופרציה הזאת, למשרד החינוך, לאינטל, לכל אלה שנותנים יד במלאכה, וכמובן לכם לתלמידים, למורים, למנחים הרבים שמלווים אתכם במהלך העבודה.

מאיר שטרית: אני חושב שהדבר הזה הוא פשוט פנטסטי בעיני, והלוואי והיינו מגדלים את התחרויות האלה.

מאיר שטרית: המרתק והמעניין הוא שהמחקר הוא לא רק בתחום ספציפי אחד, אלא בעצם יש ארבעה תחומים מרכזיים של מחקר, מדעי הטבע והמתמטיקה, ביולוגיה, הנושאים החברתיים.

מאיר שטרית: זאת אומרת הנושאים הם מגוונים ורחבים מאד.

מאיר שטרית: ואני מוכרח לומר שכשאני עברתי על העבודות השונות של התלמידים, אני ממש מוכרח להגיד, אני ממש מתרשם מההיקף ומהעומק מהנושאים שמטופלים בהם.

מאיר שטרית: זה באמת מגוון רחב מאד, החל מנוסחאות לבדיקת המאסה של החומר האפל, ועם נוסחה לחישוב כמות מתי החומר הזה נופל למרכז, וחישוב על מנת לנסות לחשב גלקסיות, לאן הם נעות.

מאיר שטרית: כלה בבדיקת עמידות של צבעים מתקופת האינקה וחיפוש נוסחה האם אפשר לקבוע את הצבעים שלא יימוגו על ידי חיבורם לחרסית.

מאיר שטרית: אני בטוח שאפשר למוטט את טמבור אם הצבעים לא ידהו יותר.

מאיר שטרית: הייתי מציע נוסחה כזאת שתקבע את הצבעים הרבה זמן והצבעים באמת לא ידהו.

מאיר שטרית: טמבור יכולה לדאוג, אלא אם היא תפתח את הצבעים החדשים הללו.

מאיר שטרית: ועוד מגוון רחב מאד ומרשים ביותר.

מאיר שטרית: ובאמת, מכל התחומים, המחשבים, גם כן יש דברים יוצאים מן הכלל.

מאיר שטרית: ואני באמת מאחל לכם הצלחה רבה.

מאיר שטרית: אני מאד שמח להיות שותף לדבר הזה.

מאיר שטרית: אל תתרשמו מזה שחברי הכנסת לא מגיעים לישיבות.

מאיר שטרית: מה שקובע זה האיכות, לא הכמות.

מאיר שטרית: אני מניח שחלק עוד יבואו, אני מקווה שחלק מהם עוד יבואו בהמשך הישיבה.

מאיר שטרית: אבל אני גם לא מתרגש לשבת לבד.

מאיר שטרית: אני נהנה לבדי, ומאד שמח להיות אתכם היום.

מאיר שטרית: אנחנו ניפגש במשך היום גם בערב, כשיוכרזו הזוכים בתחרות ויקבלו פרסים מידי הנשיא.

מאיר שטרית: אנחנו גם נהיה שם היום בערב במוזיאון המדע, כולנו ביחד, ונשמח לחגוג אתכם את העניין.

מאיר שטרית: אני רוצה שתדעו שהישיבה הזאת משודרת בטלוויזיה, כך שאלה שצופים בטלוויזיה בערוץ הכנסת, יכולים לראות את השידור, שידור חי.

מאיר שטרית: אז אפשר להתקשר הביתה בטלפונים, לשלוח SMS תסתכלו.

מאיר שטרית: אני מבקש לשדר את היושבים פה, אותי פחות.

מאיר שטרית: ואני באמת אתחיל את הישיבה על ידי הדבר החשוב ביותר שאנחנו נבקש מארבעת התלמידים, ארבעה נציגים של המתחרים – להציג את העבודות שלהם.

מאיר שטרית: זו רק טעימה על קצה המזלג מתוך עשרות העבודות שאני ראיתי ואני קראתי את כולן, כך שיש לי רושם לפחות בתקציר על כל עבודה שעשו, מה מהות העבודה ומה חלקה.

מאיר שטרית: ואנחנו תיכף נציג את ארבע העבודה המדגמיות, שיתנו טעימה לכל אלה שלא שותפים לכולם, לדעת מה אנחנו עושים בעניין.

מאיר שטרית: לפני שאנחנו נציג את העבודות הללו, אני רוצה לתת את זכות הדיבור לפרופסור חנוך גוטפרוינד, יושב ראש וועדת השיפוט בעצם, לספר לנו איך הם שפטו.

מאיר שטרית: אני לא מציע שנגלה עכשיו מי זכו, וגם נדבר קצת על הנושא.

מאיר שטרית: בבקשה.

חנוך גוטפרוינד: אדוני יושב הראש, קודם כל אני מודה לך על הישיבה הזאת.

חנוך גוטפרוינד: התחרות הזאת מתקיימת כבר 14 שנה, אני אומר בר מצווה פלוס אחת.

חנוך גוטפרוינד: ובארבע השנים האחרונות המפגש הזה הפך למסורת, ויושב ראש וועדת המדע מלווה בשנים האחרונות את התחרות שלנו ואת העשייה הזאת, כמתבונן, מתעניין ואינטליגנטי, ואני אגלה לכם סוד, שיושב ראש וועדת המדע הוא בוגר אוניברסיטה, הוא למד ביוכימיה, והשבוע לפני יומיים, ביום הולדתו של אלברט אינשטין, הוא קיים ישיבה של וועדת המדע של הכנסת באוניברסיטה העברית.

חנוך גוטפרוינד: הייתם צריכים לראותו אותו שם.

חנוך גוטפרוינד: אי אפשר היה להוציא אותו מן המעבדות.

חנוך גוטפרוינד: אי אפשר להפסיק את השאלות שלו בסוף כל הרצאה, ואז אני אמרתי לו שאנחנו כל כך הרבה מדברים על בריחת מוחות, ובעצם הוא מוח שברח לפוליטיקה.

חנוך גוטפרוינד: אבל טוב שהוא כאן, כי אנחנו מתברכים בישיבה הזאת.

חנוך גוטפרוינד: ולחזור לתחרות שלנו המתקיימת במוזיאון המדע על שם בלומפילד בירושלים.

חנוך גוטפרוינד: היא מתקיימת בשיתוף ובתמיכה של חברת אינטל, והתמיכה הזאת היא לא רק חומרית, היא גם תמיכה תוכנית, עניינית.

חנוך גוטפרוינד: נציגי חברת אינטל משתתפים גם בוועדת השיפוט, ואני פשוט רוצה לציין שיושב כאן מר יוסי שובל, שעכשיו שמעתי שהוא פורש מתפקידו, אז זאת הזדמנות גם להודות לו על כל השנים שבהן הוא בשם חברת אינטל תמך בנו והיה איתנו.

מאיר שטרית: ולאחל הצלחה למחליפות שלו.

מאיר שטרית: מחליפות לאותו שתיים, לא אחת.

חנוך גוטפרוינד: אני רק תפסתי את השם הפרטי של בלהה ---

מאיר שטרית: וגלית.

מאיר שטרית: בלה וגלית.

חנוך גוטפרוינד: ואני מאחל להן הצלחה והמשך שיתוף פעולה כמו שהיה בעבר.

חנוך גוטפרוינד: ועכשיו לתחרות עצמה.

חנוך גוטפרוינד: אדוני יושב הראש, כל הצעירים כאן מייצגים את המיטב של הנוער הסקרן, הלומד, החוקר, המתבונן.

חנוך גוטפרוינד: מי שלא היה שם אתמול במשך כל היום, בקומה העליונה של מוזיאון המדע, לא ראה איזה שהוא הפנינג אקדמי אינטלקטואלי.

חנוך גוטפרוינד: היו שם כמה עשרות עבודות שהוצגו.

חנוך גוטפרוינד: כל אחת מהן מייצגת גם יכולת, גם תבונה, גם תאוות ידע וגם סקרנות.

חנוך גוטפרוינד: ברור שזאת תחרות, ואני היום אחרי הצהריים אסביר איך שפטנו ומדוע החלטנו להעניק פרסים וציון שבח לבודדות מן העבודות האלה, ולא לכל האחרות.

חנוך גוטפרוינד: אבל אני תמיד אומר שכל מי שהגיע למעמד הזה, וכל מי שנמצא כאן בתחרות הזאת, הוא כבר זכה, וכך צריך להתייחס לכל הנבחרת הנפלאה הזאת.

חנוך גוטפרוינד: ושכחתי, ועכשיו אומרים לי, טוב שיש מי שלוחש לי, שאני שכחתי לציין.

חנוך גוטפרוינד: אני ציינתי בין השותפים שלנו במפעל הזה את חברת אינטל.

חנוך גוטפרוינד: שכחתי את המוסדות הציבוריים שתומכים בנו, וזה משרד המדע ומשרד החינוך, והם הנציגים שלהם ברמה הגבוהה ביותר שאפשר, כלומר השרים של שני המשרדים האלה, ישתתפו איתנו אחרי הצהריים בטקס שבו נכריז על הפרסים.

חנוך גוטפרוינד: אז תודה רבה, אדוני יושב הראש.

מאיר שטרית: תודה רבה לכם, ואני אעביר עכשיו את רשות הדיבור לארבעה מציגים שיציגו את העבודות שלהם.

מאיר שטרית: הראשון שבהם זה בנימין סגל, שבעצם צריך לציין שבעבודה שלו שותפים עוד שניים, טל סגל, אחים?

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: בלי קשר.

מאיר שטרית: בנימין סגל, איך אמר אינשטין, שצירוף המקרים הוא מה שעושה את האלוהים אנונימי.

מאיר שטרית: בנימין סגל, טל סגל ויוסי סירוטקין, כולל ממכללת אורט גבעת רם בירושלים, והעבודה שלהם היא על רובוט מלצר לבעלי מוגבלויות.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לחוקרים הצעירים, שלא מזמן ערכנו פה ישיבה עם כל תעשיות הרובוטיקה בישראל, מתוך רצון לדחוף על ידי הוועדה, את נושא הרובוטיקה בארץ.

מאיר שטרית: רובוטיקה זה אחד התחומים שבעיני הם יהיו בעצם ה-IT של העולם בעשור הבא.

מאיר שטרית: אני חושב שהרובוטיקה נמצאת על סף של פריצת דרך, ולצערי אני אומר, במדינת ישראל הממשלה לא משקיעה ברובוטיקה כמעט כלום.

מאיר שטרית: עיקר ההשקעות נעשות על ידי הסקטור הפרטי, והתרשמנו אז בדיון שהיה פה בצורה מדהימה מהיכולות שפותחו בישראל על ידי התעשייה הפרטית בתחום הרובוטיקה.

מאיר שטרית: תעשיית הרובוטיקה עומדת היום במצב שכמו שעמדו בתעשיית המחשבים בשנות ה-70, שהיה מחשב שעוד עבד עם, פתחו את האטרי הראשון, למי שזוכר, ועבדו עם הרקטות האלה שאפשר היה להזיז את הטניס מנקודה לנקודה.

מאיר שטרית: זו הייתה ההתחלה של השימוש בסוגי המחשב.

מאיר שטרית: ואז באה חברת מייקרוסופט ופיתחה את הבייסיק, זה שפת המחשב שאפשר היה להפעיל אותה בכל חומרה, וזה הפך את העולם.

מאיר שטרית: כמו שאתם רואים העולם התהפך מאז הרבה מאד פעמים.

מאיר שטרית: הרובוטיקה עומדת בערך פחות או יותר שם היום, אם כי בהתקדמות הרבה יותר גדולה.

מאיר שטרית: היום המרכיבים של תעשיית הרובוטיקה, שזה זיכרון, חיישנים, מצלמות וכן הלאה, במשך העשורים האלה הוזלו בסדרי גודל רציניים ביותר.

מאיר שטרית: אם פעם יחידת זיכרון של 1 ג'יגה הרץ עלתה 7,000 דולר, היום היא עולה גרושים.

מאיר שטרית: אם יחידת זיכרון של מגה בייט 1 פעם עלתה אלפי דולרים, היום היא עולה שוב גרושים.

מאיר שטרית: אתה קונה היום דיסק און קי של 64 ג'יגה בייט בפחות במאה דולר.

מאיר שטרית: זה הרי לא יאומן.

מאיר שטרית: אז ברור שזה נותן כלים הרבה יותר חזקים לפתח יכולת רובוטית של בינה מלאכותית, ויכולת של עבודה עם רובוטים.

מאיר שטרית: יש מדינות שהחליטו להסתכל על זה כהשקעה אסטרטגית.

מאיר שטרית: למשל יפן וקוריאה אגב, שתיהן החליטו שעד שנת 2015 אם אני לא טועה, יהיה בכל בית רובוט.

מאיר שטרית: לרובוטים יש מגוון עצום של יכולות שהולכות ומתפתחות כל הזמן, והרעיון הוא כמובן לראות מחר, כבר היום יש המון רובוטים שאנחנו לא ערים להם, לא כל רובוט נראה כמו בן אדם.

מאיר שטרית: יש למשל את קוצרי הדשא, מכונות שקוצרות דשא באופן אוטומטי בגינה, שעובדים בהרבה מאד מקומות בעולם.

מאיר שטרית: יש כבר מאות אלפים כאלה, אולי מיליונים בעולם כולו.

מאיר שטרית: יש שואבי אבק אוטומטיים, מנקי בריכות אוטומטיים אגב, שרוב השוק העולמי הוא נעשה על ידי חברות ישראליות.

מאיר שטרית: יש רובוטים בתחום הביטחון.

מאיר שטרית: ראינו פה רובוט שנראה כמו נחש מתפתל, שאפשר לזרוק אותו למנהרה והוא יכול לזחול בתוך המנהרה בדיוק כמו נחש.

מאיר שטרית: לצלם מה שקורה בתוך המנהרה, ואפילו להתפוצץ כשנותנים לו פקודה כדי לפוצץ מנהרה מסוימת.

מאיר שטרית: ראינו פה רובוטים ממש ממגוון רחב מאד, ואני שמח שרובוטים מעניינים גם את החברה הצעירים.

מאיר שטרית: אחד התחומים המאד מאד חזק בקוריאה שרוצים לעשות, זה רובוטים באמת לסייע לבעלי מוגבלויות.

מאיר שטרית: החזון הוא שבעתיד, והיום תראו איזה בלגן יש לנו במדינה כתוצאה מהעובדים הזרים שבאים לטפל בכל האנשים המבוגרים.

מאיר שטרית: אז במקום פיליפיניים אפשר לעשות רובוטיים, שיכולים לעזור לאדם עם מוגבלות, שיהיו הרבה יותר מעניינים מאשר הפיליפיניים.

מאיר שטרית: הם יכולים לדבר עם בן האדם, להזמין לו את המוצרים שלו, לבדר אותו, להראות לו סרטים, לתמוך בו, להוביל אותו בדרך, לקחת אותו מנקודה לנקודה, לעזור לו ללכת ועוד ועוד, ולא להציק ולא לעשות שום דבר אחר, גם לא להתעלל באף אחד.

מאיר שטרית: אם אתם זוכרים, יש לרובוטים שלושה כללים על פי אסימוב.

מאיר שטרית: חוק מספר אחד, שלושה חוקים למי שקרא מדע בדיוני, ואני בטוח שכולכם גם מסתכלים במדע בדיוני ואוהבים אותו בטח כמוני.

מאיר שטרית: החוק הראשון אומר שאסור לרובוט לפגוע בבן אדם בשום צורה שהיא.

מאיר שטרית: והחוק השני אומר שהרובוט צריך למלא פקודה של כל אדם, אלא אם היא לא סותרת את החוק הראשון.

מאיר שטרית: והחוק השלישי אומר שהרובוט יכול לעשות, מה היה הדבר השלישי?

מאיר שטרית: מישהו זוכר?

מאיר שטרית: אני לא זוכר את השלישי.

מאיר שטרית: שהרובוט יכול לבצע --- להגן על בן אדם, הוא חייב להגן על אדם, אלא אם זה לא סותר את החוק הראשון, שוב, אותו דבר.

מאיר שטרית: זאת אומרת אלה הם שלושת החוקים שאסימוב ניסח בזמנו.

מאיר שטרית: אז אחד התחומים בקוריאה, כשמדברים על רובוטיקה בעולם, הם רוצים שבכל בית עד 2015 יהיה רובוט בכל בית כדי לעשות פעולות מסוימות.

מאיר שטרית: היום אנחנו באמת עוד לא שם, אבל מדינת ישראל בעיני, זה אחד התחומים שבהם בעשורים הקרובים יניבו שוק של מאות מיליארדים של דולרים מדי שנה, ואני שמח שאתם נכנסתם לעניין הזה, והנה איך אומרים, גם אתם הסתכלתם פני עתיד.

מאיר שטרית: רובוט מלצר לבעלי מוגבלויות, בבקשה, בנימין סגל.

בנימין סגל: אני רק אגיד שאני חושב שביפן ישקיעו עכשיו במשהו אחר.

מאיר שטרית: אין להם ברירה.

בנימין סגל: הרובוט שאנחנו פיתחנו זה רובוט מלצר, הוא אב טיפוס בגודל של על .

מאיר שטרית: אגב יפן, אם היו רובוטים מספיק מפותחים שיכלו בעצמם לטפל בליבות של הכור, בלי לחשוש מקרינה, אז אולי הטיפול בליבות הכור היה הרבה יותר קל מאשר היום, שמסכנים עומדים שם אנשים, כבר חטפו מנות קרינה כמעט קטלניות לדעתי, והם ממשיכים להישאר שם לנסות לקרר את הכור.

בנימין סגל: אז הרובוט שפיתחנו הוא בגודל של על , על פי תנאים של אגודת בעלי המוגבלויות בארצות הברית.

בנימין סגל: אנחנו השתתפנו שנתיים בתחרות שם, התחלנו בחיישנים והחלטנו לעבור לעיבוד תמונה, ואמרנו שאנחנו רוצים להתקדם עם זה הלאה, להגיע למשהו שהוא לא רק אב טיפוס, למשהו שייכנס לבתים של אנשים.

בנימין סגל: אז מה שהתחלנו לעבוד עליו ואנחנו בעיצומו של פיתוח, זה ראייה סטיראוסקופית.

בנימין סגל: כמו כל בן אדם שרואה בשתי עיניים ויכול לראות עומק בזכות זה שיש לו שתי עיניים, בן אדם בעל עין אחת לא יכול לראות עומק, או את המרחב כמו שבן אדם שתי עיניים יראה.

בנימין סגל: דבר כזה יאפשר לנו להתמודד עם כל מרחב שהוא, כמו בית של בן אדם, כל בית בצורה שהיא.

בנימין סגל: וככה הרובוט יוכל להתמצות בבתים.

