הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 48, 2011-03-07 10:00

יעקב כץ: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

יעקב כץ: יוסי, אם אפשר בקצורה, כמה מסתננים נכנסו במהלך ינואר-פברואר?

יעקב כץ: האם אנחנו רואים ירידה ואם כן למה יש ירידה, מה בדיוק קורה?

יעקב כץ: כדי שננצל את המצב אני רוצה פשוט לדעת.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי לך בחודש שעבר, כולם פה נכנסו לאיזו אשליה, שהנה באה הגאולה ויש ירידה.

יולי יואל אדלשטיין: בחודש ינואר היה לנו בערך שש מאות, בחודש פברואר היה שלוש מאות, וכולם כבר כמעט עשו משתה.

יולי יואל אדלשטיין: והנה אנחנו בשבוע הראשון של חודש מרץ עומדים על שלוש מאות.

יעקב כץ: שלוש מאות, שבוע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: השבוע הראשון של חודש מרץ, זה מחזיר אותנו למספרים של שנת 2010, שזה בסביבות האלף, אלף פלוס.

יעקב כץ: זאת אומרת, שמדינת ישראל צריכה להיות ערוכה גם בערים, גם בקליטה, גם בהכנת דירות, גם בהכנת אמצעים וגם במתקן הקליטה.

יעקב כץ: המתקן, העיר היפה, התחיל להיבנות?

יולי יואל אדלשטיין: העיר היפה נמצאת בדיונים.

יעקב כץ: עוד לא התחילו לבנות?

יולי יואל אדלשטיין: זה נמצא בשלבי תכנון מתקדמים, כרגע באתי מדיון באוצר.

יעקב כץ: לכשיתחילו לבנות, כמה זמן תיקח הבנייה?

יולי יואל אדלשטיין: לפי הערכה של משרד הביטחון, עד אוקטובר פלוס מינוס.

יעקב כץ: העיר תעמוד?

יולי יואל אדלשטיין: לא שלמה, אבל בחלקה היא תעמוד.

יעקב כץ: זה חשוב מאוד לדעת, משום שהייתה באמת תחושה גם בעקבות הסיור שלנו, שגם הגדר התלתלית שכבר נבנתה.

יולי יואל אדלשטיין: אני כרגע נפגשתי עם סמנכ"ל משרד הביטחון, ויש פעילות מאוד מואצת בנושא הגדר, בלי כל קשר לשאר התהליכים.

יעקב כץ: תודה לך יוסי, אבל אנחנו רואים שאנחנו חוזרים לכמויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא חוזרים לכמויות, וישנו פה מפקד מתקן הסהרונים, שהוא גם תחקר חלק מהם.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט מאוד היו בעיות לוגיסטיות, בגלל המהומות במצרים.

יעקב כץ: הדיון היום הוא בעניין העינויים, האונס והשבי שעוברים המסתננים ארצה ומה שעובר עליהם, אם אפשר במילה אחת, מה הייתה הסיבה שבינואר-פברואר הייתה ירידה ומה הסיבה שאנחנו רואים במרץ עלייה מחודשת?

שמעון ביבס: באופן טבעי הבעיות במצרים, מן הסתם, הקרינו על כל מה שקורה שם.

שמעון ביבס: היו בעיות של הגעה מסודן למצרים בגלל קשיי תחבורה, אם זה אוטובוסים, רכבות שמן הסתם גם הופסקו.

שמעון ביבס: המידע האחרון שעומד בידינו כאן, העלויות שהבדואים כרגע דורשים בגין ההברחה ירדו על מנת לעודד אותם.

שמעון ביבס: וכפי שאמר יוסי, השבוע הראשון של מרץ אכן מסמן את הממוצעים שאנחנו רגילים מ-2010.

שמעון ביבס: הסיבה העיקרית שאני תלוי כרגע זה הורדת המחירים שהם גובים כרגע, אם אנחנו רוצים לדבר על סדרי גודל של עשרת אלפים דולר להברחה לראש.

שמעון ביבס: המחירים שגובים רשת ההברחה, עומדת על סך של שלושת אלפים דולר, ירידה די קריטית.

שמעון ביבס: סיבה נוספת שקצת האטה, זה באמת אותם תיאורים קשים שעוברו אחורה סביב אותם מחנות עינויים.

שמעון ביבס: היה קצת חשש מצד המצרים להגיע, אבל יחד עם זאת העובדה שהמחירים ירדו ויש מקום חזקה והעצימה כרגע את החזרה.

יעקב כץ: תודה.

יעקב כץ: נציג השגרירות האמריקאית גם צריך להגיע?

יעקב כץ: הדיפלומט תקוע, טוב אנחנו לא נוכל לחכות יותר מדי.

יעקב כץ: אנחנו בעוד שלוש דקות נתחיל את הדיון.

יעקב כץ: יש למישהו קשר איתם, שיכול לדעת אם הם רחוקים?

יעקב כץ: אז אני אתחיל, זה מיד, פשוט חבל על הזמן, כן אנחנו נתחיל.

יעקב כץ: טוב, אז עוד פעם, אגב יש פה גם מארגונים כמו הרופאים לזכויות האדם, נמצאים פה, יש פה נציג של הרופאים לזכויות האדם?

שחר שהם: כן.

יעקב כץ: את הנציגה?

יעקב כץ: את יכולה לבוא לשבת פה.

יעקב כץ: ומארגונים אחרים שמטפלים במסתננים?

יעקב כץ: מי אמר, בבקשה, מקלט?

יעקב כץ: מה שאומרים פה זה מה שאני קובע, לא מה שאת אומרת, את צריכה להתחיל להתרגל לרעיון.

יעקב כץ: את רואה, למרות הדעות שלך, את רואה על מה אני דן היום.

יעקב כץ: בעקבות הישיבות הרבות שהתנהלו בוועדה פה, בנושא המסתננים, שבשנה שעברה נכנסו לארץ כחמישה עשר אלף, והכמות הגדולה שמגיעה דרך מצרים.

יעקב כץ: מדינת ישראל עושה את כל מה שהיא יכולה או מה שהיא צריכה לעשות או היא מתארגנת בשנתיים האחרונות הרבה, בעקבות לחץ שיצא מהוועדה הזו, ואנחנו רואים גם את בניית הגדר והמכשול צוברים תאוצה, כאשר בסיור שעשינו בדרום אנחנו רואים שתוך שלושה חודשים מהיום תהיה גדל תלתלית "מסוכננת", הכוונה עם סכינים, לאורך כל מאתיים העשרים קילומטר שתמנע מעבר של מסתננים.

יעקב כץ: לצידה מוקמת גדר נוספת בגובה של חמישה מטר, לאורך כל הגבול עם מצרים, שתהיה גמורה תוך שנתיים.

יעקב כץ: הולכת ומוקמת עיר שתטפל בצורה הגונה ויפה בכל המסתננים שיועברו אליה.

יעקב כץ: אנחנו שומעים פרסומים ברדיו ובתקשורת לאורך כל היום והלילה, שקוראים לאנשים להיזהר בהעסקת מסתננים ואנשים שנכנסו לישראל בניגוד לחוק.

יעקב כץ: כל הדברים הללו אמורים לתת תוצאות בעוד שנתיים-שלוש.

יעקב כץ: לצערנו הרב, אנו שומעים שכמות המסתננים עולה וחוזרת לכמות שהורגלנו אליה בשנת 2010, כפי שסיפרו פה גם מפקד הסהרונים וגם יוסי אדלשטיין ממשרד הפנים, לכמויות של אלף בחודש, לצערנו הרב.

יעקב כץ: אבל אנחנו התוודענו בוועדה פה גם לסיפורים מבהילים, שמבליטים פעם נוספת את אופייה החיובי של מדינת ישראל, שלמרות שמדובר בכמויות אדירות, שמשנות את המאזן הדמוגרפי של ערים בישראל כמו אילת, אשדוד, תל אביב, בני ברק, ראשון לציון, בניגוד לרצוננו, מדינת ישראל נוהגת, מהרגע שהמסתננים מגיעים לגבולנו, בצורה שעם ישראל בה במשך השנים, של רחמנות, ביישנות וגמילת חסדים, ולא רק הרופאים לזכויות האדם ולא רק הארגונים שמטפלים במסתננים.

יעקב כץ: במדינת ישראל כמדינה, כשהיו פה קציני צה"ל הם דיברו על קליטת המסתננים, העברתם לכלא סהרונים, הטיפול בכלא סהרונים כבני אדם, פיזורם בארץ, העובדה שלמרות שיש חוק שאוסר על העסקתם, ישראל לא מחילה את החוק ועד שהיא לא בונה את האלטרנטיבות היא לא מאפשרת מצב שהם לא יוכלו לעבוד.

יעקב כץ: זאת אומרת ישראל, מדינת ישראל נוהגת לאילא ולעילא.

יעקב כץ: לעומת טובתה, יופיה ואופיה ואופיו הטוב של העם היהודי היושב בציון, והתנהגותם של כל הגורמים מהצבא דרך המשטרה דרך רבי הכלא ודרך רשאי העיריות וכדומה, התנהגות למופת, שכל המדינות בעולם היו צריכות ללמוד ממדינת ישראל איך אנחנו מתנהגים, מובלטת התנהגותם של הבדואים בסיני, שלא רק שמקבלים כסף, בנוסף לעובדה שהם מקבלים אלפי דולרים לראש ורק עכשיו את נקטת בסכומים מבהילים שלפעמים מדובר על עשרת אלפים דולר לראש.

יעקב כץ: ואני תמיד תהיתי מאיפה מדובר באנשים שכשמדובר באנשים שקוראים לעצמם פליטים, מסוגלים לשלם גם שלושת אלפים דולר לראש, שמדובר בסכומים שגם בישראל אנחנו לא מכירים הרבה ישראלים שלפעמים יש להם את הסכומים האלה.

יעקב כץ: מה שעובר עליהם בקטע שבין המעבר באדמות סיני, אונס, עינויים, אני קיבלתי פה גם את הנספח של אמ"ן, שמות לפרסם את זה, שלא רק שאונסים, מתעללים, מכים, ואנחנו עוד מעט נשמע פה ממי שטיפל באנשים האלה, מדובר גם בסחר באיברים.

יעקב כץ: זאת אומרת, מוציאים מהם איברים בעל כורחם, וזה מדובר בבדואים שנמצאים בסיני שעכשיו שרודנותו של מובארק התגלתה לעיני כל והרודן הזה הוא כבר לא רודן והעם המצרי בתהליך דמוקרטי, שאולי נזכה לדמוקרטיה גם שם, פלט אותו החוצה, מתברר שתחת ידיו נעשו פשעים כנגד האנושות, כאשר מצרים, כמצרים שיש לנו אתה הסכם שלום, מסוגלים להיעשות פשעים נוראים כאלה.

יעקב כץ: אני רק יכול לתאר לעצמי שאילו המסתננים היו עוברים, נניח, לבדואים בדרום והיו עוברים סדרות של עינויים כאלו, אני מניח שמישהו היה מואשם בזה זה קודם כל היה ראש הממשלה, שר הביטחון ושר המשטרה ואליהם הייתה מופנית אצבע מאשימה.

יעקב כץ: גם במקרה של מצרים בשנים האחרונות, כשאנחנו רואים את הסחר באיברים, את התעללות המתמדת של הבדואים במסתננים שעוברים דרכה ומשלמים להם, זה מדגיש יותר את אופייה החיובי של מדינה ישראל.

יעקב כץ: אני רציתי היום, כדי להדגיש עם מי יש לנו עסק, מי האנשים האלה שנמצאים בצד השני של הגדר, איזה סוג של אנשים ולאיזה שפלות הם יכולים להגיע ולכן רציתי את הכינוס של הוועדה היום, כדי לספר משהו על האיסורים והעינויים שעוברים המסתננים ולהגיש את טובתה ואופייה הטוב של מדינת ישראל, שלמרות שזה נגד רצונה ולמרות שהיא לא שמחה על מעבר של אנשים בניגוד לרצונה היא פועלת בצורה אנושית, מוסרית והגונה שאין כדוגמתה, אני חושב, בעולם המערבי.

יעקב כץ: הייתי רוצה לשמוע מהרופאים לזכויות האדם.

יעקב כץ: את נתת לי פה דף ואת מדברת על שבי, עינויים ואונס במדבר.

יעקב כץ: אז לפני, כי אני לא רואה פה מישהו מנציגי אמ"ן ומשרד הביטחון, לא הגיעו עדיין, נכון?

יעקב כץ: אז אולי נפתח בך, שתספרי מה, מתוך הנתונים שלכם, מה אתם יודעים ומה אתם יכולים לספר לנו.

שחר שוהם: עמותת רופאים לזכויות אדם מפעילה בהתנדבות מרפאה פתוחה שנותנת טיפול רפואי ומסייעת לכל מי שהוא חסר מעמד וחסר ביטוח רפואי בארץ.

שחר שוהם: במסגרת זה, בשנה האחרונה, שמענו יותר ויותר עדויות.

שחר שוהם: זה התחיל מנשים שהגיעו למרפאה, שביקשו לעבור הפלה בעקבות אונס שהן עבור בסיני.

יעקב כץ: אין לכם כרגע מושג כמה נשים או כמה גברים נכנסים בכל הפלה, הלא הם עוברים, עברו שלוש מאות השבוע, יכולים להגיד פחות או יותר אחוזים שאתם?

שחר שוהם: דיווחים על אונס והפלות, גם יש עדויות מגברים, אבל נשים מגיעות אלינו לבקש לעשות הפלה.

יעקב כץ: אונס של ילדים?

שחר שוהם: שמענו על התעללויות של ילדים, קשירה של ילדים בשלשלות לאמהות שלהם, תינוקות בני פחות משנה שנקשרו לאמהות שלהם.

שחר שוהם: נשים שעוברות התעללות מאוד קשה במשך חודשים, אנשים שם נכלאים במשך חודשים.

שחר שוהם: אנחנו מדברים על כוויות, קבורה באדמה, מכות חשמל, עינויים מאוד קשים.

שחר שוהם: כל העניין הוא שמתעללים בהם כדי שאחר כך הם יתקשרו ודורשים כופר מאוד גדול, אנשים נשארים שם חודשים ארוכים.

שחר שוהם: אחרי שהם מצליחים לעבור את הגבול הם מגיעים לישראל.

יעקב כץ: כשהם מגיעים אליכם למרפאה זה כבר אחרי שהם טופלו על ידי צה"ל וסהרונים ועברו טיפול, של רופאים, ראשוני.

שחר שוהם: הם מגיעים אלינו למרפאה שעברו טיפול מאוד חלקי, נשים עדיין מגיעות אלינו אחרי שהן ביקשו לעבור הפלה ולא עברו הפלה ושוחררו ישר, בעצם שוחררו לרחוב.

יעקב כץ: הסהרונים לא יכולים לעשות הפלות?

דור מיכאל: אני מבקש לבדוק במקרה כזה ולהודיע לי כי אני חושב שזה נגד ההנחיות של שירות בתי הסוהר.