בנימין סגל: הדבר השני שאנחנו מפתחים זה יד פנאומטית, שכיום יש ידיים כאלה ב-MIT, באורגון, ובכל מיני אוניברסיטאות.

בנימין סגל: הבעיה היא שהעלות שלהם מאד מאד גבוהה, וקשה להכניס את זה לבית של בן אדם.

בנימין סגל: כמו שהיה את התהליך של המחשוב שירדו העלויות בצורה דרמטית, אותו דבר פה, זה ייקח זמן עד שירד העלויות, ואנחנו מחפשים לפתח יד פנאומטית, שתוריד את העלויות.

בנימין סגל: אז אלה שני הדברים שאנחנו מפתחים לרובוט.

בנימין סגל: כיום הרובוט עובד כאב טיפוס, הוא צריך לצאת עוד שבועיים בעזרת ה' לתחרות בארצות הברית.

בנימין סגל: וזה בגדול מה שהרובוט עושה.

מאיר שטרית: אבל היה כתוב שאתם בעצם השתמשתם, אתם משתמשים בזרוע מכאנית שהשתמשתם בדברים מצויים.

מאיר שטרית: איך?

בנימין סגל: אתה יכול לחזור על השאלה?

מאיר שטרית: אתם כתבתם בסיכום של העבודה, אני אגיד לך מה כתוב שם – על מנת שיוכל לעשות זאת אנחנו לוקחים זרוע פנאומטית שאיננה בהישג.

מאיר שטרית: זה בגלל המחיר, אני מניח, נכון?

מאיר שטרית: כמו שאמרת עכשיו.

בנימין סגל: מה שכתוב שם בתקציר, מדובר על ---

מאיר שטרית: ועל כן אתם משתמשים בזרוע שאותה פיתחנו בעזרת כלים יום יומיים.

בנימין סגל: אוקי, אז מה שמדובר שם זה זרוע שיושבת על הרובוט של אב טיפוס.

בנימין סגל: זו זרוע שבנויה ממתכות שמצאנו, אלומיניום, וחתכנו אותם עם דרימן.

בנימין סגל: אז זה זרוע וכלים יום יומיים.

בנימין סגל: הזרוע הפנאומטית זה זרוע שתצא לייצור ב- CMC, והיא תהיה מפלסטיק ולא מברזל, שמעלה את העלויות.

בנימין סגל: הדיוק שלה יהיה קצת יותר נמוך.

בנימין סגל: הוא יוכל להחזיק ביצה כמו שזרוע במפעל של הונדה יכול לעשות, אבל זה יהיה מספיק בכדי לבצע את העבודות כמו שטיפת כלים וניקיון הבית.

בנימין סגל: לדבר עם בעל המוגבלות, ללחוץ לו יד.

מאיר שטרית: יפה.

מאיר שטרית: טוב, תודה רבה לבנימין סגל.

בנימין סגל: אני רק רוצה להודות למר מוטי מאיר ולבית הספר שתמך בנו רבות ואפשר לנו להגיע למקום שאליו הגענו.

מאיר שטרית: כן, מוטי מאיר הוא המנחה והמורה המלווה שליווה אתכם במסגרת הפרויקט.

בנימין סגל: אכן כן.

מאיר שטרית: אתה לומד בכיתה?

בנימין סגל: אני בשנת שירות כרגע.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: המציגה הבאה היא מאיה סמואלס, ומאיה סמואלס, תיכף אני אגיד מאיזה בית ספר היא, פשוט סימנתי לי.

מאיר שטרית: מאיה סמואלס היא מתיכון הר וגיא דפנה.

מאיר שטרית: המוסד האקדמי שמלווה הוא המכללה האקדמית תל חי.

מאיר שטרית: המורה המלווה זו גברת סמדר שיפטן, והמנחה זה פרופסור גיורא ריטבו מיגיל והחוג למדעי הסביבה בתל חי.

מאיר שטרית: והתחום שהעבודה שלה, מדובר מניעת פירוק פוטו כימי של מתילן בלו, באמצעות קשירה למינרל חרסית.

מאיר שטרית: זה מה שציינתי קודם בעניין של עמידות הצבעים.

מאיר שטרית: בבקשה, מאיה.

מאיה סמואלס: בעצם אני חקרתי שיטה חדשה למניעה של דהייה של צבע כתוצאה מחשיפה לאור על ידי קשירה למינרליי חרסית.

מאיה סמואלס: לנושא הזה יש הרבה רלבנטיות, בגלל שצבעים פשוט נכנסו לכמעט כל מכלול תעשייתי כיום.

מאיה סמואלס: ב-1931 גילו את כחול המאיה, שהוא צבע שבעצם מצאו באומנות עתיקה של תרבות המאיה במרכז אמריקה.

מאיה סמואלס: הצבע השתמר כמעט בשלמותו, למרות תנאים אקלימיים מאד מאד קשים, ואלפי שנים.

מאיה סמואלס: וחשוב לציין שבמצב רגיל הצבע הזה היה אמור להתפרק תוך מספר שעות עד ימים.

מאיה סמואלס: מה שמצאו לאחר 30 שנה, זה שהצבע האורגאני אינדיגו שהרכיב אותו, הוגן מפני ההשפעות השונות על ידי חרסית בשם פליגורסקיט.

מאיה סמואלס: מינרלי חרסית הם מאד ייחודיים בגלל המבנה החלקיקי שלהם, שיוצר שטח פנים מאד מאד גדול שלו אינטראקציות כימיות מאד מעניינות עם הסביבה.

מאיה סמואלס: מה שאני בעצם בדקתי, בדקתי את ההשפעה של שישה מינראליים שונים על היציבות הפוטו כימית של צבע אורגאני מתילן בלו ומה שמצאתי זה ששנים מהחרסיות ייצבו.

מאיה סמואלס: החרסיות האלה גם שינו את הגוון של הצבע כתוצאה מהאינטראקציה בין החרסית לצבע, והעניין הזה בעצם מצביע על אינטראקציה ברמה האלקטרונית, שדרוש עוד הרבה מחקר, אבל אם זה באמת הגורם המנבא את היעילות של המנגנון הזה, יש כאן פוטנציאל לפיתוח שיטה לייצור צבעים בתעשייה, שהיא יכולה להיות זולה יותר, יעילה יותר, וידידותית יותר לסביבה ולמשתמש.

מאיר שטרית: יפה.

מאיר שטרית: אז זה יכול להיות ההסבר גם לזה, או האם זה יכול להיות ההסבר לזה שבמצרים, נגיד בקברים של הפרעונים, שם נשמרו כל הציורים והצבעים בצורה מדהימה, גם כן אלפי שנים.

מאיר שטרית: אולי בגלל שבקירות יש חרסית, ולכן זה שומר על הצבע?

מאיר שטרית: יכול להיות שזו הסיבה?

מאיה סמואלס: אני לא חושבת שזה אותו מנגנון, כי מה שמצאנו ב-2008 זה שדרוש תהליך מיוחד כדי ליצור את ההרכב הכימי שמולקולת הצבע נקשרת על גבי החרסית בחימום למשך זמן מסוים.

מאיה סמואלס: אבל זה יהיה מעניין לבדוק את זה.

מאיר שטרית: כן, זה מעניין, נכון?

מאיר שטרית: למה הצבע נשמר בקברי הפרעונים גם כן אלפי שנים, אני לא יודע מה הגורם לשמירה.

מאיר שטרית: יכול להיות ששם יש חרסית, אולי זה נגמר כאילו באופן אוטומטי, שברגע שאתה שמה צבע על חרסית, אז מתפתחת כמו שאת אומרת אינטראקציה כימית בין החרסית לצבע, והוא שומר על הזהות שלו.

מאיר שטרית: שם יש לא רק מתילן בלו, יש שם צבעים שונים.

מאיר שטרית: לא יודע אם יצא לראות את זה.

מאיה סמואלס: כן, זה תלוי בצבע וכמובן במנגנון הספציפי.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: תודה רבה מאיה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: ונעבור למציג הבא, זה רעות ברוק, שהיא מאולפנת נווה חנה באלון שבות.

מאיר שטרית: המוסד האקדמי שליווה זה המכון לתרפיה בבית החולים האוניברסיטאי בהדסה עין כרם.

מאיר שטרית: המורה המלווה זה ד"ר מרים ויטמן, המנחה הוא ד"ר יעקב רחמילביץ מבית החולים האוניברסיטאי הדסה עין כרם, והנושא שהיא עבדה עליו זה תגובת מערכת החיסון לעקה חימצונית.

מאיר שטרית: עקה זה מצוקה חימצונית לדעתי, נכון?

רעות ברוק: אני תיכף אסביר.

מאיר שטרית: בדיוק.

מאיר שטרית: אז בבקשה תסבירי את הרעיון.

רעות ברוק: אוקי.

רעות ברוק: אני רק אציין שכיום אני כבר אחרי האולפנה, ואני משרתת בחיל המודיעין.

רעות ברוק: בעבודה חקרתי האם מתרחשת תגובה של תאי מערכת החיסון כלפי מצב של עקה חימצונית שאינה ממיתה, ואם מתרחשת תגובה – מה הוא סוג התגובה שמתרחשת במצב כזה.

רעות ברוק: אני אקדים ואסביר קצת רקע, כדי שנוכל להתקדם הלאה.

רעות ברוק: מערכת החיסון כידוע היא מערכת שמגינה על הגוף מפני גורמי מחלות שבאים מהחוץ, וגם כלפי מצבים של סכנה, שהיא מזהה בתוך הגוף.

רעות ברוק: לצורך כך פותח מודל, מודל SELF NON SELF, שמסביר שכל תא של הגוף מסומן על ידי מולקולות או קבוצת מולקולות שהגוף מזהה אותם כעצמי, וכל תא שאין עליו את קבוצת המולקולות הזאת, או שיש עליו קבוצה אחרת מזוהה כלא עצמי.

מאיר שטרית: ותוקף אותו?

רעות ברוק: בתגובה מערכת החיסון תגיב כלפי תאים שהיא מזהה כלא עצמאים בתגובה ייחודית.

רעות ברוק: אבל, המודל הזה לא מצליח להסביר מצבים מסוימים שבהם פועל הגוף, ועל כן פותח מודל הסכנה שמסביר שמערכת החיסון פשוט מגיבה כלפי כל מצב שהיא מזהה כסכנה על ידיה.

רעות ברוק: מודל הסכנה בעצם מרחיב את מודל SELF NON SELF ומסביר שכניסה של גורם זר לתוך הגוף הוא סוג של סכנה שמזוהה על ידו.

רעות ברוק: עקה חימצונית, בעצם במצב רגיל, בכל תא ותא נשמר איזון של פרמטרים שונים, אם זה PH או טמפרטורה ועוד.

רעות ברוק: במצב שנוצר חוסר איזון באחד מהפרמטרים או יותר, נוצר מצב של עקה.

רעות ברוק: עקה חימצונית היא מצב שבו התאים חשופים לעודף של חמצן או רדיקלים חופשיים, שבעצם מתרחש לנו כתוצאה מתהליך של נשימה.

רעות ברוק: המצב הזה יכול לגרום לזקנה של תאים, ואפילו לסוגים מסוימים של סרטן.

רעות ברוק: אנחנו השתמשנו במודל ניסוי של נדידת תאים וראינו בתוצאות שאכן מתרחשת תגובה טבעית של מערכת החיסון, כלפי מצב של עקה חימצונית בגוף האדם.

רעות ברוק: אבל, התוצאות המפתיעות היו, שהתגובה שמתרחשת היא תגובה ייחודית כלפי מצב הסכנה, ולא תגובה כללית כמו שהיינו מצפים על בסיס מודל הסכנה.

רעות ברוק: כלומר, תאים מסוימים מתוך מערכת החיסון, הם אלה שהגיבו כלפי העקה החימצונית.

רעות ברוק: כמו שאמרתי, הממצאים האלה הם ראשוניים ומפתיעים, ויתכן יהיה כי ניתן לנצל את הידע הזה, כדי לפתח שיטת טיפול או מודל לטיפול, כמובן אחרי מחקרים נוספים, כדי לטפל במצבים כמו שאמרתי של זקנה או סוגים מסוימים של סרטן, שעד כה הצריכו טיפולים שכללו טיפול פולשני או כימיקלי.

מאיר שטרית: זהו?

רעות ברוק: כן.

מאיר שטרית: בואי אני ארחיב טיפה.

מאיר שטרית: העובדה שגוף דוחה בעצם כל גוף זר שנכנס לתוך הגוף, היא אחת הבעיות הגדולות מאד בתחום של השתלת איברים.

מאיר שטרית: מצטרף אלינו כעת חבר הכנסת דניאל בן סימון, הוא הצטרף לוועדה ממש לפני כמה ימים כחבר חדש.

דניאל בן-סימון: חבר זוטר בוועדה.

מאיר שטרית: ברוך הבא.

מאיר שטרית: אני ארחיב טיפה שוב.

מאיר שטרית: אז אני אומר, ידוע שכל גוף זר שנכנס בעצם לגוף הוא מזוהה כמו שציינה פה רעות, כגוף זר שהגוף תוקף אותו.

מאיר שטרית: זו הסיבה שכשנכנס חיידק לגוף, מיד הלימפוציטים רצים לשם, ומנסים ---

רעות ברוק: דווקא המונוציטים הם אלה ש---

מאיר שטרית: המונוציטים, ומנסים לבלוע את החיידק, או פדוציטים, לאכול אותו, להרוג אותו בכל מיני שיטות.

מאיר שטרית: בכל גוף זר שנכנס לגוף, זו אחת הבעיות הקשות בתחום של השתלת איברים.

מאיר שטרית: כי כאשר שותלים איבר מאדם לאדם, הגוף שמקבל את האיבר מזהה את האיבר החדש כגוף זר, ולכן הוא תוקף אותו.

מאיר שטרית: ולכן כדי להשתיל איברים אז מה שעושים בדרך כלל, אם הצלחה מצליחה וכו', האדם שקיבל השתלת איברים לוקח כל החיים תרופות נגד דחייה.

מאיר שטרית: ופיתחו תרופות כאלה שמטרתם לדכא את המערכת החיסונית של הגוף מלתקוף את האיבר הזה.

מאיר שטרית: הם חייבים לחיות על זה כמעט כל החיים.

מאיר שטרית: ופריצות הדרך בכיוון המדע הוא השאלה איך אפשר למנוע את דחיית הגוף את השתל הזר.

מאיר שטרית: האם ניתן לשתול איברים בלי לדחות אותם, ונעשה פעם, ואני אספר לכם איזה שהוא דבר שראיתי פעם במכון ויצמן, במחלקה לאימינולוגיה, דבר מדהים.

מאיר שטרית: וניסו באנגליה לפני כמה שנים לפתח זן של חזיר שהונדס גנטית עם גנים של אדם.

מאיר שטרית: חזיר נקי לחלוטין מבחינה גנטית שהרעיון היה, אתם יודעים, האיברים הפנימיים של חזיר הכי דומים לאדם, והרעיון היה לקחת לבבות של חזיר ולהשתיל אצל אנשים חולי לב, במקום הלב שלהם.

מאיר שטרית: ופיתחו במגזר מיוחד של גנטי, ניקו אותו גנטית במשך כמה דורות, ואחר כך פיתחו, הגיעו והוא מהונדס גנטית כאמור עם גנים של אדם ופיתחו את החזיר הזה.

מאיר שטרית: ובאמת לקחו לבבות מהחזירים האלה ושתלו אותם אצל אנשים חולי לב שעמדו למות.

מאיר שטרית: והסתבר, שבאמת הגוף לא דחה את השתל הזר של החזיר, אבל כל החולים מתו.

מאיר שטרית: לא קרה שאף אחד נשאר בחיים עם ההשתלה של החזיר, והבינו שפה משהו לא מסתדר, למרות שאין דחייה, בכל זאת אנשים מתו, וזרקו בעצם את הפרויקט לפח אחרי השקעות של מיליארדים.

מאיר שטרית: ובמכון ויצמן, עלה בעיניהם רעיון אחר לטפל בסוגיה, והם לקחו את אותם חזירים נקיים גנטית, והחליטו לקחת את העובר של החזיר, עדיין כשהוא בשלב של הביצית המפותחת יותר, נגיד המורולה או הסטרולה או בשלב יותר מתקדם.

מאיר שטרית: בשלב שכבר אפשר לזהות את תאי הגזע, לאיזה כיוון הם מתפתחים.

מאיר שטרית: זאת אומרת ניתן היום בעובר קטן, עובר ההתפתחות הראשונית, לזהות להגיד התאים האלה יתפתחו להיות לבלב, וזה יתפתח להיות לב, וזה יתפתח להיות קיבה וכן הלאה.

מאיר שטרית: ואפשר לזהות את זה.

מאיר שטרית: הרעיון שלהם היה נורא פשוט.

מאיר שטרית: ניקח את התאים בשלב העוברי הזה וניקח את תאים של לבלב, ונשתול אותו אצל אדם שחסר לו לבלב, והאם הדבר הזה יתפתח באמת להיות לבלב, והאם הוא יתחבר לגוף, ועשו את זה בשלב ראשון אצל קופים.

מאיר שטרית: כלומר יש צילומים של הקוף, רואים את הקוף, לקחו את תאי הלבלב הזה שמתוך העובר של החזיר, שתלו בבטן של הקוף.

מאיר שטרית: התאים האלה התפתחו ללבלב מלא אצל הקוף והתחברו למערכת הדם הרגילה בקוף, ורואים בצילום על ידי הכנסה של איזוטופ מסומן של אינסולין, ראו שבתוך הגוף הלבלב יוצר אינסולין, והאינסולין זורם לדם, והקוף מתפקד, גם כשנטרלו את הלבלב המקורי שלו.

מאיר שטרית: זאת אומרת זה עובד.

מאיר שטרית: הלבלב פעל, חי, עובד, רואים את זה בצילומים שהוא מזרים אינסולין ועושה הכל.

מאיר שטרית: עכשיו, אם זה עובד ככה, אמרו עכשיו בואו נעבור לשלב הבא – האם אפשר לקחת תא גזע, תא רגיל ולהפוך אותו לתא גזע.

מאיר שטרית: כי הרעיון הוא שאפשר לשים תאי גזע.

מאיר שטרית: מצאו את הדרך היום, יש כבר דרך, שאפשר להפוך כל תא בגוף לתא גזע.

מאיר שטרית: תא עור, תא דם וכל תא להפוך אותו לתא גזע.

מאיר שטרית: מה שנותר עוד לעשות זה לשאול האם אפשר לעשות מניפולציה לתא הגזע הזה, כדי שהוא יתפתח למה שאנחנו רוצים.

מאיר שטרית: האם אפשר להפוך אותו לתא שיתפתח להיות כבד, או לבלב.

מאיר שטרית: האם אפשר לתת לו איזה שהוא כיוון, לתא הגזע החדש הזה, שיתפתח לתחום שאנחנו רוצים.