דור מיכאל: זאת אומרת, אותן נשים שמגיעות ומזוהה שהן בהריון.

יעקב כץ: סליחה, זה שהן בהריון, אישה בדרך כלל יכול להיות שמבעלה היא בהריון, אז אנחנו לא יודעים.

יעקב כץ: יכול להיות שרק אחרי זה הן צריכות אולי טיפול כדי להגיד את זה למישהו בצורה יותר אינטימית, לא לכל אחד הן מוכנות לספר את זה.

דור מיכאל: אם הן עושות הפסקות הריון אז שם זה מכוסה ואם הן משתחררות?

יעקב כץ: אנחנו נטפל בכל העניין, אנחנו בעד שמדינת ישראל תמשיך ותתן את הטיפול ההגון שלה.

יעקב כץ: תגידי לי, אתם, האגודה הזו, היא אגודה בין לאומית או אגודה פרטית של מדינת ישראל?

שחר שוהם: עמותת רופאים לזכויות האדם זו עמותה שפועלת בישראל.

יעקב כץ: רק בישראל?

שחר שוהם: בניגוד לרופאים ללא גבולות, שזה ארגון בינלאומי, זה ארגון ישראלי.

יעקב כץ: אני קצת התבלבלתי.

יעקב כץ: עכשיו, אז יש גם רופאים ללא גבולות?

שחר שוהם: זה ארגון הומניטרי שפועל בעולם.

יעקב כץ: עכשיו אתם, כשאתם רואים דברים כאלה ואתם, סליחה יוסי, למי אתם פונים?

יעקב כץ: מדינת ישראל עושה מה שהיא יכולה בתחומי המדינה, למי פניתם?

יעקב כץ: לאו"ם, למצרים, לאומות העולם, האם זה פורסם במדינת ישראל איך מתנהגים הבדואים, איפה הבאתם את זה לפרסום?

שחר שוהם: אנחנו הוצאנו שני דו"חות, זה הדו"ח האחרון שיצא, שהוא עדכון שלו, אנחנו מפרסמים את זה בכל מקום שרק אפשר.

שחר שוהם: זה יצא בעולם, היו כתבות בעולם על זה, אנחנו מנסים גם להפעיל לחץ על מצרים שתפסיק את העינויים, זאת אומרת, כרגע זה מצב שהוא קצת בעייתי.

שחר שוהם: אבל צריך להבין שמעבר להפלות שדיברתי מדובר באנשים שצריכים לעבור שיקום.

שחר שוהם: זאת אומרת, גם אם הם מתאשפזים במצב חירום בבית חולים והם יוצאים, הם צריכים לחזור ולקבל את הטיפול הרפואי ואין להם לאן לפנות.

שחר שוהם: זה אנשים שהם קורבנות של עינויים מאוד קשים ואין להם שום מענה, הם לא יכולים לעבוד בישראל, הם לא יכולים לקבל שום טיפול רפואי מלבד טיפול חירום ומלבד מה שאנחנו מספקים בהתנדבות, ואנחנו לא יכולים לספק את זה, ומדובר באנשים שצריך לטפל בהם.

שחר שוהם: צריך להחיל חוק, למשרד הבריאות ולמשרד הרווחה יש את הסמכות להחיל את חוק הבריאות הממלכתי על האנשים האלה כרגע, כי הם צריכים עזרה כרגע.

יעקב כץ: זה נכון, אנחנו בוועדה שלנו טענו, ואני טענתי את זה גם מעל בימת הכנסת, שלצערנו הרב ברגע שעברו, ועברו לפה שנה שעברה חמישה עשר אלף איש, חמישה עשר אלף איש הם כמו אוויר, אין בתקציב של מדינת ישראל, חוץ מהמשטרה שמטפלת בהם, אבל אין תקציב שמתייחס לעוברים כאנשים.

יעקב כץ: אנחנו בבעיה, מדינת ישראל לא רואה את זה עדיין כחלק אינטגרלי של המערכת שלה והיא צריכה לראות מה היא עושה.

יעקב כץ: האם יש פנייה דרך אנשים שקשורים לאנשים האלה, למשל באימיילים או בפקסים או ב"אס אם אס", שלא ישכחו נשים לפחות, כי נשים הן הרבה יותר, הרבה יותר קל לפגוע בהן.

יעקב כץ: האם יש פנייה כזאת, כי אני מבין יוסי שהכמות של הנשים היא קטנה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה?

יעקב כץ: הכמות של הנשים שעוברת היא מזערית, הנשים ביחס לגברים.

יולי יואל אדלשטיין: הכמות הגדולה יותר היא של גברים.

יעקב כץ: אין לנו אחוזים.

שמעון ביבס: יש את הנתון.

יעקב כץ: כן, תתן לי בבקשה, אני רוצה לשמוע.

שמעון ביבס: ב-2009 חדרו ארבע חמישים וארבע נשים, ב-2010 עלייה של כארבע מאות אחוז, אלף שש מאות שבעים ושש נשים.

יעקב כץ: אלף שש מאות שבעים ושש מתוך ארבע עשר אלף שנכנסו לישראל המוכרים.

יעקב כץ: אני רוצה לדעת, אלף שש מאות וחמישים הנשים, בתחקור הראשוני שלכם אתם יכולים לדעת, יש לכם נתונים כמה מהן נאנסו, כמה מהן עברו אינוס?

שמעון ביבס: קשה מאוד לבודד את הנתון הזה משום שמפאת שהרישומים שמוגשים, היחידים שראיתי ברישומים לגבי היכולת לאבחן, עובדת סוציאלית בכל התהליך עם הנשים, מחזירים לעבודת בדיקות הריון, רצוי לא רצוי, קשה מאוד לדובב אותם גם.

יעקב כץ: אולי הן אפילו לא יודעת שהן בהריון.

שמעון ביבס: חלקן גם לא יודעות.

שמעון ביבס: בכל מקרה, המקרים שכן מובאים לידיעתנו, של הריונות לא רצויים, הן כמובן מובאות בפני בעיה של דין המשמורת, אפנה את הבקשה לידנו.

שמעון ביבס: ואז כמובן אנחנו יוצרים קשר עם גורמי רווחה מבחוץ ודואגים גם להעביר את המקל בצורה מסודרת לגורמי הטיפול בחוץ, אם זה באמת לעמותות שעושות עבודה נפלאה פה, כדי שנציין את תרומתן הרבה, גם מקבלות דף הסבר, מספרי טלפון בשפתן הן, אם זה רופאים לזכויות אדם.

שמעון ביבס: זהו, זה מה שאני יודעת לומר.

שמעון ביבס: אגב, חלק מההריונות הם רצויים.

יעקב כץ: הבעלים מגיעים שבועיים אחרי זה, או שהם עדיין נשארים שם.

שמעון ביבס: קשה לקבוע באותה נקודת זמן, עד כמה ההריון הוא רצוני או לא.

יעקב כץ: אבל אנחנו יודעים על כמות מקרי אינוס, אנחנו לא יודעים לדבר על אחוזים, אם כולן נאנסו, חלקן, זה אנחנו לא יודעים לדעת.

יעקב כץ: יש לך את הנתונים לגבי מהי כמות הילדים שמגיעה?

יעקב כץ: ילדים מתחת לגיל ארבע עשרה, ילדים קטנים מתחת לגיל ארבע עשרה.

שמעון ביבס: לפי מיטב זכרוני, בסביבות השלוש מאות.

יעקב כץ: ב-2010.

יעקב כץ: זאת אומרת, זה הרוב מבוגרים.

דור מיכאל: קודם כל אני רוצה לברך את הרופאים לזכויות האדם על העבודה שלהם.

דור מיכאל: מעבר לזה יש מרפאה נוספת של ההסתדרות הרפואית ושל משרד הבריאות וארגונים נוספים.

דור מיכאל: טיפה בים לעומת הצרכים שיש להם.

דור מיכאל: לגבי ההפלות אני לא אמתי קודם, הנושא הזה אולי זה הנושא היחידי שמכוסה, אם יהיה צורך אני יכול להוציא את המספרים, כי כמובן כל דבר כזה נרשם ואם יש איזשהו מקרה שלא ידוע או שאיכשהו לא הובא לידיעתנו, אנחנו נעמוד לרשותכם תמיד.

דור מיכאל: יש פה בעיה של החלטה, כיוון שלא הוחלט ברמה של ממשלה.

דור מיכאל: אני חושבת שחברתי קצת אופטימיסטית אם חושבת ששר הבריאות יכול בחקירתו לתת איסור רפואי, יש לזה השלכות שהממשלה צריכה לקבל אותם.

דור מיכאל: ולנו, לא רק שלא התקבלה החלטה, אלא על הצוות המקצועי של משרד הבריאות ושל הגופים הממשלתיים, הושארה עלינו כל המעמסה של לתת תשובה לבעיות אנושיות, יום-יום.

דור מיכאל: למשל, מישהי שנאנסה ובהזדמנות זאת גם הדביק אותה בכל מיני מחלות נוראיות, ששם עלות הטיפול היא איומה, ומקרים נוספים, חבל להפתיע.

דור מיכאל: אחד שנורה בגבו על ידי המצרים, חיילי צה"ל אספו אותו לבאר שבע, שלושה חודשי אשפוז וניתוחים על חשבון בית החולים סורוקה, אפילו לא על מדינת ישראל, ולאחר מכן, לאן אתה הולך להמשך שיקום?

דור מיכאל: הדברים נוראיים, זה מאוד נורא כאנשי מקצוע, מקווים שתהיה איזושהי תשובה ברמה ממשלתית של המדינה.

יעקב כץ: מדינת ישראל צריכה לנעות את הכניסה, אבל ברגע שאנשים נכנסו אז מדינת ישראל צריכה לעשות את המאמצים.

יעקב כץ: מדובר פה באנשים שאם היא לא מצליחה למנוע את הכניסה שלהם, היא צריכה להיערך בטיפול.

יעקב כץ: אנחנו לא רואים שמדינת ישראל ערוכה, לא בתקציב שלה ולא בטיפול שלה.

יעקב כץ: אם כי אנחנו רואים שהיא נערכת היום להקמת עיר, שבעיר הזו יהיה גם מרפאות, אני מבין.

דור מיכאל: דוקטור ליברמן ואני הכנו את התוכנית למרפאה השנה, אבל בואו נשים דברים בפרופורציה, נשים אותם שם, נטפל בהם שם, ייעוץ והם יקבלו טיפול, מה הלאה?

דור מיכאל: גם עוד דבר אחד, הרעיון הזה של הגדר שמכסה מאה חמישים ממאתיים שבעים קילומטר, בואו ננחש ביחד, חייל צה"ל מסכן שימצא קבוצה של אנשים על הגדר שגוססים מצמא.

יעקב כץ: כן, אני מניח, עזוב, זה לא הולך ככה.

יעקב כץ: אז יביאו להם מים.

יעקב כץ: ברגע שהגדר הגדולה תהיה ממוקמת, זהו עניין של מדינת ישראל ואם מישהו יגיע לשם יעבירו לו מים, אז הם יגידו לעצמם שמרחמים מהצד השני של הגדר.

יעקב כץ: אבל זה לא העניין שמדינת ישראל אחראית עכשיו על כל מי ששולחים אותו לגדר.

יעקב כץ: בשביל זה ישראל היום קובעת את הגבול הזה.

יעקב כץ: היום הבעיה היא שהם חוצים את הגבול, והם נכנסים לתוך שטח מדינת ישראל.

יעקב כץ: כתוצאה מהגדרות שיקמו ודרך הגישוש, לא יוכלו לחדור.

יעקב כץ: אז אם המצרים לא יתנו מים אז ינחיתו להם שם מים ממוסקים, זה לא תהיה בעיה של מדינת ישראל.

יעקב כץ: מדינת ישראל לא חייבת לקלוט כל אחד שנמצא בצד השני של הגבול, בשום מקום בעולם.

יעקב כץ: אותה בעיה יכולה להיות מחר אם מעזה יתחילו לנוע לכיוון ישראל מאות אלפי אנשים.

יעקב כץ: נמצא נמצא כאן איש, שהבן שלו שבוי בכלא בסיני.

יעקב כץ: אז אולי שיתקרב לשולחן.

אייל לוי: הנושא הזה נמצא בחקירת משטרה כרגע, והחשיפה הזאת עלולה לחבל בחקירה.

יעקב כץ: אתה מדבר על המקרה הזה של הבחור?

אייל לוי: זה הספציפי.

יעקב כץ: סליחה.

יעקב כץ: אז אולי תספר אתה מה אתם יודעים.

אייל לוי: אני מעדיף שלא להיכנס לפרטים, מעבר לעובדה שיש לו בן משפחה מוחזק בצד המצרי, אנחנו פועלים כרגע מבחינה חקירתית לטפל בזה.

יעקב כץ: טוב אז הנושא הזה ידובר בו, ובזה סיימנו את הסיפור הזה.

רחל גרשוני: אני מתאמת המאבק בסחר בבני אדם במשרד המשפטי, ורציתי להצדיע להירתמות.

יעקב כץ: את מודעת לדו"ח של אמ"ן שקרא לזה, לפי מה שאני קיבלתי, מנגנון הברחות וסחר באיברים של פליטים מאריתריאה.

יעקב כץ: בנתון שנתן לנו חורי אבו חאלד, פה הם כנראה בחזות תנועת חמאס.

יעקב כץ: אבל אבו חאלד ידוע, מוכר ולא הייתה בעיה לאמ"ן לפרסם את זה משום שאני למשל, עד הדיון היום, ידעתי שברשעותם ואכזריותם של הבדואים בסיני, הם עושים את כל ההתעללויות שרק יכולים.

יעקב כץ: מצריבה ועד קטיעת איברים ועד אינוס של ילדים ונשים.

יעקב כץ: אבל סחר באיברים, אני לא הייתי מודע לעובדה שבכוח מוציאים ועוקרים איברים מגופם של אנשים וסוחרים בהם.

יעקב כץ: כדי שנדע עם מי יש לנו עסק, עם אלו שאנחנו רוצים לעשות איתם מחר שלום, אז פשוט שנבין את העניינים שמדינת ישראל עומדת בפניהם.

רחל גרשוני: טוב אז יש הרתמות חלקית של המדינה במובן של המנגנונים להגנה על קורבנות סחר בבני אדם ועבדות.

רחל גרשוני: מה אני מתכוונת - אל עף שהעברות האלה, העינויים הנוראיים האלה, מתבצעים לא על אדמת ישראל, לא על ידי עבריינים ישראלים ולא נגד קורבנות ישראליים, המערכת והמנגנונים שמגנים על קורבנות הסחר נרתמו.

רחל גרשוני: מה אני מתכוונת?

רחל גרשוני: אחד, לגבי אותו החלק שאפשר להגדיר אותם כקורבנות סחר ועבדות ואני מדגישה, לא כל מי שבחנה עינויים, על אף שעבר ייסורים נוראיים, אפשר להגדיר אותו במסגרת העבירות הקיימות.