מאיר שטרית: כי אם אפשר לעשות את זה, העולם כולו ישתנה.

מאיר שטרית: אפשר בעצם לפתח לכל אדם כל איבר שהוא רוצה.

מאיר שטרית: אם אדם חסר לו לב, לוקחים לו תא, הופכים אותו לתא גזע, הופכים אותו ללב, מגדלים לב במעבדה ואז מחליפים לו.

מאיר שטרית: היתרון הגדול של זה כמובן שלא תהיה דחייה, כי זה תא של הגוף עצמו.

מאיר שטרית: אז ברור שזה יכול לשנות את העולם.

מאיר שטרית: כמובן שיש עוד דרך ארוכה מהקוף שעובד עם הלבלב שכבר חי, ולא עורק אחד ולא רק שניים, עד לשלב הבא של הפיתוח הזה.

מאיר שטרית: אבל אני בכוונה מרחיב כדי להסביר את האופק של העבודה שאת עשית בעצם, שיש לזה השלכות מאד מאד גדולות לגבי העתיד.

מאיר שטרית: אז באמת תודה רבה לרעות.

מאיר שטרית: ניתן לנציג הבא שאמור להציג, אילן ארונין, מבית הספר התיכון הישראלי למדעים ואומניות בירושלים.

מאיר שטרית: המורה המלווה זו גברת חנה שרף, והמנחה זה מר גדעון ליפשיץ.

מאיר שטרית: העובדה שהוא עשה זה קולנוע מגויס באיטליה הפשיסטית במלחמת העולם השנייה.

מאיר שטרית: אז תסביר לנו.

מאיר שטרית: אני מניח שפה אתה דן בעצם בקשר בין פאשיזם לבין הקולנוע, ואיך התייחסו אחד לשני.

מאיר שטרית: זה הוא יכול להסביר יותר טוב ממני.

אילן ארונין: בוא נראה.

אילן ארונין: אז שאלת החקר שלי הייתה בעצם האם, ואם כן כיצד, רתמו השלטונות הפאשיסטים באיטליה את הקולנוע לצרכי תעמולה.

אילן ארונין: אז קולנוע כולנו יודעים מה זה.

אילן ארונין: פאשיזם – כולנו חושבים שאנחנו יודעים מה זה.

אילן ארונין: כל מי שלא אני הוא בעצם פאשיסט.

אילן ארונין: אז הפאשיזם הוא קצת יותר מורכב מזה.

אילן ארונין: קודם כל הוא צורת משטר שהתקיימה באיטליה בין השנים 1922 ל-1943, בראשות בניטו מוסוליני, מכירים את הבחור הזה.

אילן ארונין: הפאשיזם הוא גם אידיאולוגיה.

אילן ארונין: האידיאולוגיה מתחלקת לשניים.

אילן ארונין: קודם כל עקרונות צד, ככה אני קורא לזה, ועיקרון בסיס.

אילן ארונין: עקרונות הצד זה מה שאנחנו מכירים – זו אותה הלאומנות, זו אותה הפטריוטיות, מיליטריזם, סגידה למנהיג וגם תורת הטאליטארית של פיקוח מתמיד.

אילן ארונין: העיקרון הבסיסי שאני מצאתי בעבודה, זה עקרון הדינמיות.

אילן ארונין: מה זה בעצם העיקרון הזה?

אילן ארונין: המנהיג, האדם שרוצה להיות מנהיג, לא מתחייב לשום דבר.

אילן ארונין: בעצם המטרה העליונה זה להיאחז בכיסא, בפרלמנט, או מה שזה לא יהיה.

דניאל בן-סימון: זה לא נשמע טוב מה שאתה אומר.

אילן ארונין: זה לא נשמע טוב, כן, בדרך כלל זה גם הולך באלימות.

דניאל בן-סימון: תעדן, תעדן את הביטויים האלה.

דניאל בן-סימון: נאחז בכיסא?

דניאל בן-סימון: מה זה השטויות האלה?

אילן ארונין: קודם כל להשתלט ואחר כך להיאחז בכיסא ולצבור פופולאריות.

אילן ארונין: זהו בעצם הפאשיזם.

אילן ארונין: הקולנוע באיטליה לפני מלחמת העולם הראשונה, היה קולנוע מאד משגשג.

אילן ארונין: באה מלחמת העולם הראשונה, בום, טראח, וכמו כל תעשייה אחרת באיטליה, גם תעשיית הקולנוע יצאה מרוסקת.

אילן ארונין: ב-1922 עולה המפלגה הפאשיסטית, ובאפשרותה לבוא ולרתום את הקולנוע לצרכיה.

אילן ארונין: אבל אנחנו רואים שבשנות ה-20 זה לא קורה, מכל מיני סיבות.

אילן ארונין: סיבות כלכליות, סיבות פוליטיות.

אילן ארונין: למעשה שנות ה-20 הן שנים שוממות מבחינת הקולנוע.

אילן ארונין: מגיעות שנות ה-30 ועימן הקולנוע המדבר, ופתאום אנחנו רואים התעניינות מצד המשטר בקולנוע.

אילן ארונין: יש כסף, יש השקעה, ובאמת מוסוליני מתחיל להשקיע גם כסף וגם מתעניין בקולנוע.

אילן ארונין: והתפוקה הלאומית בקולנוע הולכת ומתגברת.

אילן ארונין: עדיין אנחנו רואים פתאום שבשנות ה-30 אין תעמולה.

אילן ארונין: זה מאד מפתיע, כי הרי יש את כל התנאים כדי ליצור תעמולה, ואנחנו מכירים את הפאשיזם, אנחנו מכירים את הכרזות, את מצעדי הלפידים, את כל התעמולה הזאת, ואנחנו יודעים שזה משהו שהוא מאד טבעי להגיד.

אילן ארונין: קולנוע פאשיסטי – הייתה כזאת חיה.

אילן ארונין: אז לא הייתה כזאת חיה.

אילן ארונין: והסיבה היא שהצמרת הפאשיסטית הבינה שיצירת תעמולה משכנעת בעצם רק את המשוכנעים, וההמון לא אוהב כשמחנכים אותו.

אילן ארונין: יש ציטוט של שר בכיר שאמר, אני הולך לקולנוע כדי להתבדר, תעזבו אותי, אני רוצה להנות, אני לא רוצה שתדחפו לי תעמולה.

אילן ארונין: אז זו בעצם הייתה הגישה של המשטר, והיה פלורליזם אומנותי, ממש שגשוג בקולנוע, כמו בשאר האומניות, אגב, באיטליה.

אילן ארונין: הפלורליזם האומנותי הזה, שהוא ביטוי של האידיאולוגיה, כן, אמרתי להיאחז בכסא ולצבור פופולאריות, זה פשוט כי זה מה שההמון רוצה.

אילן ארונין: אז ניתן להמון את מה שהוא רוצה, לא נדחוף לו שום דבר שהוא לא רוצה אותו.

אילן ארונין: אז הפלורליזם הזה שירת את המשטר, ועשה לו טובה.

אילן ארונין: בעבודה שלי חקרתי סרט מסוים של רובורטו רוסליני.

אילן ארונין: אנחנו מכירים אותו בעיקר מהניאו ריאליזם שאחרי המלחמה.

אילן ארונין: הוא עשה שלישייה של סרטים שנושאים את השם פאשיסטים, וגיליתי שבעצם הסרטים האלה לא פאשיסטים בכלל, אבל הם עדיין משרתים את המשטר.

אילן ארונין: זהו.

מאיר שטרית: יפה.

מאיר שטרית: עכשיו, לעומת הפאשיזם, אני חושב שהנאציזם השתמש בסרטים לתעמולה.

אילן ארונין: אז תן לי לסבר את האוזן.

אילן ארונין: גם הנאציזם, מרבית הסרטים שנעשו בגרמניה הנאצית, ואמנם לא עסקתי בזה, אבל קראתי קצת.

אילן ארונין: מרבית הסרטים היו קומדיות, כמו גם באיטליה הפאשיסטית.

אילן ארונין: זה נקרא אסקפיזם, To escape, לברוח מהמציאות הקשה.

אילן ארונין: זה עושה בעצם טובה למשטר, שהוא מרחיק את האוכלוסייה מהצרות של היום יום, ובעיקר במלחמת העולם השנייה.

מאיר שטרית: והנאצים לא השתמשו בתעמולה?

אילן ארונין: הנאצים, תראה, שוב, לא עסקתי בנאציזם, אבל אנחנו מכירים את לני ריפנשטל, אולימפיה, ניצחון הרצון, שנחשב לאחד הסרטים התעמולתיים המשמעותיים ביותר.

אילן ארונין: אבל עדיין מסתבר שלני ריפנשטל הייתה עוף זר.

אילן ארונין: ההצלחה שלה הייתה ממש יוצאת מן הכלל ולא צפויה.

דניאל בן-סימון: אני יכול לשאול את הבחור?

מאיר שטרית: בטח, תשאל.

דניאל בן-סימון: שלפי קצב הדיבור יכול לשבת בצד הזה של השולחן.

אילן ארונין: תודה.

דניאל בן-סימון: חוץ מאשר התבטאות אחת לא במקום, אבל אני, התבטאות לא פרלמנטארית.

אילן ארונין: אני מדבר על הפאשיזם.

דניאל בן-סימון: נאחז בכיסא – לא יפה לדבר ככה על אנשים.

דניאל בן-סימון: תגיד אילן, יש לי שאלה או שתיים.

דניאל בן-סימון: לפי המחקר שלך, לגבי חברות פאשיסטיות, ואנחנו מדברים על איטליה שהוציאה את הרנסנס, את האומנות הכי גדולה אי פעם, ואנחנו מדברים על גרמניה שהייתה מעבדה להתקדמות אנושית שאין לה אח ורע.

דניאל בן-סימון: האם ממה שאתה יודע, חברות מחוסנות מהמחלה הזאת, או כל חברה יכולה ללקות במחלה הזאת, בנגיף הפאשיסטי.

דניאל בן-סימון: זה לגבי בכלל האם חברות מחוסנות, למרות המטען התרבותי שלהן, הכל, ואחר כך אני אשאל את השאלה השנייה.

אילן ארונין: אוקי, אז קודם כל צריך תנאים.

אילן ארונין: אנחנו מכירים את הנאציזם, אנחנו יודעים שהוא צמח כתוצאה מההשפלה ברפובליקת ויימאר.

אילן ארונין: אנשים באמת היו שם מסכנים, הם הרגישו מסכנים, הם הרגישו מושפלים, בעיקר כי התרבות הייתה כן, מרכז התרבות באירופה היה בגרמניה, והם הרגישו אחרי המלחמה מאד לא טוב.

אילן ארונין: אז כן, צריך תנאים מסוימים, אבל לדעתי אדם הוא אדם הוא אדם.

אילן ארונין: שום חברה לא מחוסנת מזה וזה יכול להתפתח בכל חברה.

אילן ארונין: גם בפאן האישי, אפשר להיות גזען, גם אם אתה, לא יודע מה – יהודי למשל.

אילן ארונין: על אף הטראומה השואתית, שהיא כמובן טראומה שמונעת מאיתנו ללכת ולהתדרדר לדבר הזה, אבל ככה זה בן אדם.

דניאל בן-סימון: זאת אומרת, מה שאתה אומר שהחברה הישראלית עלולה חס וחלילה, למרות הטראומה שהיא עברה, לאור מצב פוליטי, או כלכלי, או חברתי, משהו כזה, להגיע למצבים כאלה.

אילן ארונין: תראה, אני לא חוזה את העתיד.

דניאל בן-סימון: לא, תגיד לי מה, אתה כישראלי, צעיר, שרואה את התופעות בחברה הישראלית, תן לי פרשנות שלך לגבי מנהיג חזק, נאחז בכיסא, פופולאריות, פרשנות, והתחושה שכל העולם נגדנו.

דניאל בן-סימון: האם אנחנו במצב טוב, על פי דעתך, או שאנחנו במצב ככה שדורש תיקון?

אילן ארונין: אנחנו במצב טוב.

אילן ארונין: אפשר להירגע.

אילן ארונין: למזלנו יש לנו ---

דניאל בן-סימון: או, תודה רבה.

דניאל בן-סימון: זה מה שרציתי לשמוע.

אילן ארונין: למזלנו יש לנו רשויות, תקשיב.

אילן ארונין: כל המשרות היו מרוכזות אצל מוסוליני, הוא דאג לשלוט בהכל.

אילן ארונין: פה יש רשויות שמאזנות זו את זו ודואגות לפקח אחת על השנייה.

דניאל בן-סימון: אפשר להירגע, מאיר.

מאיר שטרית: אתה יכול להירגע, בינתיים.

מאיר שטרית: תודה רבה לך.

מאיר שטרית: אני חושב שזה מרתק.

מאיר שטרית: אתם שמים לב שגם יש נושאים אחרים, חוץ ממדע, שמרתקים ומלאי עניין, וגם מלאי תוכן, כי החומר בתחומים האלה הוא הרבה יותר רחב, הרבה יותר גדול, ואני מניח שבשביל לעשות את העבודה הזאת אתה קראת, אני בטוח, כמות עצומה של חומר והתעניינות במגוון רחב של תחומים, ובאמת יפה מאד.

מאיר שטרית: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור למאיה הלוי, מנהלת מוזיאון המדע.

מאיר שטרית: בבקשה רשות הדיבור לך, ולאחר מכן אנחנו נעבור לחבר הכנסת דניאל בן סימון.

מאיה הלוי: ראשית אני רוצה שוב להודות לך ולוועדה ולמנהלת הוועדה, שמארחים אותנו כבר שנה רביעית.

מאיה הלוי: אני חושב שיש משהו מאד סמלי במפגש הזה של וועדת המדע עם הדור החדש והדור הצעיר של מדעני העתיד.

מאיה הלוי: ולסמליות הזאת יש משמשות בהסתכלות קדימה, ואני קודם כל רוצה להודות לכם.

מאיה הלוי: אבל אני רוצה להגיד שהעבודה הזאת שאנחנו בעצם מציגים היום כאן, ששמענו פה ארבעה תלמידים שמייצגים 50 פרויקטים שנעשו על ידי למעלה מ-70 תלמידים, שנבחרו מתוך 400 תלמידים, או 400 פרויקטים שהוגשו לתחרות הזאת, שנעשו מתוך כמה אלפי פרויקטים שנעשים בכל שנה.

מאיה הלוי: אנחנו מדברים על מערכת מאד מאד רחבה, והיא לא נעשית מעצמה.

מאיה הלוי: אז רציתי רק להגיד כמה על התהליך הזה של למידת חקר, על התהליך של עבודות גמר, על תהליך של התעסקות במדע וטכנולוגיה ברמה הכי גבוהה, ולהגיד שבסופו של דבר התהליך הזה נעשה בעזרה של הרבה מאד אנשים.

מאיה הלוי: בוודאי שהתלמידים עומדים במוקד, אבל המורים שמלווים אותם, והמורים שמחנכים אותם והמנחים שלהם, והמנחים שלהם האקדמיים במוסדות להשכלה גבוהה, כל אלה לוקחים חלק מאד חשוב בכל התהליך הזה שאנחנו עכשיו קוצרים את הפירות שלו.

מאיה הלוי: ופה יש מקום מאד מיוחד למשרד החינוך, ששם היום את המדע והטכנולוגיה בתור דגל, ואני מקווה שגם יוביל ויעודד יותר ויותר תלמידים לעשות עבודות גמר, ולעשות עבודות מחקר, כי מהניסיון שיש אצלנו בשנים שאנחנו צברנו, ומניסיון שנצבר בתחרויות בין לאומיות, גם בארצות הברית וגם באירופה – תלמיד שעושה עבודת מחקר במוסד אקדמי, ונחשף לאווירה של המוסד האקדמי, ולהתנסות הזאת, זאת חוויה שמלווה אותו לכל החיים, ונותנת לו כלים ללמידה עצמאית ולחשיבה עצמאית וללמידה מובנית ואחרת ממה שהוא יכול לעשות בלמידה הבית ספרית.

מאיה הלוי: והשילוב של שני הדברים האלה הוא שילוב מאד חשוב.

מאיה הלוי: ופה אני רואה את החשיבות הגדולה של מינהל, מדע וטכנולוגיה במשרד החינוך, שלמעשה תומך בתחרות הזאת מהשנה הראשונה שלו.

מאיה הלוי: תומך גם בעבודה ובהשתתפות בוועדות, וגם בתמיכה כספית שמאפשרת את התחרות הזאת, והעבודה הרבה שנעשית במינהל הפדגוגי במחלקה לעבודות גמר, שמעודד את התלמידים לעשות עבודות גמר.

מאיה הלוי: והעבודה הזאת, היום יומית של משרד החינוך בתוך העשייה הזאת, היא בעצם קריטית להמשך, ואני מקווה שאנחנו רק מדברים על התחלה, ושהתהליך הזה ילך ויתרחב, ויותר ויותר תלמידים יעשו עבודות גמר, ותהיה לנו עבודה הרבה יותר קשה לבחור מהם, כי נצטרך לבחור לא מתוך כמה מאות, אלה מתוך כמה אלפים, את אותם תלמידים שיגיעו לשבת כאן בדיון כאן, עם וועדת המדע בכנסת, בשנים הבאות.

מאיר שטרית: תודה רבה לך.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר אגב היום, כשאנחנו דנים בלימודים ובמחקר מדעי בבית הספר, שאחד הדברים שמטרידים אותי באופן אישי, וצריך להטריד את כולנו, זה באמת העניין של החינוך המדעי בבית הספר, ובכלל ההישגים, או רמת ההישגים של תלמידי ישראל בהשוואה כלל עולמית.

מאיר שטרית: אני מוכרח לומר, עד שנות ה-70, תלמידי מדינת ישראל עמדו במקומות הראשונים בכל המבחנים הבין לאומיים, למרות שהיה פחות כסף, פחות בתי ספר, פחות תנאים, בתי ספר לא ממוזגים.

מאיר שטרית: למדו בשתי משמרות, היו לומדים משמרת אחת בבוקר, משמרת אחת אחר הצהריים, כיוון שלא היו מספיק מבני בתי ספר, אז חילקו את היום לשניים.

מאיר שטרית: אני למשל בין אלה שלמדו בשתי משמרות בבתי ספר תיכון, שפעם אחת למדו בבוקר, וחלק למד אחר הצהריים, ומתחלפים כל כמה זמן.

מאיר שטרית: כל שבוע, פעם ככה ופעם ככה, כי זה היה המצב.

מאיר שטרית: ועדיין, תלמידי ישראל היו במקומות הראשונים בעולם.

מאיר שטרית: היום לצערי הרב, בכל המבחנים הבין לאומיים, תלמידי ישראל נמצאים במקומות האחרונים בעולם בין כל שנבחנים.

מאיר שטרית: לא רק אחרונים, זה גם אני מוכרח לומר אפילו מעליב.

מאיר שטרית: ישראל נמצאת במקום האחרון במדינות ה-OECD, בפער של שתי ספרות מהמקום לפני האחרון.

מאיר שטרית: והמטריד עוד יותר על פי הנתונים הוא, שזה נכון לא רק לגבי הממוצע, זה נכון לגבי כשמשווים גם את התלמידים החלשים בארץ לעומת תלמידים חלשים ב-OECD, וגם את המצטיינים בארץ לעומת המצטיינים ב-OECD.

מאיר שטרית: שם אולי הפערים טיפה יותר נמוכים, אבל עדיין אנחנו בפער גדול, ובמקום האחרון בכולם.

מאיר שטרית: עכשיו, אין סיבה שזה יקרה.

מאיר שטרית: ואני חושב שאחת הסיבות המרכזיות שזה קורה, זה העבודה שמשרד החינוך, אני אומר בצער, במשך השנים האחרונות כנראה ביטל כמעט לחלוטין את לימודי המדעים מכיתה ח' ומעלה.

מאיר שטרית: אם פעם למדו בסדר גודל של 8 שעות בשבוע מדעים, אולי יותר אפילו, למיטב זכרוני אפילו יותר.

מאיר שטרית: 4 שעות מתמטיקה, 4 שעות ביולוגיה, 4 שעות פיזיקה, שעתיים-שלוש כימייה, עכשיו אפס.

מאיר שטרית: לומדים כל מיני מקצועות בעיני, תסלחו לי שאני אומר, קצת הזויים.

מאיר שטרית: אני אומר מדוע, מכיוון שאם אתה לא לומד את הבסיס המדעי, את הבסיס הבסיסי, אם אתה לא לומד מתמטיקה, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, את הבסיסים, אתה לא יכול לטפס לרמות היותר גבוהות במדע.

מאיר שטרית: אתה גם לא מעלה את הסכנות.

מאיר שטרית: וכדי להתקדם במדע אתה חייב להכיר את הבסיסים.

מאיר שטרית: בלי בסיס, אין במדע קפיצות דרך.

מאיר שטרית: אתה לא יכול לעלות מדרגה אחת ומדרגה עשר, בלי לעבור בדרך את כל המדרגות, כי דבר בנוי על גבי דבר.

מאיר שטרית: החומרים תמיד עובדים ... של משהו אחר.

מאיר שטרית: ואני בעניין הזה העליתי גם בפני שר החינוך, גם בכנסת, גם פה בוועדה בדיונים עם אנשי משרד החינוך, ועם עופר רימון, המפקח החדש על נושא המדעים במשרד החינוך.

מאיר שטרית: הם הבטיחו שהם משנים ואני באמת רואה התחלה של שינוי.

מאיר שטרית: אז אני אומר, השינוי אמנם קורה, אני מקווה שיקבל דחיפה הרבה יותר חזקה.

מאיר שטרית: בעיני זה יותר חשוב פי אלף, תסלחו לי שאני אומר, ואין לי דבר נגד נושאים אחרים, פי אלף מאשר לימודים של כל מיני תחומים שאין להם שום קשר ושייכות ללימודים בסיסיים.

מאיר שטרית: אפשר ללמוד את זה כתוספת, לא במקום.

מאיר שטרית: ולצערי, במשך השנים מה שהתפתח זה במקום.

מאיר שטרית: במקום מדע בוא נלמד תיאטרון, מחול, ואין לי שום דבר נגד תיאטרון ומחול, חלילה.

מאיר שטרית: רק להיפך, אני ראיתי בזה חינוך משלים, לא חינוך בסיסי רגיל.

מאיר שטרית: אני חושב שצריך לתת לכולם לימודי מוסיקה ותיאטרון ואומנות וכו', במסגרת יום חינוך ארוך.

מאיר שטרית: זו הייתה כוונת המחוקק כשעשיתי את חוק יום חינוך ארוך בכנסת.

מאיר שטרית: לצערי הוא לא מופעל כמו שהתכוון המחוקק.

מאיר שטרית: הרעיון היה שילדים יהיו בבית הספר משמונה עד חמש אחר הצהריים, ויקבלו בבית ספר את החינוך הפורמאלי, את הבלתי פורמאלי והמדעי אומנותי.

מאיר שטרית: אני יודע שהילדים שלי רצו להרוג אותי כשעשיתי את החוק הזה, אבל לא עזר להם.

מאיר שטרית: את החוק עשיתי, לצערי לא מפעילים אותו ואני אומר את זה בצער, מכיוון שיש לנו פוטנציאל אדיר, אדיר ולא ממוצה.

מאיר שטרית: זה הכואב ביותר.

מאיר שטרית: אם היינו במצב שבאמת חסרי יכולת, הייתי אומר ניחא.

מאיר שטרית: המצב הוא הפוך.

מאיר שטרית: עד שנות ה-70 אמרתי, עד שנת 1973, בכל המבחנים הבינלאומיים, תלמידי ישראל היו במקומות הראשונים, במצב שמדינת ישראל היה לה פחות מחצי מהמשאבים שהיום מוקצים לחינוך.

מאיר שטרית: זו אגב עובדה.

מאיר שטרית: השתנה משהו במערכת, שהוא לא עובד נכון, וצריך לעשות, ואני מוכרח להגיד, עושים רפורמות כל שני וחמישי.

מאיר שטרית: לא צריך כל כך הרבה רפורמות, צריך להכניס חזרה, לחזור לבסיס.

מאיר שטרית: להכניס מחדש חינוך בבית ספר, לא רק לימודים, קצת משמעת.

מאיר שטרית: לא היה מזיק לאף אחד שיהיה סדר, משמעת ותפיסת עולם.

מאיר שטרית: לכן חז"ל אמרו דרך ארץ קדמה לתורה.

מאיר שטרית: אז דבר אחד שרציתי להגיד על חינוך ואני מקווה שבאמת משרד החינוך ימשיך לדחוף את הכיוון הזה של השקעה בתחומים האלה, כי זה העתיד.

מאיר שטרית: ובעיקר, לנוכח הטכנולוגיה, פיתוחי הטכנולוגיה.

מאיר שטרית: תחשבו רגע על כיתה, לפי דמיוני, כיתה שכל הכיתה יושבת סתם, נגיד עם אייפד.

מאיר שטרית: אייפד עולה היום 2,000 ₪.

מאיר שטרית: כל כיתה יושבת עם אייפד, עם אפשרות למורה לשים מסך גדול על התקרה וללמוד.

מאיר שטרית: יש לנצל את פיתוחי הטכנולוגיה ללימוד.

מאיר שטרית: הרי איך תסביר למישהו איך בנויה מערכת העיכול, כשאתה יכול להראות לו הלכה למעשה, באמצעות תוכנה פשוטה שקיימת.

מאיר שטרית: להראות לו על כל מסך בדיוק איך נראית מערכת העיכול, ואיך היא בנויה, והחלקים שלה אחד לאחד.

מאיר שטרית: כל דבר.

מאיר שטרית: אפשר הרי במקום תמונה שווה אלף מילים.

מאיר שטרית: זאת אומרת אנחנו מוכרחים להתקדם גם בטכנולוגיה בחינוך, לקדם את הטכנולוגיה בחינוך, וליצור את האפשרות של התלמידים לגשת לחומרים הרבה יותר, כמו שהיא קיימת, והתלמידים אגב יודעים יותר טוב לפעמים מהמורים.

מאיר שטרית: לגשת לטכנולוגיה הזאת וללמוד ולהיכנס למקורות מידע.

מאיר שטרית: זה החידוש בחינוך, שאנחנו לא כל כך מנצלים אותו באופן מעשי.

מאיר שטרית: ואני אומר את זה בצער, מכיוון שהפוטנציאל קיים וצריך לקדם אותו, ולעשות איתו.

מאיר שטרית: אתם הדוגמא של תלמידים מצטיינים בתחום, אבל אתם לא הממוצע ולא הכלל.

מאיר שטרית: והייתי רוצה שהרבה כמו שאמרה מאיה הלוי, הייתי רוצה שהבחירה תהיה מתוך אלפי עבודות, ולא מתוך כמה מאות עבודות שמקודמות, שהרבה הרבה יותר תלמידים תהיה להם גישה לעניין, כי זה העתיד שלנו.

מאיר שטרית: זה העתיד של מדינת ישראל והעתיד של הכלכלה שלנו.

מאיר שטרית: אז עד כאן בעניין הזה, ואני רוצה להעביר כמובן את רשות הדיבור, כמו שהבטחתי, לחבר הכנסת דניאל בן סימון, שידבר על תקשורת, מדע ופוליטיקה.

מאיר שטרית: אני מבקש לומר שחבר הכנסת מיכאלי שהיה צריך להיות פה, התנצל וביקש למסור התנצלות שהוא לא יכול להגיע.

מאיר שטרית: הוא נקרא בדחיפות לרב הראשי, אז הוא נמצא אצל הרב הראשי, ולכן הוא לא יכול היה להגיע לישיבה והוא התנצל.

מאיר שטרית: חבר הכנסת דניאל בן סימון.

דניאל בן-סימון: כמה דקות יש לי, 3-4-5 דקות?

מאיר שטרית: כמה שאתה רוצה.

דניאל בן-סימון: וואו.

דניאל בן-סימון: האמת היא שצריך להעריך פה כל דקה שמקבלים.

דניאל בן-סימון: פעם לפני, אני קצת איך שהוא באתי מהתקשורת.

דניאל בן-סימון: אני בוועדת המדע ואני פוליטיקאי היום, כך שאני יכול לדבר על הנושא הזה מבלי שאני מבין בו הרבה.

דניאל בן-סימון: אבל אני רוצה פשוט להיות גלוי אתכם, אני בוועדה הזאת נדמה לי שבועיים, כתוצאה ממשבר במפלגה שלי.

דניאל בן-סימון: חילקנו מחדש את הוועדות.

דניאל בן-סימון: יש למפלגה שלי נטייה להתקטן כל הזמן, ומרוב התקטנות אנחנו הולכים לוועדות כאילו "לא חשובות".

דניאל בן-סימון: אז אני נמצא בשתי וועדות "לא חשובות" –

מאיר שטרית: ועדת המדע היא החשובה ביותר בכנסת.

דניאל בן-סימון: תיכף אני אסביר את ההקשר הקלוקל שיש בכנסת בין וועדות כאילו חשובות, לוועדות לא חשובות, ומפלגות גדולות מקבלות את הוועדות החשובות, מפלגות קטנות מקבלות וועדות פחות חשובות, כמו וועדת העלייה והקליטה שבה אני נמצא, שאין בה חברי כנסת חשובים, והכל במירכאות רבותיי, וועדת המדע.

דניאל בן-סימון: ואני חייב לומר לכם, כמי שבא מבחוץ, ורואה את הדברים יש פה סדר לא נכון של העניינים.

דניאל בן-סימון: ועדת חוץ וביטחון היא וועדה לא חשובה.

דניאל בן-סימון: היא וועדה הצהרתית, דקלרטיבית.

דניאל בן-סימון: מופיעים בה אנשים במדים, התקשורת שם, נותנים הצהרות סרק שאפשר לקרוא אותן בעניינים כל יום, אבל היא הוועדה שמרכזת בתוכה את האנשים הכי חשובים.

דניאל בן-סימון: האם אתה מסכים איתי?

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: סליחה על ההפרעה.

מאיר שטרית: כדי שאתם לא תקבלו רושם מוטעה – אני בחרתי להיות ראש וועדת המדע ולא שום דבר אחר.

מאיר שטרית: אני אינני חבר בשום וועדה אחרת.

מאיר שטרית: קדימה היא המפלגה הגדולה ביותר בכנסת, ואני בחרתי דווקא את וועדת המדע, מתוך רצון באמת לקדם את הוועדה הזאת ואת הנושא.

מאיר שטרית: לא רציתי להיות חבר בוועדת החוץ וביטחון, ואני לא מבין פחות מאשר אלה שיושבים שם.

מאיר שטרית: הייתי ממונה על השירותים החשאיים בוועדה לאנרגיה אטומית בממשלה הקודמת, ואני מכיר את מערכת הביטחון, הייתי ראש וועדת תקציב לענייני וועדת המשנה לתקציב הביטחון למשך 10 שנים.

מאיר שטרית: אז אני מכיר את מערכת הביטחון אולי יותר טוב מכל מי שעוסקים בכך.

מאיר שטרית: אבל אני בחרתי להיות בוועדת המדע, כדי להדגיש את החשיבות של הוועדה הזאת, ואני מסכים לכל מילה שהוא אומר ---

דניאל בן-סימון: זו ההזדמנות שלי להגיד שמאיר שטרית הוא אדם יוצא דופן.

דניאל בן-סימון: כלומר, הייתה לו הזדמנות ללכת לוועדות חשובות והוא העדיף וועדה פחות חשובה.

דניאל בן-סימון: ואני אומר פה על סדר העדיפות של הכנסת שמשקף סדר עדיפות קלוקל בעיני, בחברה הישראלית, כי החינוך והמדע הם בעצם האתגר הכי גדול שלנו בחיים.

דניאל בן-סימון: הכי גדול כחברה ישראלית, ואנחנו בשבוע המדע, וכמובן הוועדה לעליה וקליטה שמעצבת את חיינו.

דניאל בן-סימון: שני מיליון איש הגיעו ב-20 שנים האחרונות.

דניאל בן-סימון: חלקם השתלבו, רובם מחפשים את דרכם בתוך חברה שעוד לא מוגדרת.

דניאל בן-סימון: שמחפשת את עצמה בכל הבחינות.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר את זה בגלוי, אני פה רק שנתיים, ואכן מותר לי בצורה גלויה וכנה, עוד לא השתפשפתי מספיק כדי לעגל פינות.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, זה סדר לא טוב.

דניאל בן-סימון: הוועדות כביכול החשובות מושכות את האנשים הכי חשובים, וזה מוביל גם את התקשורת ללכת למקומות – מה אמר אלוף הפיקוד שהופיע בוועדת החוץ והביטחון.

דניאל בן-סימון: כאילו שזה הדבר הכי חשוב בעולם, כשבוועדות האלה, בעלייה ובקליטה, או בוועדת המדע, ושוב, אני רוצה להגיד מילה על וועדת העלייה והקליטה, שעוסקת בחומרים שיעצבו את חיינו בעוד 20-30 שנה, כי אלה בעצם תוספת של 2 מיליון אנשים, שבחברה שעוד לא סגורה לגמרי, הם יעצבו את הערכים, הם יובילו אותנו בעתיד; וכמובן וועדת המדע שנמצאת, שהנושא הזה, ואתמול נדון בכנסת, ואני חייב לומר בצער – נדמה לי שהיו 5-6 חברי כנסת.

דניאל בן-סימון: אני חייב לומר, זה קורע את הלב.

דניאל בן-סימון: היה פה דיון על 100 שנים לקיבוץ, וישב ראש הממשלה, ישבו נדמה לי כמעט 100 חברי כנסת.

דניאל בן-סימון: ונכון שהקיבוץ תרם את חלקו בהקמת המדינה, בעיצובה ובקידומה.

דניאל בן-סימון: אבל יום המדע הבינלאומי, אין סיבה שימשוך רק חמישה חברי כנסת.

דניאל בן-סימון: פרופסור גוטפרוינד, אתה מסכים איתי או לא?

חנוך גוטפרוינד: בהחלט.

דניאל בן-סימון: אל תסתכן פה, מותר לך לדבר חופשי, אתה בצד ההוא אדם חופשי עדיין ולכן אני אומר, זה עסק לא טוב.

דניאל בן-סימון: יש ימים מאד חשובים, ודווקא אחרי ששמענו את הפרופסור הרשקוביץ, שאמר שאנחנו מובילים בהרבה מאד תחומים.

דניאל בן-סימון: ישראל פרצופה האמיתי זו הקדמה המדעית.

דניאל בן-סימון: ישבנו אתמול או שלשום במחלקה למדעי המוח, ומעולם לא הרגשתי כל כך קטן כמו לשבת ולשמוע הרצאות שלא הבנתי כלום, על איך רואים מציאות באמצעות האוזניים.

דניאל בן-סימון: באמצעות השמעת קולות, או כל מיני פיתוחים מדהימים שמובילים את החברה הישראלית קדימה, וכמובן שוב זה מחזיר אותי, ואחר כך קיבלנו הרצאה קצת בננו טכנולוגיה, וזה מחזיר אותי לקשר בין פוליטיקה לתקשורת.

דניאל בן-סימון: אלה נושאים שלא יכולים להיות מתוקשרים.

דניאל בן-סימון: כלומר, הקדמה המדעית הזאת, הפיתוח הזה שלה, שעיוור יוכל לראות באמצעות אוזניו, זה דבר שהוא מדהים בכל קנה מידה.

דניאל בן-סימון: וזה מוביל אותי למדינות אחרות שבמדינות אחרות התחום הזה, החינוך והמדע, והנושא של בניית חברה הם במרכז הבימה.

דניאל בן-סימון: אני יודע שאנחנו במצב ביטחוני, תמיד במצב ביטחוני לא טוב, אבל אני מייחל שבחלוקה הזאת של בניית אומה, שלדעתי החברה הישראלית הגיעה להישג יוצא דופן.

דניאל בן-סימון: בנתה מדינה יוצאת דופן.

דניאל בן-סימון: האתגר השני הוא לבנות חברה.

דניאל בן-סימון: אנחנו באתגר השני.

דניאל בן-סימון: לבנות חברה דווקא בגלל מה שאמרת.

דניאל בן-סימון: יושב פה נציג חרדי שהלך אל הרב הראשי.

דניאל בן-סימון: כל אחד יש לו את הרב שלו.

דניאל בן-סימון: ובבניית חברה אני מתכוון לקחת את המגזרים האלה ולהפוך אותם למדינה, להפוך אותם לחברה.

דניאל בן-סימון: חברה קוהרנטית, חברה שיש לה מכנה משותף.

דניאל בן-סימון: ואני אומר בצער היום, כשאני יושב בוועדת הקליטה והעלייה, רוב האנשים לא מדברים עברית, רובם עלו מחבר העמים, שמחפשים את דרכם, יושבים בוועדה אחרת, זה סיפור שהחרדים צריכים תקציב.

דניאל בן-סימון: זו חברה שהאתגר הכי גדול שלה הוא ליצור איזו שהיא הרמוניה בין הקבוצות בתוכה.

דניאל בן-סימון: וזה נושא לא מתוקשר.

דניאל בן-סימון: ואני בא מהתקשורת, ואני חייב לומר לכם, אני אומר את זה בגלוי, חבריי העיתונאים לא מתעניינים באתגרים האלה.

דניאל בן-סימון: לא באתגר המדעי, לא באתגר של קליטת העלייה, אלא מה יאמר ה---, ושוב מה אני אומר על מאיר שטרית.