רחל גרשוני: אבל אותו החלק שאפשר, אז יש לנו מרכז משטרתי, שיושב לצדך, ליאור שליו, והוא הפנה שמונה נשים ושלושה גברים למקלטים שלנו.

רחל גרשוני: יושבת לצדי המנהלת של המקלטים לקורבנות הסחר, שהיא יכולה לספר על הנשים האלה.

רחל גרשוני: הסיוע המשפטי, המרכזת של הסיוע המשפטי לקורבנות הסחר, נותנת סיוע משפטי חינם לכל מי שמזוהה כקורבן סחר או עבדות, והיא תוכל לספר קצת יותר.

יעקב כץ: אני אבל הייתי רוצה לפני כן לשמוע, לפני שהיא תספר על הנשים, מה מדינת ישראל, כמדיה ריבונית, שיש לה הסכם שלום עם המצרים, איפה וכשהדבר הזה נעשה במשך חמש-שש השנים האחרונות, גם הסחר בנשים מתברר, גם החיתוך איברים, גם האינוס, הדבר הזה הוא לא חדש.

יעקב כץ: איפה התפרסמה או פנייה, איפה באה לידי ביטוי פנייתה של מדינת ישראל?

יעקב כץ: עכשיו התברר שמובארק היה רודן שאפילו ברק אובאמה דרש ממנו להסתלק מהשלטון.

יעקב כץ: הרי אנחנו זוכרים שנים, במשך כל השנים האחרונות, כולל נתניהו וראשי ממשלה ושרים, טסו באופן קבוע לשחרר, להתחנף, להזדקק לשירותיו של הרודן מובארק.

יעקב כץ: איפה אנחנו שמענו, רגע אחד תתני לי לסיים.

יעקב כץ: אני בשאלה שלי, יש לי גם כן מגמה להעביר מסר.

יעקב כץ: איפה שמענו מראש הממשלה, משר חוץ, מאיזה שר, מפואד בן אליעזר, איפה שמענו שמדינת ישראל מתלוננת על כך שהמצרים נותנים שבארצם יעברו עשרות אלפי אנשים עינויים מדי שבוע, וכל העולם שותק.

יעקב כץ: איפה זה בא לידי ביטוי?

רחל גרשוני: אז קודם כל, אני יודעת על התופעה הזאת רק מ-2009, לא שש שנים, זה דבר ראשון.

יעקב כץ: לא, סליחה, בהחלט ידוע שהדבר הזה היה, רק אתם לא ידעתם.

רחל גרשוני: לא, זכור לי - - -

יעקב כץ: לא הייתה התעללות?

רחל גרשוני: אני חושבת שזה לא קיים שש שנים, אני יודעת על זה מ-2009.

יעקב כץ: אני יכול לחדש לך, שאין לי ספק שעברו התעללות גם לפני כן.

רחל גרשוני: אונס כן, מחנות עינויים לא היו.

יעקב כץ: לא מחנות עינויים אבל אינוס, זו דרכם והם תמיד אנסו.

רחל גרשוני: מחנות עינויים לא היו, לפי מיטב ידעתי, לפני 2009.

רחל גרשוני: משרד החוץ אכן פנה למצרים, מצרים במשרד החוץ אכן במגעים.

רחל גרשוני: לא זה בלבד שפנה, אלא כל הזמן ניסה להתעדכן מה קורה, ולחץ מופעל.

רחל גרשוני: גם יחידת סער של משטרת ישראל עשתה מה שהיא יכלה, יש לה שלושה כתבי אישום נגד משתפי פעולה אריתראים בישראל.

רחל גרשוני: זה אומר אריתראים שהם ניגשים לבני המשפחה של המעונים, אומרים תנו כסף ומעברים את זה לחשבונות הבנק של הבדואים.

יעקב כץ: אגב, פה מסופר על מישהו שנתפס, נשפט לעשרים שנה ומשום מה שוחרר מהכלא וחזר לסורו.

יעקב כץ: זה אני רואה בדו"ח של אמ"ן.

יעקב כץ: אולי נציג אמ"ן שנמצא פה יסביר למה שחררו אותו?

רחל גרשוני: הדבר האחרון שיש לי להגיד, אם תרצה לשמוע יותר מהמקלט, הסיוע המשפטי, המרכז המשטרתי אז תוכל, הם נמצאים פה, ברור שזה לא פתרון מקיף, זה לא פתרון מושלם, כי לא את כל האנשים האלה אפשר להגדיר אותם כקורבנות סחר.

רחל גרשוני: ואפילו אם היה אפשר אין לנו את התפוסה, המקלטים שלנו, מעבר לעכשיו, שלושים וחמש נשים ושלושים וחמישה גברים, זאת התפוסה שלנו.

יעקב כץ: אני רק רציתי לטעון שהתעללותו של מובארק בעם שלו, שמתגלית היום לעיני כל, ואצל המצרים הוא נחשב לרודן, אני מקווה שגם אצל הישראלים, מתברר שהוא נתן יד לפשעים נגד האנושות כשהוא היה הנשיא המצרי או הראיס המצרי.

יעקב כץ: נמצא פה נציג אמ"ן, אתם מספרים בדו"ח שלכם על אדם אתיופי בשם פתאווי מאהרי, שמשמש כאיש קשר והוא שוחרר.

יעקב כץ: אני רוצה לשמוע איך קורה שאדם שנתפס על פשעים כאלו גדולים נמצא בישראל, משוחרר וממשיך לעסוק בסחר באיברים או בעסק הזה.

אבישי קארו: טוב קודם כל כנציג אמ"ן אני לא יכול להתייחס לסוגיה הזאת משום שאמ"ן לא מופקד על העניין של מי שוחרר ומי נעצר, אנחנו פשוט חשפנו את הסיפור הזה משום, שבראייתי, הדבר שאמ"ן יכול פה להוסיף, להגיע פה לבירור ולטיפול, זה ארגון דווקא איטלקי, ארגון זכויות אדם שהוא למעשה זה שמפרסם בקביעות ועוקב אחרי הפרשייה הזאת, זה ארגון שנקרא.

אבישי קארו: ..

יעקב כץ: אין שום ארגון ישראלי שעוקב אחרי מה שעושים הערבים למסתננים?

יעקב כץ: כי יש הרבה גופים שמתמחים על ידי הקרן החדשה, אנחנו רואים שהם עוקבים בצורה סיסטמתית על מה שעושים הישראלים.

יעקב כץ: אנחנו לא שומעים על מה שעושים הבדואים והערבים או מה שעשה מובארק או ההתעסקות של המצרים בהתעללות במסתננים.

אבישי קארו: אנחנו דווקא לא ראינו בחיפושים שלנו.

יעקב כץ: לא מצאתם שום ארגון ישראלי?

אבישי קארו: לא מצאנו עיסוק.

אבישי קארו: אגב, אנחנו גם בדרך כלל לא עוקבים אחרי ארגונים ישראלים בהגדרה, זה צריך להגיד כי זה חשוב מאוד לציין את זה.

אבישי קארו: אנחנו, למעשה, כגוף מודיעיני מחפשים.

אבישי קארו: ..

יעקב כץ: אבל אתם לא יודעים על שום ארגון ישראלי שפנה, פעל, עשה, טרח, פרסם, התעקש, הביא לידיעת הציבור בישראל שהמצרים מתנהגים בצורה איומה כזאת?

אבישי קארו: אנחנו לא מכירים אבל הארגון האיטלקי הזה למשל הוא מאוד פעיל בעניין הזה והוא גם פנה לאו"ם לפי הפרסומים, הוא ממשיך, נכון לרגע זה, להמשיך ולהפיץ דיווחים על מעשים נוראיים שמתבצעים.

אבישי קארו: כולל בדיקה שעשינו אתמול, כי לפני שבאתי לפה עשינו איזושהי עבודת הכנה כדי להבין מה התחדש מפרסום המסמך ועד היום, הם ממשיכים להזרים בקביעות מידע על דברים מאוד קשים, סחר באיברים, כל המנגנון גם של לקיחת הכופר והדברים מהסוג הזה שהם פשוט מפעילים גם לחץ נפשי על בני המשפחות, כך עולה מהנתונים.

אבישי קארו: הארגון הזה יש לו אתר באינטרנט ואפשר לקרוא את הפרסומים בקביעות.

אבישי קארו: הארגון הזה גם טוען שיש להם עדויות, תיעודים, שהפליטים המוחזקים שלחו באמצעות מכשירים סלולריים.

אבישי קארו: אנחנו לא הצלחנו להגיע לעדויות החיות והמצולמות כפי שהם טוענים.

יעקב כץ: אבל יש לנו את העדויות כשהם מגיעים לארץ.

אבישי קארו: בדיוק.

יעקב כץ: כשהם מגיעים לארץ, אנחנו מקבלים את כל העדויות על ידי אלו שנפגעו, אם זה נשים, אז זה גברים ואני בסיור שעיתי בדרום פעמיים, אנחנו נפגשנו עם הילדים, נפגשנו עם הנשים והם ספרנו, בין היתר, מה שעבר עליהם בסיני.

אבישי קארו: השאלה היא, האם נוצר קשר עם הארגון הזה?

יעקב כץ: אנחנו לא שומעים תלונות של ממשלת סודן על עינויים שמענים אותם, לא הועמד לדין שום אדם שעשה פשעים נגד מסתננים.

אבישי קארו: לא, למעט הפרטים האלו שציינו, כולל האנשים שמשמשים כמתווכים, שנעצרו ושוחררו לפי הדיווחים, וגם פה אני לא אומר דברים כסימן קריאה מוחלט אלא זה לפי הפרסומים.

יעקב כץ: האמריקאים, למשל באו"ם, לא פנו?

יעקב כץ: אובאמה, ישיבת האו"ם לא פנתה לנושא הזה?

יעקב כץ: לא שאלה איך קורה, את המצרים איך נותנים?

יעקב כץ: לא שמענו מזה?

אבישי קארו: לא טופל לפי המידע שיש לנו.

יעקב כץ: אגב, ראש הממשלה, אני מניח, מיודע בכל הפרטים אם אנחנו מיודעים.

אבישי קארו: אני לא יודע להתייחס לגבי ראש הממשלה.

יעקב כץ: אתה לא יודע להתייחס, לפחות מפה אנחנו מעבירים לו מסר שידע שהמצרים עד היום סוחרים באיברים, מענים, מתעללים, לפחות שהוא נוסע עכשיו לארצות הברית אולי, שהוא נפגש עם הנשיא אובאמה, שיביא לידיעתו.

יעקב כץ: אולי בין הלחצים המפעילים שם על משטר הצבאי שהעינויים של המסתננים בדרך ייפסקו.

יעקב כץ: אנחנו בישראל עושים את כל מה שאנחנו יכולים, נכון יוסי?

יעקב כץ: במה שתלוי בנו אנחנו מתנהגים למופת.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לעדכן את כבוד היושב ראש, מנכ"ל הרשות וצוותו שעוסקים בנושא הזה, נפגשתי לפני כשבועיים גם עם הגברת רחל גרשוני לפגישת עבודה והנושאים האלו נדונו.

יולי יואל אדלשטיין: ובשבוע שעבר מנכ"ל הרשות נפגש עם נציגי הקונסוליה האמריקאית ויושב פה מר מייקל לורי, כמדומני, שהיה נוכח בפגישה.

יולי יואל אדלשטיין: ומנכ"ל הרשות גם ביקש מנציבות האמריקאית שהם יפעילו את הלחצים שלהם במצרים על מנת למנוע את התופעות האלה.

יעקב כץ: כיוון שהכמות שמגיעה זו כמות של אלף לחודש אז יש להניח, שכמו שאומר לנו נציג אמ"ן, שכל הפשעים היו נמשכים, ויש להניח למה שישנו מסורם?

סיגלית זהר: אני מהלשכה לסיוע משפטי בתל אביב.

סיגלית זהר: משרד המשפטים, מעניק סיוע משפטי לאנשים שנעברו נגדם עבירות.

סיגלית זהר: החל מסוף שנת 2009 הענקנו סיוע משפטי לשמונה נשים שטענו שנעברה נגדם עברה של אחזקה בתנאי עבדות.

סיגלית זהר: העברנו אותן למקלט "מעגן", אנחנו בשלבים של הגשת בקשות למשרד הפנים לשנת שיקום, טרם נענינו לבקשות.

סיגלית זהר: אין לנו פה למעשה, המדינה מעניקה סיוע משפטי גם בתביעות אזרחיות, אבל כאן בגלל שהעברה בוצעה במצרים, נגד בדואים, אז למעשה אין לנו את מי לתבוע והסיוע הוא למעשה רק בקשה לשנת שיקום.

סיגלית זהר: חלק מהנשים מזוהות מאריתריאה וסודן וזה מקנה להן הגנה, אבל רוב הנשים מזוהות ממדינות אחרות, כך שלמעשה ניתן להרחיק אותן ואנחנו מבקשים שבטרם ירחיקו אותן תינתן להן האפשרות להגיש בקשה לשנת שיקום.

סיגלית זהר: העדויות הן ממש מזעזעות.

יעקב כץ: ספרי משהו, שהוועדה תשמע פה את הדברים, לפחות שהעולם ישמע.

יעקב כץ: מה שאת יכולה לספר, כמה שניתן לשמוע.

סיגלית זהר: מדובר בנשים שטוענות שכולן הוחזקו חודשים ארוכים במדבר, כולן היו קשורות, נגד כולן ננקטה אלימות פיזית ומילולית, כולן חוו מעשי אינוס חוזרים ונשנים, רובן טענו לאונס קבוצתי, הכריחו אותן לעשן כל מיני חומרים למיניהם.

סיגלית זהר: הרעבה, נשים שטוענות שלא נתנו להן לאכול, קיבלו פיתה אחת ליומיים.

יעקב כץ: את מדברת על חודשים רבים?

סיגלית זהר: חודשים ארוכים.

יעקב כץ: איך מסבירים את זה?

יעקב כץ: אני רוצה לדעת, אין שום גוף בישראל שזה עניינו, לבוא ולהביא לידיעת העולם, ידיעת הציבור, מה נעשה לאנשים בדרך שם?

יעקב כץ: אנחנו אנשים כאלה טובים, שיודעים להצביע על כל מעשה עוול שנעשה במדינת ישראל.

יעקב כץ: אתם יודעים במשרד המשפטים על איזשהו גוף בישראל שזה עניינו?

יעקב כץ: שהביא לידיעת העולם, לידיעת המצרים, לידיעת הישראלים?

יעקב כץ: אילולא הייתי יושב בוועדה, אני יכול להגיד לכם עכשיו, שרוב הישראלים לא יודעים את הדברים הללו.

רחל שחורי: האמת היא שזה, מתפרסם בעיתונות.

יעקב כץ: אני לא שאלתי, התפרסם אני יודע, אני שואל אם יש איזה גוף ששם לו למטרה, שאולי נתמך על ידי האיחוד האירופאי או על ידי הקרן החדשה, ששם לו למטרה שאנשים לא יסבלו, אנשים שמגיעים לישראל?