דניאל בן-סימון: אם אני אשמיץ אותו עכשיו, זה תוך 5 דקות אתה תקרא זה אתך פה ב-YENT.

דניאל בן-סימון: ובא לי להשמיץ אותך, בשביל הספורט.

מאיר שטרית: יאללה.

דניאל בן-סימון: ואתה תראה איך תוך 5 דקות אתה מקבל בן סימון לשטרית, אתה ואני לא רוצה להגיד מה.

דניאל בן-סימון: כך וכך.

דניאל בן-סימון: וזה מרדד את חיינו.

דניאל בן-סימון: שוב, פעם היה עיתון כתוב.

דניאל בן-סימון: אני אז עבדתי בעיתון הארץ.

דניאל בן-סימון: מה שקרה פה לקח שעות עד שעיתונאי כתב וזה הופיע בעיתון.

דניאל בן-סימון: היום אתה עוד לא הספקת לשאול את השאלה, והיא כבר מופיעה באחד האתרים, וזה הופך את הכנסת, הופך את הפוליטיקה, למשהו מיידי, שמגיב מיידית וחייב להגיב מיידית, ובעצם כל האורך נשימה נעלם.

דניאל בן-סימון: הכל בעצם מיידי.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, אני שמח באופן אישי שאני יושב בוועדה שהיא קצת לטווח ארוך, שהפירות שלה לא רואים אותה באופן מיידי.

דניאל בן-סימון: בוועדה נוספת שעסוקה בעיצוב הערכים של החברה הישראלית, ובגלל קוטנה של המפלגה שלי, נמנע ממני ללכת לוועדות החשובות – וועדת חוץ וביטחון, איפה שאנשי המדים מופיעים ויש כמה כל ראשי מפלגתו, כל מה שנשאר ממפלגתי, יושבים ומקשיבים להרצאות המאלפות האלה, על בעצם האסטרטגיה הישראלית בין ישראל לסוריה בחמש השנים הקרובות.

דניאל בן-סימון: אני רק יודע שאין משא ומתן עם סוריה, אין משא ומתן עם הפלסטינאים, מה אני צריך לשמוע הרצאות עכשיו?

דניאל בן-סימון: על למה אין משא ומתן?

דניאל בן-סימון: העובדה היא שהכנסת הזאת לא הצליחה לשכנע את ראש הממשלה ללכת למשא ומתן לשלום.

דניאל בן-סימון: שנתיים אני פה, לא הצלחתי.

דניאל בן-סימון: אתה הצלחת?

מאיר שטרית: מה לעשות?

דניאל בן-סימון: הוא לא איתי, הוא בכותרת.

דניאל בן-סימון: עזבו, אנחנו מדברים על זה עכשיו.

דניאל בן-סימון: זה לא מקום אקדמי.

דניאל בן-סימון: הכנסת היא מקום שאני צריך לקבל החלטות, פרופסור גוטפרוינד, אתה איתי?

חנוך גוטפרוינד: אני איתך כל הזמן.

מאיר שטרית: מה אמרת?

מאיר שטרית: אני פספסתי את המשפט האחרון.

דניאל בן-סימון: לא, אני אומר תפקידנו פה ---

מאיר שטרית: מה לא הצלחתי לעשות?

דניאל בן-סימון: לא, אתה מצליח הכל לעשות, אבל אני אומר – חברי כנסת, שרים לשעבר, אנשים.

דניאל בן-סימון: לשמוע סקירה ביטחונית או מודיעינית על סוריה.

דניאל בן-סימון: העובדה היא שאין לנו משא ומתן, אין לנו שלום אחרי 44 שנים.

דניאל בן-סימון: אותו דבר לגבי המגמות המשתנות ברחוב הפלסטינאי.

דניאל בן-סימון: מה אני צריך לשמוע כאלה הרצאות פה?

דניאל בן-סימון: עדיף לי כבר לעשות תואר שני במזרחנות כדי לקבל את ההרצאה הזאת.

דניאל בן-סימון: פה צריך לקבל החלטות.

דניאל בן-סימון: אנחנו אמנם בוועדות שאין להן נגיעה ישירה לביטחוננו באופן מיידי, אבל אני אומר בצער, ואני מנצל את הבמה הזאת כדי לומר שהעסק תקוע.

דניאל בן-סימון: מי שיכול לעזור – שיעזור.

מאיה הלוי: הביטחון במדע.

דניאל בן-סימון: הביטחון במדע?

דניאל בן-סימון: הביטחון באמת בחברה האזרחית שעליה אני מדבר.

דניאל בן-סימון: אבל העסק תקוע, ומי שיכול שיעשה.

דניאל בן-סימון: ולכן אני אומר, זה חשוב השילוב הזה של כל הפעילות בוועדת המדע, בוועדה ה אחרת, להשמיע את העניין שאנחנו, למרות המדע, זה לא רק עניין אקדמי, הוא תלוי בהרבה מאד נושאים.

דניאל בן-סימון: גם במקובלות שלנו בעולם.

דניאל בן-סימון: גם בצורה שבה העולם רואה אותנו.

דניאל בן-סימון: גם ביחסים שלנו עם העולם הגדול.

דניאל בן-סימון: וכשאותה וועדת חוץ וביטחון היא וועדה שמקבלת הרצאות, במקום להחליט החלטות, יכול להיות שזה ישפיע גם על וועדת המדע.

דניאל בן-סימון: האם זה נכון?

קריאה: נכון.

דניאל בן-סימון: לא לפחד פה.

מאיה הלוי: אנחנו במוזיאון המדע חושבים שהתחום של מדע וטכנולוגיה הוא בעצם אחד התחומים שיכולים לחבר אותנו כחברה בישראל.

דניאל בן-סימון: יפה.

מאיה הלוי: כי פה המתחים שלנו הרבה יותר קטנים והיעדים שלנו הרבה יותר משותפים.

מאיה הלוי: ולכן אנחנו רואים את זה גם בפרופיל של המבקרים שלנו, וגם בפרופיל של הצוות שלנו, וגם בפרופיל של המדענים הצעירים שיושבים כאן.

מאיה הלוי: באמת, את מגוון הפנים של החברה הישראלית, ואת היכולת שלנו, עם וועדה כמו וועדת המדע, ליצור את החיבוריות הזאת.

מאיה הלוי: היא גם נותנת לנו שיתוף פעולה היום וגם עתיד.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר, מה אני רוצה לומר, ובזה נסיים, כי לא באנו פה להרצות, אלא לממש את הפוטנציאל האדיר של המדינה הזאת, שלפעמים נחסם לא מהסיבות הנכונות.

דניאל בן-סימון: וזה חוסם, וכל דבר קשור לדבר, והתקיעות הזאת למעלה, יכולה לתקוע את כל המערכת של אותו סטודנט שעושה דוקטורט בטוקיו היום, שהאדמה רועדת מתחתיו.

דניאל בן-סימון: אבל המחקר שלו תלוי במידה מסוימת גם במה שקורה פה.

דניאל בן-סימון: וההתקדמות שלו וקבלת מענקים וקבלת הכרה בינלאומית.

דניאל בן-סימון: ולכן כולנו במשהו גלובלי, גם בכנסת הזאת, ומי שיכול שיעשה, ולכן אני אומר את וועדת המדע מאיר, למרות שאתה לא בוועדת חוץ וביטחון, תרגיש שאתה יושב בוועדה הנכונה, ואתה הוא האיש, לדעתי הוא הכי הרבה בתפקידי שרים.

דניאל בן-סימון: אין כמעט תפקיד שר שהוא לא מילא.

מאיר שטרית: גם בכל הוועדות.

דניאל בן-סימון: גם בכל הוועדות, לכן אתם יושבים פה עם פנומן, וצריך להעריך את העניין הזה, וזה מה שרציתי לומר.

דניאל בן-סימון: לא לדבר על תקשורת יותר מדי, לא על מדע, על פוליטיקה, אלא על השילוב ביניהם שבסופו של דבר, זה מוביל לאותה מטרה לתת חיים טובים ובטוחים לתושבי המדינה.

דניאל בן-סימון: וכל מי שיכול והכנסת צריכה למלא את תפקידה פה, בגלל שזה מקום, פוליטיקאי זה אדם שמקבל החלטות.

דניאל בן-סימון: אז הייתי עיתונאי - כתבתי.

דניאל בן-סימון: פעם הייתי באוניברסיטה – קיבלתי הרצאות.

דניאל בן-סימון: פה צריך להחליט.

דניאל בן-סימון: מי שלא מסוגל, שיחזור מאיפה שהוא בא.

דניאל בן-סימון: תודה רבה לכם.

מאיר שטרית: תודה רבה לדניאל בן סימון.

מאיר שטרית: אני חושב שמעניין לשמוע שחבר כנסת חדש נכנס ובא מתחום אחר, את זווית הראייה שלו.

מאיר שטרית: אומרים אורח לרגע רואה כל פגע, וזה כל כך אמיתי ונכון.

מאיר שטרית: אני היום זקן חברי הכנסת, ואני אומר את זה בצער ---

דניאל בן-סימון: אתה זקן, ממש?

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: לא בגיל, אלא בוותק.

מאיר שטרית: אני חבר הכנסת הוותיק ביותר היום בכנסת, כי אלה שהיו לפני וותיקים כבר פרשו, אני פה משנת 1981, אז ברור לך שהייתי בכל הוועדות.

דניאל בן-סימון: תגיד, ולא נמאס לך?

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: הייתי בכל הוועדות ויכולתי להיכנס לכל וועדה שאני רוצה בכנסת הזאת, ואני בחרתי לבוא לפה כמחאה וכהמרצה, ואמרתי את זה.

מאיר שטרית: מכיוון שאני חושב שזו וועדה שלצערי הרב, אני אומר בצער, אתה פשוט רואה את המצב שאני יכול לבטא על בסיס ניסיוני בכנסת, כמעוות ביותר.

מאיר שטרית: ופה אני מגיע למה שהייתי צריך לדבר בהתחלה, על תפקיד הוועדה.

מאיר שטרית: כי זה מעוות ביותר.

מאיר שטרית: בעצם בכנסת היו קיימות בסך הכל 10 וועדות.

מאיר שטרית: וועדת כספים, קליטה, וועדת העבודה והרווחה, וועדת החינוך, וועדת הכלכלה, וועדת הכנסת, וועדת חוץ וביטחון, ושכחתי עוד משהו?

קריאה: חוק, חוקה ומשפט, לא?

מאיר שטרית: כן, וועדת חוקה, חוק ומשפט.

מאיר שטרית: היו 10 וועדות, וכל הנושאים של חקיקה במדינת ישראל, לאורך כל השנים, התחלקו בין 10 הוועדות הללו.

מאיר שטרית: הוועדה הראשונה שהוקמה לאחר הוועדות האלה הייתה וועדת המדע.

מאיר שטרית: זה הוקם בכנסת אם אני לא טועה לפני 4 כנסות, או 5 כנסות אפילו.

מאיר שטרית: שנת 2000 וקצת, בקדנציה של נתניהו, שהיה ראש ממשלה.

מאיר שטרית: הרעיון היה אז למצוא עוד וועדה כדי לתת תפקיד במסגרת הסידורים הקואליציוניים, שמישהו יהיה יושב ראש וועדה, ומינו את יושב ראש הוועדה, זו הייתה דליה איציק.

מאיר שטרית: היא מונתה ליושבת ראש הוועדה.

מאיר שטרית: הרעיון היה למצוא תפקיד לדליה איציק במסגרת מפלגת העבודה, כדי שיהיה לה ראש וועדה.

מאיר שטרית: אז הם הקימו את הוועדה הזאת למטרה הזאת.

מאיר שטרית: אלא מה, כשהקימו את הוועדה הזאת ---

קריאה: וועדה אד הוק.

חנוך גוטפרוינד: את משרד המדע גם הקימו כך, כדי לתת ... לשר נאמן.

דניאל בן-סימון: אני לא מאמין לך.

דניאל בן-סימון: אתה רציני?

דניאל בן-סימון: מה, המדע כת"פ של איזה שהוא ג'וב פוליטי.

מאיר שטרית: וליעקב מרידור, יעקב מרידור היה גם, כלכלה זה היה, שר לכלכלה.

מאיר שטרית: Any way, הוועדה הוקמה כדי לתת תשובה כאילו לתפקיד.

מאיר שטרית: ככה התחילה הוועדה הזאת.

מאיר שטרית: הוועדה נהייתה סטטוטורית, אלא מה, בהקמת הוועדה לא עשו שינוי של חלוקת התפקידים בין הוועדות.

מאיר שטרית: לכאורה הרי אין הבדל בין וועדה לוועדה בכנסת.

מאיר שטרית: כל וועדה אמורה להיות קשורה של חבר כנסת, ולדון בנושאים שוליים.

מאיר שטרית: מה תפקידה של וועדה?

מאיר שטרית: לדון בכל החוקים הרלבנטיים לאותה וועדה, ובכל ההצעות לסדר יום לאותה וועדה, ובנושאים נוספים, ככל שהדבר הזה יימצא.

מאיר שטרית: עכשיו, מאחר שכל החוקים שנעשו במדינה כבר שויכו לוועדות השונות, אף אחד לא מוכן לוותר על חלקת אלוהים הקטנה, או הגדולה שלו.

מאיר שטרית: אם נגיד ניקח את וועדת העבודה והרווחה.

מאיר שטרית: וועדת העבודה והרווחה דנה בכל דיני העבודה, בביטוח הלאומי, בכל נושא הבריאות, למרות שלדעתי אין להם מושג ירוק ממה שקורה באמת במדע הבריאות.

מאיר שטרית: אין שום סיבה בעולם שהבריאות לא יעבור לפה, לוועדת המדע, שהיא הרבה יותר קרובה לנושא הבריאות, ולכל הנושאים הרלבנטיים שנוגעים לבריאות.

מאיר שטרית: אבל לא, אף וועדה לא מוותרת על שלה.

מאיר שטרית: הם רואים בזה פגיעה חמורה ביותר.

מאיר שטרית: והוחלט שוועדת המדע תדון בשורה של נושאים לא גדולים, תחומי האינטרנט, תחומי מחקר ופיתוח, תחומים מדעיים.

מאיר שטרית: אבל בנושא הזה אין חקיקה גדולה מדי.

מאיר שטרית: התוצאה היא שוועדת המדע באמת, בגלל זה יוצרת מצב שבו יש הרבה פחות חקיקה מאשר וועדות אחרות.

מאיר שטרית: עכשיו, מאחר והמאבק הפוליטי נעשה בוועדות שבהן חקיקה, שיש המון בעלי אינטרסים שכל אחד נלחם על זה שלו, שם זה נראה יותר מושך את התקשורת.

מאיר שטרית: הנה, אנחנו מגישים לתקשורת ופוליטיקה.

מאיר שטרית: ולכן, חברי הכנסת נוטים יותר ללכת לוועדות המסוקרות על ידי התקשורת, פחות לוועדות המעניינות, החשובות, שלא מסוקרות על ידי התקשורת.

מאיר שטרית: אני מנסה לעשות מאבק לשנות את חלוקת התפקידים הללו.

מאיר שטרית: ואגב, בניסיון שלי ראיתי שכל מי שהיה ראש וועדת מדע בעבר ונהיה ראש וועדה אחרת, לא היה מוכן לוותר על אף נושא בוועדה שלו, ולהעביר אותו לוועדת המדע.

מאיר שטרית: אני אביא דוגמא, לא בשביל לפגוע במשהו, חבר הכנסת זבולון אורלב היה ראש וועדת המדע.

מאיר שטרית: הוא נהיה ראש וועדת החינוך בכנסת הזאת, עכשיו הוא כבר לא.

מאיר שטרית: אני ביקשתי להעביר מוועדת החינוך, אחד הנושאים שהוועדה מטפלת בו בוועדת המדע, למשל השכלה גבוהה.

מאיר שטרית: מה יותר הגיוני שהשכלה גבוהה יטופל פה?

מאיר שטרית: אני אומר לכם באחריות, שהזמן שוועדת החינוך מטפלת או מקדישה לדיון בוועדה להשכלה גבוהה, קרוב לאפס.

מאיר שטרית: הוא שואף לאפס, אם עוסקים במתמטיקאים, שואף לאפס.

מאיר שטרית: אנחנו פה בוועדה הזאת דנו בנושא השכלה גבוהה לפחות בשנה האחרונה איזה 10 פעמים.

מאיר שטרית: ברור שאני יכול להקדיש להשכלה גבוהה פי מאה יותר זמן מאשר וועדת החינוך, בוועדת המדע, ולהיכנס לעובדי הקורה בתחום ההשכלה הגבוהה, אופן חלוקת התקציבים של הות"ת, המל"ג.

מאיר שטרית: כל הסיפור הזה יכול להיות פה.

מאיר שטרית: אין שום סיבה בעולם שיהיה בוועדת חינוך, "חינוך", הם לא מתעסקים כמעט בנושא הזה בכלל.

מאיר שטרית: אבל, כשהנושא הגיע לראש הוועדה הוא אומר, מה פתאום?

מאיר שטרית: אני לא מוכן לוותר.

מאיר שטרית: הנה אני מעיד, תרשמו לפניכם.

מאיר שטרית: אם בכנסת הבאה אני אהיה במקום אחר, אני הראשון שאבקש להעביר נושאים מוועדה אחרת שאני אהיה בה, לפה.

מאיר שטרית: רק בשביל זה אני רוצה להחליף וועדה.

חנוך גוטפרוינד: חוץ וביטחון.

מאיר שטרית: לא, לא, אין לי, חנוך.

מאיר שטרית: אני מוכר כאדם שמילה שלו היא מילה.

מאיר שטרית: תאמין לי, אני לא חזרתי אף פעם מאף מילה.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לך חנוך, תראה.

מאיר שטרית: אני הרי ביקשתי בעניין הזה, וועדת חוץ וביטחון ממש לא מעניינת אותי.

מאיר שטרית: הייתי שם.

מאיר שטרית: ואני אומר לך, מה שהוא אומר – צודק במאת האחוזים.

מאיר שטרית: דיונים אמיתיים ביטחוניים לא נעשים בוועדת החוץ והביטחון.

מאיר שטרית: חד וחלק.

מאיר שטרית: זה בזבוז זמן.

מאיר שטרית: זה פשוט יוקרה להיות שם, הנה – חבר וועדת חוץ וביטחון.

מאיר שטרית: קשקוש אחד גדול.

מאיר שטרית: פה חשוב בעיני פי אלף משם.

מאיר שטרית: והייתי חבר וועדת החוץ והביטחון, לכן אני יכול להגיד את זה, לא שלא הייתי שם.

דניאל בן-סימון: זה עושה רושם בכרטיס ביקור, בחוץ לארץ.

מאיר שטרית: תאמין לי חנוך, מעניין אותי יותר פה.