רחל שחורי: הם מרכזים דיונים בעניין הזה.

יעקב כץ: אני לא שמעתי בוועדה ממך, נדמה לי שלא דיברת על הנושא הזה.

מיכאל נתן בבלי: היינו בין הראשונים שגילו את התופעה הזו בראיונות של מבקשי מקלט ופנינו והפנינו למי שחשבנו לנכון.

מיכאל נתן בבלי: להוסיף רק עוד מילה אחת על האו"ם.

יעקב כץ: מר בבלי, האו"ם לא רק שיצא בפנייה חריפה במצרים, הוא עשה דבר שהוא לא מקובל בדרך כלל, האו יצא בהכרזה פומבית של הנציב העליון על התופעה הזו ועל גילוייה, במקביל לפנייה דיפלומטית למצרים.

יעקב כץ: אגב, היה דיון באיזושהי וועדה, באיזושהי עצרת, באיזשהו מקום?

יעקב כץ: הלוא מדובר פה על מעשים חוזרים ונשנים של אלפי אנשים.

מיכאל נתן בבלי: נציבות האו"ם לפליטים מוסמכת בנושא הזה.

יעקב כץ: הייתה ישיבה, דיון, שישראל נקראה אליה, שהמצרים נקראו אליה, מישהו נקרא להסביר מה קורה?

מיכאל נתן בבלי: אנחנו כל הזמן בקשר.

יעקב כץ: לא, אני שואל, כיוון שאני בוועדה שלי לא שמעתי ואני קורא, ולדאבוני הרב אני חבר כנסת, אז אני צריך, אני שואל, אני לא זוכר שראיתי באיזשהו מקום.

מיכאל נתן בבלי: הפנייה של האו"ם למצרים, לא מובאת בוועדה הזו.

יעקב כץ: לא, אני שואל אם היה.

יעקב כץ: אני לא שמעתי שפורסם שהייתה באו"ם, בניו יורק, או בהאג או באיזשהו מקום אחר, שהיה איזשהו כינוס של איזושהי עצרת או ועדה מרכזית של האו"ם.

מיכאל נתן בבלי: אין צורך בכינוס, הייתה הודעה לנציב העליון.

יעקב כץ: תגיד לי מתי היה כינוס, אולי אתם תציעו שיהיה כינוס של האו"ם בנושא הזה.

מיכאל נתן בבלי: אני מניח שקדמה להכרזת הנציב העליון ישיבה שבה הובאו העובדות.

מיכאל נתן בבלי: אם את המתכוון לכינוס, הם כינסו את מועצת הביטחון.

יעקב כץ: לא את מועצת הביטחון, אני שאלתי על ועדה פשוטה, קטנה שהיא קיבלה איזשהו הד קולי, שמיעתי בעולם שתחת רודנותו של מובארק נעשו פשעים נגד האנושות?

יעקב כץ: זה רצית לדעת.

מיכאל נתן בבלי: ההודעה של האו"ם לא כללה את המשפט "תחת רודנותו של מובארק שעשה פשעים".

יעקב כץ: אבל אתה אומר שכן הייתה ועדה וכן פורסמו דברים שאתה יכול להביא לי?

מיכאל נתן בבלי: אנחנו הפצנו את הטקסט הזה למרבית היושבים סביב השולחן הזה.

יעקב כץ: אני לא ראיתי מעולם שהאו"ם ישב וגינה את מה שנעשה במצרים במשך השנים האחרונות.

יעקב כץ: לכם ידוע, אמ"ן, על הדבר הזה?

יעקב כץ: לא, כי אתה דיברת על הגוף הזה האיטלקי, שהוא הגוף היחידי שמתעסק בזה.

אבישי קארו: האיטלקים זה הגוף שעוקב ומפיץ גם בתקשורת.

מיכאל נתן בבלי: הייתי מבקש שתאפשר ל וויליאם טול, ראש המשרד שלנו לומר כמה דברים.

יעקב כץ: כן בבקשה, אנחנו דמוקרטים.

וויליאם טול: תודה, אני חושב שזה גם חשוב לזכור שהמצב הזה התפתח לפרויקט מבריחים קרימינלי רווחי מאוד עכשיו.

יעקב כץ: אבל הברחות, אנחנו מדברים על הרבה מאוד אנשים ואנחנו מדברים על הרבה מאוד שנים.

וויליאם טול: ואנחנו מדברים על רווחי.

וויליאם טול: אז מה שאנחנו עוד מוצאים בניגוד לעבר שהם בודדו את המקרים של התעללות, עכשיו אנחנו רואים התעללות שיטתית באנשים.

יעקב כץ: דרך אגב, הקורבנות כאן בישראל.

יעקב כץ: זה קל מאוד להשיג אותם, או שאנחנו יכולים לשמוע מהם מה בדיוק קרה, זה מאוד קל.

וויליאם טול: לדוגמא, שבוע שעבר לקחנו את השגרירות האמריקאית האיחוד האירופאי לשמוע את העדויות של האנשים האלו, להגביר מודעות, ללחוץ את מצרים להפסיק את זה.

וויליאם טול: אבל כמו שאתם יודעים המצב עם מצרים מאוד קשה עכשיו.

וויליאם טול: מה שעוד שמענו זה שנאים שילמו עד ארבע עשרה אלף דולר כדי לבוא לישראל והם עונו עד שהמשפחות שלהם שלמו את הסכום הזה.

וויליאם טול: אז אנחנו מנסים להגביר מודעות כדי ללחוץ את מצרים, אבל אנחנו חייבים גם להגיד שלמרות שאנחנו יודעים שפתרון הסחר עוזר לחלק, רוב האנשים לא קיבלו טיפול הולם מהרגע שהגיעו.

וויליאם טול: אז אנחנו קוראים לישראל לספק טיפול הולם לאנשים שנפלו קורבן לעינויים.

יעקב כץ: אני זה שקם ואמר שבמיקום האחרון שישראל הביאה לכנסת הם לא הביאו, לצערנו אנחנו מתעלמים מהעבודה שיש לנו כאן יותר מארבעים אלף אנשים שגרים כאן, ולא משנה איך הם הגיעו, אנחנו מתמודדים עם בעיה שאנחנו צריכים להיות מודעים אליה ואנחנו צריכים לפתור את הבעיות.

יעקב כץ: אז עכשיו היינו בעיר שלך, אנחנו מנסים להימנע מהבאים העתידיים לישראל אבל לפתרון ייקח מספר שנים, לצערנו.

יעקב כץ: בינתיים, כשאתה מדבר על ממשלת ישראל מאיזושהי סיבה, אנשים אלו לא קיימים וזו בעיה גדולה שחלק מראשי העיריות כמו שראש העיר של אילת לא מתנהג כמו ראש העיר של תל אביב, שהחליט לקחת אותם ולטפל בהם.

יעקב כץ: הוא אמר שלא דיברו איתו על הבאים החדשים, שלא אמרו לו שהם כאן ושאין לו כסף לטפל בהם ובגלל זה, זה לא אחריותי.

יעקב כץ: הממשלה תבוא אלי והם יגידו לי מאיפה מביאים לי את הכסף אז אולי מחר נשב ביחד ונפתור את הבעיה.

יעקב כץ: אנחנו בישראל מנסים לעשות את המקסימום, שהמדינות האחרות ילמדו מאתנו.

יעקב כץ: אנחנו המדינה היחידה, אני חושב, הוועדה היחידה, שאנחנו מעלים את השאלות ברשמיות ובפתיחות, ואנחנו לא מפחדים.