מאיר שטרית: אמרתי השנה, היה ויכוח, היה מאבק גדול שאני ניהלתי אותו לקבל את וועדת הכלכלה לקדימה, ואני הייתי אמור להיות יושב ראש וועדת הכלכלה, במקום הוועדה הזאת.

מאיר שטרית: אני אמרתי, אני אעבור לוועדת הכלכלה, הדבר הראשון, אני מעביר לוועדת המדע והטכנולוגיה – את כל נושא הסלולארי.

מאיר שטרית: והייתי עושה את זה.

מאיר שטרית: אולי זה יקרה אגב בכנסת הזאת.

מאיר שטרית: אני רוצה לעבור לשם רק בשביל להעביר את זה לפה.

מאיר שטרית: כי אני חושב שזה סקנדל.

מאיר שטרית: עכשיו, אגב, ניסיתי אצל יושב ראש הכנסת וישיבה עם ראשי הוועדות בישיבה, לשכנע את יושב ראש הכנסת לפעול לחלוקת תפקידים מחודשת.

מאיר שטרית: אני מודה, לצערי לא הצלחתי לשכנע אותו.

מאיר שטרית: כי זה מאורה פוליטית.

מאיר שטרית: הקואליציה לא רוצה לוותר על זה, לא רוצה לוותר על ההוא.

מאיר שטרית: זה פשוט עקום.

מאיר שטרית: אבל, אני מייחד לוועדה הזאת חשיבות עליונה.

מאיר שטרית: כי אני חושב שהנושאים שנדונים בוועדה הם ברומו של עולם, מבחינתי הם ברומו של האינטרס של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: ולכן חשוב בעיני, לפעמים אני מקיים דיונים גם אם זה לא חקיקה, כדי לגרום לכך שנושא מסוים יעלה לסדר היום.

מאיר שטרית: אני אתן אגב דוגמא אקטואלית.

מאיר שטרית: קיימנו בחודשים האחרונים שלושה דיונים בנושא מערכת הבריאות.

מאיר שטרית: כן, שלכאורה לא בתחום הוועדה.

מאיר שטרית: הנושא שעליו קיימתי דיון במערכת הבריאות, בנוכחות מנכ"ל , שר הבריאות, כל חברי קופות החולים, שלכאורה אין להם עניין לבוא לוועדה, כי אני לא עושה חקיקה.

מאיר שטרית: אבל קיימתי דיון עקרוני על התחומים, על מחשוב מערכת הבריאות.

מאיר שטרית: והסתבר לי בצורה מזעזעת אני חייב לומר, שהמדינה השקיעה מאות מיליוני שקלים, בניסיון למחשב את בתי החולים הממשלתיים.

מאיר שטרית: והפרויקטים שלצערי הניבו תוצאה מאד גרועה שלא נותנת פתרון לשום דבר, והגעתי מהר מאד למסקנה שבעצם אנחנו מנסים להמציא את הגלגל מחדש.

מאיר שטרית: כי מסתבר שבתוך מדינת ישראל, קופת חולים, כל המוסדות של קופת חולים, עשו באמצעות חברה פרטית, תוכנה שפועלת היום כבר בארץ כמה וכמה שנים, על ידי חברה ישראלית, שמקשרת בין כל בתי החולים של קופות החולים, לכל המרפאות של קופת חולים, כאשר רופא של קופת חולים יכול על המחשב שלו, לראות את כל הבדיקות של כל חולה שהיה במערכת של קופת חולים.

מאיר שטרית: זאת אומרת נגיד אם אדם היה בבית חולים X, או היה במרפאה Y, ועשה בדיקה והוא מגיע לבית חולים אחר, הרופא בבית החולים האחר, או במרפאה של רופא המשפחה, יכול להיכנס לתיק שלו ולראות את כל הבדיקות שלו.

מאיר שטרית: אם אתם יודעים, אני מניח שהצעירים פחות יודעים, אני מקווה שאתם לא יודעים.

מאיר שטרית: אבל כל מי שמגיע למערכת הבריאות ונגיד נבדק בבית חולים אחד, והסתבר למחרת שהוא צריך לעבור לבית חולים אחר לטיפול, הם עושים, אפילו אם עבר רק יום אחד, הם עושים את כל הבדיקות מחדש.

מאיר שטרית: כיוון שהם לא יכולים לראות את הבדיקות של מה שהוא עשה במעבדה אחרת של בית חולים אחר.

מאיר שטרית: ושאלתי, והזמנתי את שר הבריאות, את מנכ"ל ושאלתי – ריבונו של עולם, מה אתם נהייתם, אנחנו מדינה מטומטמת?

מאיר שטרית: הרי יש תוכנה שעובדת, למה להמציא אותה מחדש?

מאיר שטרית: למה לא תחברו ביחד, תיקחו את כל מה שיש בתוך המערכת, ועם מה שיש כבר תפעילו אותו על כל מערכת הבריאות בארץ.

מאיר שטרית: אני שמח לומר, מנכ"ל קיבל את דעתי והגיע למסקנה שהוא קובע מדיניות שתהיה, מה שנקרא רשומה רפואית לאומית.

מאיר שטרית: זאת אומרת מקום שכל בתי החולים בארץ, כל המרפאות יהיו קשורים אחד לשני, שאפשר, שהחולה, לא משנה איפה הוא מטופל, הרופא שלו יוכל לראות את כל המערכת, אוקי?

מאיר שטרית: עכשיו, התוכנה הזאת קיימת בקופת חולים.

מאיר שטרית: החברה שפיתחה את התוכנה אמרה למדינה – תשמעו, אנחנו מוכנים לתת את התוכנה חינם לכל בתי החולים בארץ, אלה שלא נמצאים ברשת.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי הם כחברה שפועלת בעולם, הם כבר פועלים במדינות אחרות.

מאיר שטרית: בארצות הברית הם עשו את זה בהיקף עצום.

מאיר שטרית: זה עובד פנטסטי.

מאיר שטרית: הוא אומר, אנחנו מוכנים להעביר את זה למדינת ישראל בחינם, ולהפעיל את זה.

מאיר שטרית: כמובן יהיה צורך בהטעמה, שעל זה הם יקבלו כסף, ותיאומים וכן הלאה.

מאיר שטרית: אני פעלתי כדי לגרום לכך שזה יקרה.

מאיר שטרית: ואני שמח לומר לכם שאתמול אושרה ההצעה על ידי האוצר, כך שהולכים באמת לעשות רשומה רפואית על ידי חברה אחת, אותה חברה של קופת חולים, שפועלת בקופת החולים, לשלב את כל בתי החולים בתוכה.

מאיר שטרית: עכשיו, זה שינוי ענק מבחינת האיכות של האזרח.

מאיר שטרית: אזרח במדינת ישראל יוכל בעתיד הקרוב, זה לא ייקח כל כך הרבה זמן, כי התוכנה קיימת.

מאיר שטרית: לא צריך לפתח אותה מאפס.

מאיר שטרית: יוכל במדינת ישראל עוד מעט, להיות מצב שלא משנה באיזו קופת חולים הוא נמצא, לא משנה באיזה בית חולים הוא נמצא, או מרפאה הוא נמצא, הרופא שלו יוכל לראות את כל הבדיקות שלו.

מאיר שטרית: אתם יודעים כמה כסף זה יחסוך למדינה?

מאיר שטרית: הון עתק.

מאיר שטרית: כיוון שהוא לא צריך לחזור על הבדיקות פעמיים כל שני וחמישי.

מאיר שטרית: אפשר לראות את הבדיקות בכל מקום, אפשר לראות את המעקב של הרופא, אפשר להימנע מלתת תרופות שגורמות נזק לאותו חולה, כי אם הרופא לא מודע לאיזה תרופות הוא קיבל במקום אחר.

מאיר שטרית: היום זה מה שקורה לצערי.

מאיר שטרית: יש 5,000 מקרים בשנה שמתים, בארץ, מתרופות נוגדות.

מאיר שטרית: מזה שרופא לא יודע מה קורה לחולה השני.

מאיר שטרית: הנה, יש הצלת חיים בזה.

מאיר שטרית: רואים דוגמא קלאסית, שוועדת המדע, כוועדת המדע, מטפלת בעולמות שאין כוח חקיקה כלשהו.

מאיר שטרית: רק בהיגיון, בנושא של היגיון.

מאיר שטרית: לכן, וועדת המדע בעצם, אנחנו מנסים לקדם נושאים שונים בתחומים האחרים.

מאיר שטרית: טיפלתי במערכת הסלולארית, שהיא מעצבנת אותי באופן אישי.

מאיר שטרית: העניין של הסלולארי.

מאיר שטרית: גם אתכם אני מניח.

מאיר שטרית: אז למשל, במערכת הסלולארית אני הבאתי שורה של חוקים שאמורים לטפל במערכת הסלולארית, כחבר כנסת רגיל.

מאיר שטרית: לצערי הרב משרד התקשורת הפיל את רוב החוקים, ואחר כך הוא הגיש את אותם חוקים בחוק ההסדרים האחרון.

מאיר שטרית: זאת אומרת מצד אחד הוא התנגד כי זה מהאופוזיציה, אחר כך הוא הגיש את החוקים בעצמו.

מאיר שטרית: אחד החוקים היחידים שניסיתי להעביר וגם עבר והממשלה תמכה בו, זה הגבלה של חשבון סלולארי של כל מי שרוצה להגביל את החשבון שלו.

מאיר שטרית: שקבע למשל שכשאדם יש לו חשבון סלולארי, יכול להגיד לחברת הפלאפון – אני מקצה תקציב של X לחודש.

מאיר שטרית: ברגע שהתקציב שלי נגמר, אתם צריכים לסגור את הטלפון כשנגמר התקציב, יישארו רק שיחות נכנסות ושיחות חירום.

מאיר שטרית: זה הגיוני, מדוע?

מאיר שטרית: כי הורים רבים מסתבכים.

מאיר שטרית: לכל הורה יש היום שלושה, ארבעה ילדים, יש הרבה.

מאיר שטרית: לא לכולם.

מאיר שטרית: שלושה ארבעה ילדים, כל אחד יש לו פלאפון, אף אחד לא מוותר על זה, וילדים מסתבר מדברים, גולשים.

מאיר שטרית: יש היום 18,000 משפחות בהוצאה לפועל שהסתבכו עם חובות עצומים בגלל שהם לא יכולים לשלוט בקצב של הילדים שלהם ואין להם דרך לטפל בזה.

מאיר שטרית: החוק שלי אומר – ההורה יכול להקציב תקציב לכל ילד.

מאיר שטרית: להגיד התקציב שלך 100 שקל לחודש.

מאיר שטרית: אתה גומר אותו, אין לך יותר טלפונים יוצאים.

מאיר שטרית: תחליט אתה.

מאיר שטרית: זה גם חינוכי.

מאיר שטרית: לצערי, החברות תקשורת כל הזמן נלחמו עם זה בתוקף, אבל כשעבר החוק קריאה טרומית, אני כבר הפסקתי את החקיקה.

מאיר שטרית: מדוע?

מאיר שטרית: כי בפגישה עם כל חברות התקשורת, הגיעו להסכמה איתי, שעד ה-1 בינואר השנה, הם יפעילו את המסלול הזה.

מאיר שטרית: ואכן, אני עוקב אחרי זה, המסלול הופעל ב-1 בינואר.

מאיר שטרית: היום כל אדם יכול להגביל את החשבון שלו לתקציב מסוים, והוא מקבל התראה כשהוא מגיע ל-80%, 90%, וב-100% מנתקים לו את השיחות היוצאות, ואת הגלישה ואת הכל.

מאיר שטרית: זאת אומרת אפשר לשנות דברים גם בלי חקיקה.

מאיר שטרית: אני חושב שהוועדה בעניין הזה עושה עבודה, שתפקידה בעצם לקדם נושאים מדעיים, וכמובן כל מה שקשור לחקיקה בתחום המדעים, יטופל פה.

מאיר שטרית: הדוגמא הקלאסית היא החתימה האלקטרונית.

מאיר שטרית: אנחנו טיפלנו פה בחוק חתימה אלקטרונית.

מאיר שטרית: בזמן הקרוב, הדוגמא השנייה היא החוק הביומטרי, שעל זה כל העולם ואשתו התנפל עלי באופן אישי.

מאיר שטרית: אני לא נבהל מזה, אגב, כי אני חושב שזה הדבר החשוב ביותר שאפשר לעשות למען מדינת ישראל.

מאיר שטרית: היום זה להוציא תעודות ביומטריות.

מאיר שטרית: אנשים לא ערים לכך, עד כמה החשיבות לכך גדולה.

מאיר שטרית: התחלתי את המהלך הזה כשהייתי שר פנים בקדנציה הקודמת.

מאיר שטרית: אני יזמתי את החוק אז, כשר הפנים.

מאיר שטרית: החוק עבר בקריאה ראשונה בכנסת בתקופתי, הכנסת התפזרה לצערי, והממשלה החדשה הביאה את החוק מחדש.

מאיר שטרית: הוא אושר בכנסת, הוא הובא לקריאה ראשונה ברציפות, הובא לוועדה שלי.

מאיר שטרית: אני טיפלתי בזה בצורה נמרצת, כי הכרתי את החוק לפרטים.

מאיר שטרית: אישרנו אותו, עבר בכנסת לפני שנה וארבעה חודשים.

מאיר שטרית: בקרוב יתחילו סוף סוף להנפיק את תעודות הזהות והדרכונים הביומטריים, שבעצם אי אפשר יהיה לזייף אותם.

מאיר שטרית: זה כל המיוחד שבחוק הזה.

מאיר שטרית: הרעיון הוא היום בארץ, אנשים לא יודעים, ישראל היום, זה מזעזע, אבל זו עובדה.

מאיר שטרית: 350,000 איש חיים בישראל עם תעודות זהות מזויפות.

מאיר שטרית: מה זאת אומרת?

מאיר שטרית: שאם בא אדם ולוקח תעודת זהות של דניאל בן סימון, תעודה שלך, אני תוך רבע שעה מזייף אותה, מביא אותה עם תמונה שלי, ואז באותו רגע אני דניאל בן סימון ---

דניאל בן-סימון: אבל אני התנגדתי לחוק הזה, לכן לא כדאי פה להיכנס לעניין הזה.

מאיר שטרית: בדיוק, אבל אתה לא צודק.

דניאל בן-סימון: אז אני אומר, אני פשוט רציתי, יש פה כמה מחקרים מצוינים שאני רוצה לשמוע עליהם.

מאיר שטרית: לכן אני מספר לך, גם אם אתה התנגדת, החוק עבר.

דניאל בן-סימון: לא שכנעת אותי מספיק.

דניאל בן-סימון: אני יודע.

מאיר שטרית: החוק עבר.

מאיר שטרית: ובתוך תעודת הזהות החדשה יהיה שבב אלקטרוני, שכל אדם, כל אזרח שתהיה לו תעודת זהות חדשה, יוכל להיכנס למחשב באמצעות השבב האלקטרוני הזה, ולעשות חתימה אלקטרונית מול כל מוסד במדינה.

מאיר שטרית: המשמעות של זה אדירה.

מאיר שטרית: אפשר לעשות כל פעולה בנקאית מול הבנק, מול הממשלה.

מאיר שטרית: אפשר לשלם כסף, לקבל כסף בחזרה, כי יש חתימה אלקטרונית מאד מאובטחת, שמוכרת בעולם כולו.

מאיר שטרית: אני מביא דוגמא של חקיקה שנעשתה בכנסת הזאת על ידי וועדת המדע, שתשנה בצורה מהותית הרבה מאד אלמנטים במדינת ישראל, מבחינת הביטחון של אזרחי ישראל.

מאיר שטרית: יותר חשוב מאשר וועדת חוץ וביטחון יכלה לעשות.

מאיר שטרית: הדבר הזה מבטיח ביטחון הרבה יותר גדול.

מאיר שטרית: אני לא יכול להקיף את כל עבודת הוועדה, אלא צריך זמן יותר ארוך.

מאיר שטרית: אני חושב שבמצב הזה הגענו לשלב של השאלות, וכמובן אני פותח את הדיון, לתת אפשרות לכל התלמידים או לכל מי שרוצה להעלות שאלות, הן בפני אלה שהציגו את העבודות, הן בפנינו, הן בפני החברים הנוכחים פה.

מאיר שטרית: בבקשה.

מאיר שטרית: רק כל מי שרוצה לשאול, יציג את עצמו.

מאיר שטרית: יציג את השם, מאיפה אתה, והשאלה.

גלעד ארדן: שמי יגאל אורן, אני לומד במכון לב.

גלעד ארדן: דיברו פה הרבה על נושאים ככה קצת מנותקים מהמציאות היום יומית של החברים פה בתחרות, ואני רוצה להחזיר את הדיון לחברי התחרות כאן.

גלעד ארדן: במהלך השנים האחרונות השתתפתי במספר תחרויות גם בארץ וגם בחו"ל, והתוודעתי במהלך הזמן הזה לבעיה אחת מאד רצינית, שלפני שלושה שבועות הבאתי אותה בפני ראש העיר ובפני הסגנית שלו לענייני סביבה, נעמי צור.

מאיר שטרית: איזו עיר?

מאיר שטרית: ירושלים?

גלעד ארדן: כן, כן, ירושלים.

גלעד ארדן: ההצעה הזאת גם נשלחה לשר החינוך ולשר המדע וכו' וכו', ואני חושב שכדאי להביא אותה פה, ולשמוע את העניין, את מה שלכם יש להגיד עליה.

גלעד ארדן: באופן כללי, מחקרים שנעשים פה וכמובן זוכים להרבה תהילה ושבח, נשארים ברוב הזמן על הנייר.

גלעד ארדן: זאת אומרת שלמחרת, כשמישהו יזכה במשהו אז יתנו לו כפיים, והוא ילך הביתה ויתלה את התעודה על הקיר, ושם זה יישאר, וזה מאד מאד חבל.

גלעד ארדן: דבר שני, התלמידים, מי שמסיים פה ועושה איזה שהוא פרויקט שיש לו אפילו פוטנציאל, לא יכול להתמודד בעתיד מול איזה שהוא גוף עסקי.

גלעד ארדן: הוא לא יודע איך לקדם את זה, אין לו את הכלים.

גלעד ארדן: הוא לא יודע איך להשתמש בדברים האלה.

גלעד ארדן: דבר שלישי, רעיונות שנמצא כאן, כשהם נמצאים בתערוכה פתוחה, זה דבר ידוע, זה לא דבר חדש בכלל, הרעיונות נלקחים, חברות מכל מיני סוגים מסתכלים, מביטים כל הזמן.

מאיר שטרית: מעתיקים.

גלעד ארדן: הם אפילו צריכים רק את השם של הרעיון כדי להמשיך לקדם אותו בכוחות כלכליים עצומים.

גלעד ארדן: דבר רביעי, התמיכה שהחברים פה מקבלים היא אך ורק מהמוסדות החינוכיים, אם זו האוניברסיטה ואם זה בית הספר שלהם, שעוזרים להם במהלך הפרויקט, ככה שאין שום גב עסקי שיכול לעזור להם למנף את הפרויקט הזה לאיזה שהוא אופק אחר.

גלעד ארדן: דבר חמישי, מדד היישומיות ההפוך.

גלעד ארדן: אזי, יש פה מחקרים – מחקרים ביולוגיים, מחקרים כימיים, שהם יכולים להיות מחקרים פורצי דרך מבחינה תיאורטית, לעומת מחקרים אחרים שהם יותר יישומיים, יותר פרקטיים.

גלעד ארדן: דברים שאמנם אולי לא יזכו אותם באיזה שהוא פרס והם לא יזכו לכותרת שאולי תביא להם מישהו שיתמוך בהם בעתיד, כדי לפתח את זה באמת למשהו שיפעל.

גלעד ארדן: אבל אולי באמת יהיה איזה שהוא גוף שכן ירצה להתעניין בזה, וגם אליהם צריך לפתוח את האופקים האלה.

גלעד ארדן: והדבר השישי והאחרון, והוא יהיה המכשלה הגדולה ביותר במדינת ישראל שיש בחוק גיוס חובה, לא שיש לי משהו נגד החוק, זה שהתלמידים פה אין להם אפשרות, זה לא שאנחנו נמצאים בארצות הברית ויש לו גם אפשרות להגיע מיד לאוניברסיטה ולהמשיך לפתח את הרעיון שלו.

גלעד ארדן: יש פה חוק גיוס חובה, אתה חייב להתגייס, זאת אומרת שאתה זונח את הפרויקט שלך למשך שלוש עד חמש, שש שנים.

גלעד ארדן: נניח שאני צריך לזנוח את הפרויקט שלי למשך 6 שנים בגלל איזה שהוא גיוס מיוחד.

גלעד ארדן: וזה בעצם לא נותן את האפשרויות להתקדם עם הפרויקטים.

גלעד ארדן: מה שבעצם אנחנו הצענו, גם הצעתי את ההצעה לפני כן והעליתי אותה על הכתב, ולכן אני מביא את הדברים פה בעל פה.

גלעד ארדן: זה פורום שמטרתו תהיה תיאום ביצירת קשרים בין מדענים ומפתחים צעירים, לבין גורמים עסקיים; שזה נראה לי דבר שהוא חייב להיות אינטגראלי בתחרות כזאת.

גלעד ארדן: תחרות שמנסה לעודד את התלמידים להגיע להישגים גדולים, אבל כמובן שהיא גם צריכה לקדם, בעזרת הפורום הזה, את הרעיונות האלה לכדי ממשות, לכדי משהו שבאמת יעזור.

גלעד ארדן: משהו שהמדינה גם בעתיד תוכל להתפאר בו.

מאיר שטרית: אוקי.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: קודם כל הרעיון הוא יפה, אני מוכרח לומר, אם כי צריך לומר שהכוונה של התחרות היא לא לעשות עם זה עסק, זה כיוון אחר בכלל של פעולה.

מאיר שטרית: אלא בעיקר לעורר את הסקרנות, לתת הזדמנות למדענים צעירים למצוא ביטוי בתחום המדעים ולחפש משהו.

מאיר שטרית: ברור שאצלנו באמת מתגייסים לצה"ל, ואף אחד לא מנתק אף אחד - אחרי גיוסו, אחרי גמר שירותו בצה"ל, לחזור למדע ולחיפוש דברים אחרי, לאו דווקא את הפרויקט שהוא עבד עליו בתיכון.

מאיר שטרית: צריך לזכור שהרמה של הפיתוח לפעמים באמת מדהימה.

מאיר שטרית: מגיעים לפעמים תוצאות מעניינות.

מאיר שטרית: ברור שקשה למכור את זה, גם למדענים אמיתיים, מדענים אשר ב-Full time job, שמפתחים הרבה מאד אמצעים, המדינה פיתחה לצורך העניין הזה חממות טכנולוגיות.

מאיר שטרית: יש בארץ איזה 24 חממות שנועדו לתת בסיס למדענים שיש להם רעיון כלשהו לפתח אותו.

מאיר שטרית: הם נותנים להם את כל הכלים והלוגיסטיקה.

מאיר שטרית: המדען עובד בחממה הטכנולוגית, והוא מצליח להזיז רעיון שהופך ליישומי, אז הוא כמובן בעל הרעיון.

מאיר שטרית: אז החממות האלה פתוחות לכל מי שיש לו עניין.

מאיר שטרית: ברור שתלמיד שגומר תיכון והולך לצבא הוא מנוטרל בתקופת השירות הצבאי.

מאיר שטרית: קשה לראות איך אפשר ליישם את מה שאתה אומר – כשמישהו גומר תיכון הוא הולך לצבא any way, באופן אוטומטי.

חנוך גוטפרוינד: לא, לא, יש סידור.

חנוך גוטפרוינד: יש כל מיני אפשרויות.

גלעד ארדן: לא, בוודאי שהוא הולך לגיוס, אבל הכוונה היא שהפורום בעצם יעזור לקחת את הפרויקטים האלה ולקדם אותם הלאה, גם בלי עזרתו או תמיכתו הישירה של התלמיד.

גלעד ארדן: אני אתן לך דוגמא, וזה דוגמא קצת לא נעימה.

גלעד ארדן: אני פרויקט שאני עשיתי בנוגע לאפשרות של עצירת נזילות גלויות וסמויות במערכות ביתיות.

גלעד ארדן: עד שהוא לא עבר שלוש תערוכות בארץ, ואחרי השלוש תערוכות האלה זכינו במקום ראשון בתחרות של פרס המים בארץ.

גלעד ארדן: ואחר כך נסענו לשטוקהולם, וגם בשטוקהולם בשבוע המים הבינלאומי, גם אז רק עד שחזרנו לארץ, ובארץ היה איזה כנס וזכינו לפרסום בדף הראשון של הג'רוזלם פוסט, רק אז התקשרו אלינו מבריטניה ומקדנה כדי לשאול אם יש בזה איזה שהוא פוטנציאל.

גלעד ארדן: האם באמת כל פרויקט כאן צריך לעבור את כל מסע הייסורים הזה, כדי להגיע באמת לאיזו שהיא אפשרות עסקית או אפשרות קידומית, גם מבחינה מדעית בעתיד?

גלעד ארדן: לא נראה לי.

מאיר שטרית: לא, ממש לא.

מאיר שטרית: השאלה היא באמת מי מגלה עניין בתערוכות האלה?

מאיר שטרית: אנשים שיש להם עניין בזה.

מאיר שטרית: גם מדענים ולפעמים אולי גם תעשיינים מתעניינים בתערוכות האלה.

מאיר שטרית: אני לא יכול להעיד שמישהו בא ואמר – אני לוקח את הפרויקט הזה ועושה אותו.

מאיר שטרית: זה תהליך יותר מסובך, כי למצוא מימון, ואתה מדבר על מימון בעצם.

מאיר שטרית: למצוא מימון לביצוע פרויקט, זה עסק מורכב, וזה מה שמחפשים כל היזמים, כל הסטראטאפיסטים, כל החברות, והתחרות היא מאד מאד קשה.

מאיר שטרית: בתלמידי תיכון, יכול להיות שחנוך יכול אולי לדבר על העניין הזה.

מאיר שטרית: אני לא יודע עד כמה התעניינות של אנשי עסקים יש בתחומים האלה של ההמצאות או התחומים שבהם עוסקים תלמידי תיכון.

מאיר שטרית: יש לך איזה ---

חנוך גוטפרוינד: יותר מדי אני לא אומר עכשיו, מפני שיש הרבה דברים שאני יודע שאתם לא יודעים.

דניאל בן-סימון: לא יכול להיות.

חנוך גוטפרוינד: ומה שאני אומר אחרי הצהריים, זה מה שאני אומר אחרי הצהריים, איך שאני אתייחס גם לעבודות שהיו, וגם מה חיפשנו בעבודות.

חנוך גוטפרוינד: אבל מה שהתלמיד מעלה זה נושא שנמצא על סדר היום של כל המערכת האקדמית בארץ ובעולם, וזה נושא של העברת טכנולוגיה מן האקדמיה ומן השלב הזה אל התעשייה.

חנוך גוטפרוינד: הוא נושא מאד מורכב, שיש בו הרבה מאד שלבים, ויש בו הרבה מאד איזונים, כי לא זאת בדיוק המטרה של התחרות, כפי שאמר יושב הראש.

חנוך גוטפרוינד: ואני אומר קצת יותר על הנושא הזה היום אחרי הצהריים, כשאני אתן איזו שהיא הערכה כללית של כל העבודות שהוגשו לתחרות הזאת, שהן בתחום שיש להם אולי פוטנציאל יישומי.

מאיר שטרית: אבל פה יש באמת איזו הצעה שאולי נרצה לבחון אותה, יתכן ויש מקום אולי באמת בתחרות הבאה, להכניס לוועדת השיפוט מישהו, נציג, את המדען הראשי של התמ"ת, שהוא ---

חנוך גוטפרוינד: יש לנו, סליחה ---

מאיר שטרית: יש שם מישהו?

חנוך גוטפרוינד: תראה, אתה רגיל לקריאות ביניים, אז אני מרשה לעצמי.

חנוך גוטפרוינד: תראה, קודם כל ישנם נציגי חברת אינטל.

מאיר שטרית: לא, אני מדבר על התמ"ת, המדען הראשי של התמ"ת.

מאיר שטרית: הוא מקצה את הכסף הגדול ביותר למחקר ליישומים תעשייתיים.

מאיר שטרית: לדעתי, אולי שווה לשלב אותו בתוך וועדת השיפוט ולהגיד שהפרס הראשון שזוכה בארץ, יקבל מימון של התמ"ת לצורך יישום.

מאיר שטרית: אה?

מאיר שטרית: איזה רעיון טוב, אני אדבר איתו, ואם אתם תסכימו לשלב אותו בוועדת השיפוט.

חנוך גוטפרוינד: ואם הפרס הראשון יהיה בקוסמולוגיה?

מאיר שטרית: אז יהיה בקוסמולוגיה.

חנוך גוטפרוינד: ואם הפרס הראשון יהיה בחקר השירה העברית?

דניאל בן-סימון: עוד יותר טוב.

חנוך גוטפרוינד: היה גם דבר כזה.

מאיר שטרית: אגב, למה לא?

מאיר שטרית: אז תהיה לו האפשרות להוציא ספר.

מאיר שטרית: אני חושב שזה לא פסול וזה יחסית כסף קטן למדען הראשי, שמחלק 1.2 – 1.4 מיליארד שקל לשנה למדענים ולמחקר ופיתוח.

מאיר שטרית: לא יזיק אם לצעירים תהיה להם תחרות.

מאיה הלוי: אנחנו נשמח מאד אם אתה תפנה למדען הראשי.

מאיר שטרית: אני אפנה.

מאיר שטרית: אפרופו, ביום שקיימנו דיון ברובוטיקה פה וראינו את היבט ההמצאות הענק, אני הצעתי למדען הראשי של משרד המדע או לתמ"ת, על ייזום תחרות רובוטיקה בישראל בין בתי ספר, שאגב יש משתתפים בארץ גם בתחום הזה.

מאיה הלוי: יש הרבה תחרויות כאלה.

מאיר שטרית: אני יודע.

מאיר שטרית: המשתתפים בתחרות של ---

מאיה הלוי: אפילו היום ואתמול יש תחרות שנקראת פירסט, יש תחרות שנקראת רובוקאפ, יש רובונר.

מאיה הלוי: המלצר עצמו הוא גם חלק מתוך תחרות רובוטים.

מאיר שטרית: נכון, יש תחרות שמקדם אותה זה שהמציא את הסאגווי, דין קיימן וישראלים התחרו אגב, וזכו בפרסים ראשונים בארצות הברית.

מאיר שטרית: אבל אני הצעתי שישראל תעשה תחרות כזאת, אני מדבר עם משרד המדען הראשי במשרד המדע, בין צעירים, להכריז על פרויקט מסוים, ומי שיזכה יקבל פרס רציני באמת גדול.

מאיר שטרית: זה לא רעיון פסול, כי אז זה יעודד אנשים להתעסק ברובוטיקה.

בנימין סגל: שני דברים, הדבר הראשון שכל התחרויות האלה זה תחרויות שהיו אומרות לך משהו לעשות ואתה עושה משהו שאומרים לך, וזה לא באמת מביא את היצירתיות שלך לידי שימוש.

בנימין סגל: אני השתתפתי בתחרויות כאלה, אבל זה לא מביא את היצירתיות שלך לאיפה שאתה רוצה, כי אתה מחפש את התהילה ואתה מחפש איפה שיש כסף, וככה העולם שלנו בנוי, לצערי.

מאיר שטרית: בשביל זה אתה צריך להמציא את מה שהם רוצים.

בנימין סגל: כן, אבל אתה עושה את זה בצורה שהם מבקשים ולא בצורה שאתה רוצה לעשות את זה כי, יש כללים לתחרות, אין מה לעשות.

מאיה הלוי: זה ההבדל עם התחרות שלנו באמת, שהתחרות שלנו לא מחפשת פתרון אחד, אלא מחפשת יצירתיות.

מאיר שטרית: אין סתירה בין השניים.

בנימין סגל: אני מדבר על תחרויות רובוטיקה.

בנימין סגל: הדבר השני, נאמר שישראל מתקדמת.

בנימין סגל: אז ישראל מאד מתקדמת בגלל שיזמים נוח להם לקחת את הכסף, לבנות איזה שהוא סטארטאפ, מקדמים משהו שיש להם, ישראל חיה מהתמלוגים, כמו שיהיה תמלוגי גז.

בנימין סגל: אני לא יודע יהיה או לא יהיה, או כמו שיהיה עם תמלוגי הגז, וישראל תחיה מזה עוד 15-20 שנה, יהיה לה קצת יותר כסף בקופה שלה כל שנה, ונחיה מזה.

בנימין סגל: אבל אף אחד לא חושב, אני מאמין שאתם חושבים, ואנחנו פונים אולי לאנשים הלא נכונים כרגע, אבל אף אחד לא חושב, עוד 20, וזה לא עוד 20 שנה, זה עוד 40 שנה ההשפעה של החינוך, זה לא עוד 20 שנה, אבל אף אחד לא חושב שהחינוך זה מה שישפיע, החינוך הטכנולוגי במיוחד, שהעולם הולך לקראת הטכנולוגיה, זה מה שישפיע עוד 40 שנה, איך המדינה שלנו תראה ומאיזו כלכלה היא תחיה.

בנימין סגל: כי עד עכשיו חיינו מסטארטפים, ומתמלוגים של סטארטפים ---

מאיר שטרית: לא רק.

בנימין סגל: אוקי.

בנימין סגל: ואנחנו חוזרים למצב שהבין אדם מחפש את הדרך שלו, אז הוא בורח למדינה אחרת ששם נותנת לו את המשאבים, והאוניברסיטאות, הרבה אנשים עושים פוסט דוקטורנט בחו"ל, למה?

בנימין סגל: כי יש שם את המשאבים.

בנימין סגל: אז אנחנו מאבדים את הבסיס שהולכים לחו"ל, זה בדיוק כל השאלה האם להחזיר מדענים לארץ.

בנימין סגל: מאבדים את כל הבסיס שלנו.

מאיר שטרית: תראה, ישראל, אתה קצת צובע את התמונה בשחור מדי והיא לא שחורה כל כך.

מאיר שטרית: מדינת ישראל משקיעה מבחינת אחוזי תל"ג שלה, את המספר הגדול ביותר בהשוואה לכל מדינות העולם.

מאיר שטרית: ישראל משקיעה כמעט פי שניים מבחינת אחוזי תל"ג במחקר ופיתוח, פי שניים מהממוצע של מדינות ה-G7, המדינות המתקדמות ביותר בעולם.

מאיר שטרית: זאת אומרת זה לא בטל.

מאיר שטרית: לא סתם ישראל באמת צועדת בחזית הראשונה של הטכנולוגיה והמדע, כיוון שישראל משקיעה באמת את הכי הרבה כסף בתקציב שלה, במדע ופיתוח.

מאיר שטרית: זה טוב, צריך לשמור על הדבר הזה, לחזק אותו, כי כמו שאתה אומר – זה העתיד.

מאיר שטרית: עכשיו, אין סתירה בין מה שאני מציע לגבי עניין של תחרות אמיתית לדבר הספציפי שאתה אומר שזה מגביל אותך, לבין מה שאנחנו עושים פה.

מאיר שטרית: זה שני דברים שונים.

מאיר שטרית: פה זה באמת חופש מדעי מוחלט לחקור מה שרוצים, כל נושא, כל מה שמעוניין.

מאיר שטרית: הדבר השני הוא מאד ספציפי, אבל למשל באחד הדברים המרתקים של התחרויות האלה בארצות הברית עשו תחרות לפתח מכונית שתיסע למרחק של בלי נהג, ותגיע בלי, לאורך, עשו את זה בעבר.

מאיר שטרית: זכו בזה אגב, ישראל זכתה לדעתי במקום שני באחת התחרויות הללו.

מאיר שטרית: עכשיו הבאה שהם עושים זו מכונית שתיסע בעיר, עם רמזורים ואנשים וכו', בלי נהג.

בנימין סגל: זו איזו שהיא תחרות של סוכנות של, זה אתר של הצבא, זה לא ---

מאיר שטרית: נכון, והיא עובדת לא רע, והישראלים השתתפו בה וגם זכו.

מאיר שטרית: עוד שאלות, בבקשה.

ענת שכטר: אני ענת שכטר מראשון לציון.

ענת שכטר: רציתי דווקא לדבר על מקצועות המדעים העיוניים.

ענת שכטר: אז משרד החינוך, כפי שנאמר מעודד מצוינות, ואכן יש את המקצועות שבהם אפשר לשים את הלימודים בהם בכיתה י'-י"א, שזה מתמטיקה למשל, אנגלית, פיזיקה.

ענת שכטר: השאלה שלי זה למה לא ניתנת אפשרות לתלמידים שיש ביכולתם את האפשרות לסיים את הלימודים לא בדרך הרגילה, בעצם בכיתות י'-י"א, במקצועות כמו ביולוגיה וכימיה.

מאיר שטרית: לא הבנתי, עוד פעם.

מאיר שטרית: אני לא שמעתי את הסוף.

ענת שכטר: בעצם במתמטיקה, פיזיקה ואנגלית – אפשרות לסיים את הבגרות בכיתה שהיא מוקדמת מהכיתה י"ב.

מאיר שטרית: מה היתרון בזה?

ענת שכטר: מה היתרון בזה?

ענת שכטר: אני יכולה לענות?

מאיר שטרית: כן, בטח.

ענת שכטר: הוא רוצה לענות.

מאיר שטרית: אתה רוצה להמשיך את זה?

מאיר שטרית: אוקי.

ראובן שטרן: אני סיימתי פיזיקה בכיתה י', אני יכול להגיד לך מה היתרון בזה מחוויה אישית.

מאיר שטרית: לא באמת סיימת, עשית בחינת בגרות בכיתה י'.

ראובן שטרן: בחינת בגרות 5 יחידות בפיזיקה, כיתה י', ציון סופי – 91.

מאיר שטרית: אוקי, אז מה היתרון?

ראובן שטרן: היתרון המרכזי זמן.

ראובן שטרן: את השעות שפיניתי מהמערכת בפיזיקה הקדשתי לפרויקט שבזכותו אני כאן.

ראובן שטרן: ניגשתי לפעילות שאני עושה בפעולה.

ראובן שטרן: מקצוע שהוא עיוני, שמבחינה אישית יכולתי לסיים אותו לפני זה, ואני לא הייתי מוצא את עצמי יושב בכיתה את השעות האלה.

ראובן שטרן: אני יכול לנצל אותן למשהו אחר.

ראובן שטרן: זה לא משהו שהוא מתאים לכולם, אני מסכים.

ראובן שטרן: אבל מקצועות כמו ביולוגיה וכימייה, שזה לא מתאפשר, שזה יתאפשר לאלה שכן יכולים.

מאיר שטרית: משרד החינוך היום לא מאפשר לגשת בכיתה י'?

ענת שכטר: גם בבחינה העיונית, אפשר גם ...

ענת שכטר: בשאלות גמר, זה מה שאני מדברת.

מאיר שטרית: משרד החינוך היום לא מאפשר לגשת לבגרות בכיתה י' במקצועות האלה?

ראובן שטרן: במעט מאד מקצועות זה אפשרי.

ענת שכטר: לא, הוא לא מאפשר בביולוגיה ובכימיה.

מאיר שטרית: כי אולי לא לומדים הרבה עד כיתה י'.

מאיר שטרית: לא לומדים כלום.

מאיה הלוי: מעט מאד.

מאיר שטרית: לא לומדים הרבה עד כיתה י'.

ענת שכטר: דווקא לדעתי, במקצועות הללו שבכיתה י' מתפנה זמן, אז אפשר בעצם לשלב את הלימודים במהלך שלוש שנים ולא רק בשנתיים.

מאיר שטרית: אני בעצם שואל את משרד החינוך, אני לא יכול לענות בשמם.

מאיר שטרית: יש פה מישהו ממשרד החינוך?

כן, אני, אבל זה שאלות חינוכיות הרבה יותר גדולות מאשר לימוד של מקצוע עד כאן, ואני חושבת שזה הופך את הדיון לשטחי ולא עונה לעניין.

מאיר שטרית: אוקי, בבקשה.

נדב רייכמן: אני רוצה לדבר על נושא אחר.

מאיר שטרית: תציג את עצמך.

נדב רייכמן: אני נדב רייכמן מראשון לציון, אני גם משתתף בתחרות.

נדב רייכמן: אני רוצה להתייחס לנושא אחר, אותו נושא שהתייחסו אליו קודם.

נדב רייכמן: אני חושב שהעניין הכלכלי שהם התייחסו אליו הוא עניין של אינטרס של המדינה.

נדב רייכמן: זאת אומרת הגישה הרווחת היום במדינה היא – כמה שיותר לעבור לשטח הפרטי וההפרטה היא חוגגת, אם נגיד את זה ככה.

נדב רייכמן: אני חושב שהשקעה בפרויקטים מדעיים, מעבר להשקעה בחינוך, אלא השקעה, זאת אומרת כדי שלא יזם פרטי ייקח לידיו את אותם רעיונות מדהימים שעולים בפרויקטים כאלה, והמדינה עצמה תיתן את התמיכה.

נדב רייכמן: זה לא רק יעודד אנשים לעשות את זה, זה גם יאפשר ויפתח דלתות לאנשים לעשות את זה.

נדב רייכמן: כי המון אנשים רוצים לעשות את זה ולא מסוגלים לעשות את זה, בדיוק מאותן מגבלות שהוא הציג ושהבחור לפני יציג.

נדב רייכמן: אני חושב שמה שמוביל אנשים לעשות את זה בסופו של דבר ומה שמניע את החברה שלנו זה כסף.

נדב רייכמן: ומאותה סיבה שהולכת ופוחתת כמות האנשים שניגשים לאותם פרויקטים – זה הסיבה שאין בזה כסף, לפחות מצד המדינה.

נדב רייכמן: ואם המדינה תעשה, לדעתי, מהלך חכם יותר ותשקיע בפרויקטים כאלה כסף, ובעצמה תקנה מניות ותשקיע, ותמנף לתוך התעשייה רעיונות אקדמיים כאלה, זה רק יגביר את כמות האנשים שיגיעו.

מאיר שטרית: אני עוד פעם אציין, אתם קצת רואים את התמונה בשחור.

מאיר שטרית: המדינה כמו שציינתי קודם משקיעה 1.2-1.4 מיליארד שקל בשנה בתמיכה במחקר ופיתוח של מחקרים כאלה.

מאיר שטרית: של כל מיני אנשים בארץ שיש להם פוטנציאל.

מאיר שטרית: המדען הראשי בודק.

מאיר שטרית: מספר הבקשות אגב הוא פי כמה וכמה ממספר האפשרויות להקצות תקציב.

מאיר שטרית: המדינה גם שותפה בהמון קרנות מחקר עולמיות.

מאיר שטרית: למשל אוראקה, שהשנה ישראל היא הנשיאה שלה, שמחלק כל שנה 1.2 מיליארד יורו לשנה, למחקרים משותפים בין ישראלים לבין מדענים במדינות אירופה השונות.

מאיר שטרית: ושוב, מגישים לתחרות הזאת הרבה מאד מדענים ישראליים בקשות, ומקצים כמובן רק לחלקם, כי זה לא מכסה את הכל.

מאיר שטרית: יש 24 חממות טכנולוגיות שהמדינה מממנת באופן מלא ומחזיקה, וזה נותן אפשרות למדענים לעבוד ולפתח את הפרויקטים שלהם.

מאיר שטרית: זאת אומרת המדינה משקיעה הרבה מאד כסף, ולאו דווקא לקבלת תקבולים.

מאיר שטרית: משקיעים כדי לעודד מדע וזו גישה נכונה.

מאיר שטרית: כי אם הכל נעשה על בסיס כסף – המדינה לא יכולה להיות צד לזה.

מאיר שטרית: בגלל זה יש קרנות הון סיכון, שהם עושים מה שאתה אומר – מחפשים כסף, מחפשים רעיון, מוכנים לממן אותו ומקבלים אחוזים מהפרויקט.

מאיר שטרית: המדינה לא נוהגת ככה.

מאיר שטרית: המדינה הולכת על גישה אחרת.

מאיר שטרית: אנחנו רוצים לתמוך במדענים ובמפתחים.

מאיר שטרית: ויש מדענים.

מאיר שטרית: לכן הצעתי את העניין של המדען הראשי, לשלב אותו בתחרות הזאת.

מאיר שטרית: יכול להיות שהוא ייפתח לעניין הזה, ואני מקווה, אני אדבר איתו.

מאיר שטרית: אני מקווה שאני אוכל לשכנע אותו להיכנס למעגל הזה.

מאיר שטרית: בבקשה, חנוך.

חנוך גוטפרוינד: כן, אני רק רציתי לומר, התחרות הזאת, היא התחרות היחידה בארץ שהיא מקיפה את כל התחומים של הידע האנושי, של הפעילות האקדמית האינטלקטואלית של מחקר ושל הגברת ההבנה.

חנוך גוטפרוינד: מהיסטוריה ועד רובוטיקה, דרך כל מה שיש באמצע.

חנוך גוטפרוינד: הדגש פה איננו על סטראטפים.

חנוך גוטפרוינד: יש גם כמה רעיונות שאולי אפשר להפוך אותם בסופו של דבר ליישומיים.

חנוך גוטפרוינד: אבל רוב העבודות שמתחרות כאן, הן במדע בסיסי, הן בתחומים של רוח ושל חברה, ששם יש דגש על מתודולוגיה, על הבנה יותר גדולה.

חנוך גוטפרוינד: זה פשוט אופייה של התחרות הזאת.

חנוך גוטפרוינד: זאת לא תחרות כמו התחרות ברובוטיקה, בלי כמובן להקטין בערכם של כמה עבודות שכמה חברים דיברו עליהן כאן.

חנוך גוטפרוינד: עכשיו, הדבר השני פה, וצריך להבין, יש פה צעירים שמתעניינים, אולי בפורום אחר אפשר לשוחח איתם על כך.

חנוך גוטפרוינד: ישנה האקדמיה הישראלית למדעים.

חנוך גוטפרוינד: מל"ג מינו לפני מספר שנים וועדה, שאני התבקשתי להיות בראשה.

חנוך גוטפרוינד: יש דו"ח מאד מפורט שמדבר על כל העקרונות של כל הנושאים של איך מעבירים משלב כזה ומידע, ידע בשלב כזה מן האקדמיה ליישום תעשייתי.

חנוך גוטפרוינד: נושא מאד מאד מורכב.

דניאל בן-סימון: חנוך, שאלה.

דניאל בן-סימון: אתה בא מהמדע הבסיסי?

חנוך גוטפרוינד: כן.

דניאל בן-סימון: ודיברת על כך שגם הרוח והחברה והמדע הבסיסי מקבלים בעצם איזה יחס שווה.

דניאל בן-סימון: ואני רוצה לשאול אותך – השמועות על דלדול הרוח בעולם האקדמי הן נכונות, או שזו פטה מורגנה?

דניאל בן-סימון: האם זה נכון שבעצם יש עדיפות גדולה מאד דווקא לתחומים של המדע הבסיסי, על חשבון דברים שלא נראים פרודוקטיביים או רנטביליים?

חנוך גוטפרוינד: אני אומר לך, אני אענה על זה בקיצור בלי לפרט.

חנוך גוטפרוינד: לפני מספר שנים הממשלה מינתה וועדה שידועה בציבור כוועדת שוחט.

חנוך גוטפרוינד: ואני הייתי חבר בתת וועדה למחקר.

חנוך גוטפרוינד: הופיעו בפנינו אז נציגים של כל התחומים.

חנוך גוטפרוינד: הוועדה באה על רקע זה שיש הרגשה שבעשר השנים האחרונות, מבחינה תקציבים ומשאבים, יש ירידה וזה נכון וזה מאד משמעותי.

חנוך גוטפרוינד: אנחנו התרשמנו שמכל התחומים שנפגעו ב-10 השנים, התחומים של מדעי הרוח נפגעו יותר מכולם.

חנוך גוטפרוינד: היו תחומים שלמים כמו בהיסטורית חקר האסלאם למשל, שאנחנו היינו המעצמה האינטלקטואלית האקדמית בעולם, וזה כמעט נעלם.

חנוך גוטפרוינד: ואכן אתה צודק.

חנוך גוטפרוינד: התחומים האלה נפגעו אצלנו אפילו יותר.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: עוד שאלות, מישהו?

מאיר שטרית: שאלה אחרונה, בבקשה.

ישי אלפוני: קוראים לי ישי אלפוני, אני מתיכון הנדסיים בהרצלייה.

ישי אלפוני: יש לי שאלה, אתם מתייחסים, דיברתם על הרבה מאד חוקים שהעברתם ושאתם מתכוונים להעביר.

ישי אלפוני: עכשיו, אתם מדברים על הממשלה, על ההתנהלות הכללית של חברי הכנסת ושל הממשלה בביקורתיות.

ישי אלפוני: למה בעצם אתם לא מנסים להשפיע עליהם, שדעתם תשתנה לטובה, בעזרת לא יודע, כל מיני, אני לא יודע.

ישי אלפוני: רעיונות מקוריים ---

דניאל בן-סימון: אם יש לך שיטה - תאמר אותה.

דניאל בן-סימון: זה עשוי לעזור פה.

מאיה הלוי: אתר היוטיוב של הכנסת.

דניאל בן-סימון: מישהו אמר אתמול, פרופסור הרשקוביץ, שר המדע, שיותר קל לפרק את האטום מאשר לפרק דעה קדומה, שאינשטין אמר, הוא ציטט את אינשטין.

דניאל בן-סימון: כלומר, it takes one to know one כנראה, אבל הוא ציטט אותו.

דניאל בן-סימון: לכן מה שאתה אומר, זה הדבר הכי מסובך בעולם – איך לשכנע אנשים לשנות את דעתם.

דניאל בן-סימון: תנסה עם האיש הזה.

ישי אלפוני: לא, מה שאני מתכוון לומר לכם, זה למה במקום לדבר פה בביקורתיות, למה לא בעצם שתנסו לשנות את דעתם?

מאיר שטרית: אנחנו מדברים פה כדי להכניס אתכם למודעות, ולא בשביל לשנות פה באמצעות השיחה אתכם את העניין.

מאיר שטרית: הרעיון הוא לערב אתכם בעניין, להבין מה קורה.

מאיר שטרית: זה לא שאנחנו לא מנסים, אנחנו מנסים מאד מאד, בכל הכלים האפשריים, תאמין לי.

מאיר שטרית: זה לא פשוט.

מאיר שטרית: בשביל זה אני פה ראש וועדת מדע, אחרת לא הייתי בא לפה.

מאיר שטרית: אני בא לפה כדי לנסות לשנות למשל חלק מחלוקת העבודה בכנסת, כי אני מאמין שבאמת צריך לשנות אותה.

מאיר שטרית: עכשיו, זה חלק מהתהליך הפוליטי, שהוא תהליך שמורכב מאד.

מאיר שטרית: זה לא תהליך שאתה יושב מול בן אדם אחד ומשכנע אותו.

מאיר שטרית: אני יכול לשכנע את יושב ראש הכנסת והוא יסכים איתי במאה אחוז, אבל הוא לא יכול לעשות כלום, כי מי שקובע את הרכב הוועדות ואת חלוקתן בסוף הדרך זו וועדת הכנסת, שמורכבת פוליטית, כשהרוב בה הוא הרוב של הקואליציה, והם לא מוכנים לנגוע בחברים שלהם.

מאיר שטרית: לכן הם לא ישנו.

מאיר שטרית: אלא אם אני אשלוט בקואליציה, ואז אני יכול לשנות, וזה מה שיקרה אני מקווה בעתיד בתחומים אחרים, כן שיניתי כשיכולתי לשנות.

מאיר שטרית: זאת אומרת זה תהליך מורכב מאד מאד.

דניאל בן-סימון: אבל יש תקווה, יש תקווה.

ישי אלפוני: האם לפנות לעיתונות ולכל מיני מקורות כמו שציינתם, YNET, תצליח לשנות דעות של אנשים בגלל שהם יראו שהעם תומך בדעה ספציפית כל שהיא?

מאיר שטרית: לפעמים כן.

מאיר שטרית: הבעיה היא שהעיתונות לא תמיד מתעניינת בזה.

מאיר שטרית: כמו שאמרתי עם המדע, זו דוגמא קלאסית.

מאיר שטרית: לא מעניין אותם בכלל, הם לא כותבים שום דבר, אתה גם לא תראה מחר בעיתון כמעט שום דבר, אלא אם יראו בתחרות את מקבלי הפרסים אולי, במקרה הטוב.

מאיר שטרית: לא תראה כלום, כיוון שהעיתונות זה לא מעניין אותה.

מאיר שטרית: אני מוכרח לומר, ואני אומר בצער.

מאיר שטרית: יושב פה עיתונאי לצדי, העיתונות בארץ הפכה להיות שטחית, קולקלת בעיני, צהובה.

מאיר שטרית: כשעיתונים לוקחים לעבודה פרילנסרים בשכר רעב שמחפשים רק דם וכותרות, העיתונות לא פלא שהיא נראית ככה.

מאיר שטרית: אני זוכר עיתונים ברמה אחרת לגמרי, מלפני כמה שנים כשהוא היה עיתונאי.

דניאל בן-סימון: היו ימים.

מאיר שטרית: הוא הפיל ---

דניאל בן-סימון: לא, לא, לא צריך להיכנס לפרטים.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: הייתה כתבה שלו שעשתה סערה איומה בכנסת ---

דניאל בן-סימון: לא, לא, עזוב, עזוב, אנחנו ביום חגיגי היום.

מאיר שטרית: אני חושב, זאת אומרת, בכוונה אני מציין אותו כעיתונאי שהעמיק בנושאים שהוא טיפל בהם.

מאיר שטרית: אבל היום זה לא קיים.

דניאל בן-סימון: אבל תראה לאן הגעתי.

מאיר שטרית: לכן, העיתונות לצערי הרבה, אמנם העיתונות קובעת את סדר היום וסדר היום שנגזר מהעיתונות הוא כזה באמת.

מאיר שטרית: מטפלים בדברים האקסטרווגנדיים, הבולטים, לא בדברים החשובים והעמוקים.

מאיר שטרית: חברים, אני לפני שאסיים רציתי לשאול, שיר ארצי נמצאת פה?

מאיה הלוי: לא, היא בצבא.

מאיר שטרית: אה, בצבא.

מאיר שטרית: טוב, אני מצטער שהיא לא פה.

מאיר שטרית: רציתי לשאול אותה מה הביא אותה לחקור את האפיון של התפתחות שרירי השלד לעומת שרירי הראש, בעוברים של תרנגולות.

דניאל בן-סימון: וואו, וואו.

מאיר שטרית: שיש לזה כמובן השלכה על עוברים אנושיים כמובן, אבל זה בהחלט מעניין.

מאיר שטרית: ברור שכשנולד תינוק ששרירי הראש שלו הרבה יותר רכים ולכן מחזיקים את הראש כל הזמן, עד שהם מתפתחים, מאשר שרירי השלד.

מאיר שטרית: רק מעניין אותי מה הביא אותה לחקור את הנקודה הזאת.

מאיה הלוי: אנחנו לא יכולים לשאול אותה כי היא חיילת והיא נקראה חזרה.

מאיה הלוי: היא קיבלה יום חופש אתמול לשיפוט, ונאלצה לחזור.

מאיר שטרית: בהצלחה, בהחלט.

מאיה הלוי: זה סוד צבאי אולי.

מאיר שטרית: כן, בסדר.

מאיר שטרית: חברים, אני מבקש להודות לכולכם ולכל המשתתפים, לכל התומכים ולמורים, למנחים, למוזיאון המדע, למשרד החינוך, לאינטל – על ההשתתפות, ואני מאחל לכם הצלחה רבה.

מאיר שטרית: נתראה בשעות אחרי הצהריים בטקס חלוקת הפרסים.

מאיר שטרית: תודה רבה לכם.

דניאל בן-סימון: תודה רבה.