יעקב כץ: וזה לא קרה בפרלמנט המצרי ולא בפרלמנט האירופאי ולא באו"ם, למיטב ידעתי, למרות מה שמר בבלי אמר, אני לא שמעתי בתקשורת שהאו"ם החליט לגנות, מצטער על האנגלית שלי הרוסית שלי יותר טובה, את המצרים על מה שהם עושים.

יעקב כץ: פתאום כולם גילו שמובארק הוא רודן, שאפילו אובאמה ביקש ממנו.

יעקב כץ: רק אתמול הם נישקו אחד השני ופתאום הם נהיו אויבים לאמריקאים.

יעקב כץ: אני רק אומר את דעתי, שאנחנו חייבים לעשות.

יעקב כץ: לי זה היה חשוב להביא לכנסת, להראות לעולם שישראל מתנהגת, כולם צריכים להיות מתוקנים, כולם צריכים להשתפר ואנחנו חייבים לעשות מה שאנחנו יכולים כדי להיות יותר טובים.

יעקב כץ: לי יש הרבה להגיד כי יש לנו כל כך הרבה ארגונים שבאופן יומי ושיטתי מגנים את מדינת ישראל שעושה מעשים רעים, ושאנחנו משווים את זה למצרים, למדינות אחרות, אנחנו כאן, ואנחנו חייבים להראות את זה ולהדגיש את זה, ולי זה היה מאוד חשוב.

יעקב כץ: כי מעולם לא שמענו על פליטים שהתנהגו אליהם ככה על ידי חיילים בישראל או אנשי משטרה בכלא סהרונים, ואם משהו כזה יקרה חיילים אלו ישבו בכלא לעד.

יעקב כץ: זה השוני בין מדינת ישראל לבין המדינות האחרות שמקיפות אותנו.

יעקב כץ: וזה משהו מאוד חשוב שעלה.

וויליאם טול: אם יורשה לי, אני מסכים, ישראל נותנת לעניין זה סטנדרטים גבוהים וזה דבר טוב.

יעקב כץ: זה מאוד חשוב שאתה, ראש האו"ם בישראל, אומר שיש לנו סטנדרטים גבוהים, מר בבלי אתה תסכים.

יעקב כץ: אני אוהב את זה, אני רוצה לפרסם את זה, בשבילי זה ממש חשוב שהעולם ישמע שראש האו"ם, פעם אחת, אומר שישראל היא בעלת סטנדרטים גבוהים.

יעקב כץ: תודה רבה.

יעקב כץ: אני מסכים איתך, אמרתי לך, אנחנו מנסים לעשות כמה שיותר כדי להימנע מבאים חדשים אבל באותו זמן אני זה שקם ואמר לראש הממשלה שהם אנשים ואנחנו צריכים לטפל בהם.

יעקב כץ: אנחנו צריכים לשים כסף וצריך לטפל בהם ולדאוג להם מבחינה רפואית, מבחינה בטיחותית, מבחינת עבודה.

יעקב כץ: וכשדיברתי על העיר אמרתי שזו צריכה להיות עיר פתוחה, ואנחנו צריכים לטפל בהם כמו שהעם היהודי תמיד מטפל באנשים.

יעקב כץ: זה שני דברים שונים, כמו שאמריקה נלחמת היום באגרסיביות בבאים ממקסיקו, אבל כשהם מגיעים אובאמה עושה כל מה שאפשר כדי שהם יצביעו בפעם הבאה, כדי לקבל עוד קולות בבחירות הבאות.

יעקב כץ: זה שני דברים שונים, ואנחנו חייבים להעריך ולכבד את זה.

יעקב כץ: ואפילו האמריקאי מהשגרירות מחייך, אני לא בטוח שהוא מסכים איתי אבל הוא מחייך.

ויקטוריה גולצמן: קוראים לי ויקטוריה גולצמן ואני מנהלת המקלטים לטיפול בקורבנות הסחר.

ויקטוריה גולצמן: קודם כל המקלטים, מקלט לנשים קיים כבר שבע שנים.

יעקב כץ: הוא קיים רק בתל אביב?

ויקטוריה גולצמן: המקום הראשוני היה בתל אביב, כרגע הוא נמצא בפתח תקווה, מקלט לנשים "מעגן" ומקלט לגברים.

יעקב כץ: כולם מקרב המסתננים?

ויקטוריה גולצמן: לא.

ויקטוריה גולצמן: עכשיו אני לא אכנס לכל ההיסטוריה כי הסוגיה שלנו כרגע, קורבנות סחר לצורכי עבדות, וכפי ששמעת לפני זה מרחל המקלט לנשים קיים כבר משנת 2004.

ויקטוריה גולצמן: והטיפול הזה, כל הגורמים שיושבים כאן מסביב לשולחן, למעט אותי שאני יחסית חדשה בתחום, מטפלים בקורבנות האלו במהלך הרבה שנים.

ויקטוריה גולצמן: עכשיו, משנת 2009 במקלטים, גם לנשים וגם לגברים, מופנות נשים שהן קורבנות סחר מקרב מבקשות מקלט.

ויקטוריה גולצמן: ברגע שיש ראשית ראיה, נעברו נגדם עברות, זה שמעת קודם ואמרנו שנציג של המשטרה יושב כאן והוא בעצם מפנה אלינו.

ויקטוריה גולצמן: השירותים שהם מקבלים במקלט זה גם מימון רפואי על ידי משרד הבריאות, גם סיוע סוציאלי על ידי עובדות סוציאליות מטעם מחלקת הרווחה, אנחנו מופעלים על ידי עמותה.

ויקטוריה גולצמן: אבל בפיקוח ומימון של - - -

יעקב כץ: לא שובתים היום?

ויקטוריה גולצמן: אנחנו לא שובתים.

ויקטוריה גולצמן: כמובן כל הנושא של האשרות והארכות אשרה מטופלים במשרד הפנים וסיוע משפטי.

ויקטוריה גולצמן: אנחנו גם בקשר עם ארגוני סיוע אחרים.

יעקב כץ: הוגשה, עד היום, באיזשהו מקום תביעה נגד אבו חאלד.

ויקטוריה גולצמן: אנחנו מנהלים את הפן הטיפולי-שיקומי.

יעקב כץ: אני שאלתי רק אם אתם יודעים על איזושהי תביעה שהוגשה.

ויקטוריה גולצמן: השאלה הזאת צריכה להיות מופנית או למשטרה או לפרקליטות.

יעקב כץ: המשטרה לא יכולה לתבוע בדואי שיושב בסיני, זה לא בסמכותה.

ויקטוריה גולצמן: אני חושבת שכדאי לתת לענות למשטרה לצורך העניין.

יעקב כץ: אני אתן להם.

ויקטוריה גולצמן: אז מצוין, ולעניין הפרסומים אני חושבת שדווקא פרסומים לאחרונה אני כן שמעתי והרבה פעמים נמצאים פה ארגוני סיוע של מוקד סיוע שאנחנו נמצאים בקשר איתם.

ויקטוריה גולצמן: הנציגה שתדבר אחרי, הם מתמודדים בצורה מאוד יפה עם המבקשות מקלט.

יעקב כץ: אני ציפיתי שיהיו הפגנות מול השגרירות המצרית על כך שהמצרים מאפשרים, לא ראיתי, אני נותן פשוט רעיון פה.

יעקב כץ: מי מנציגי המשטרה יכול להוסיף?

ליאור שליו: אני יכול.

יעקב כץ: כן בבקשה.

ליאור שליו: אני המתאם מטעם משטרת ישראל לתחום של סחר בבני אדם ועבדות.

ליאור שליו: התופעה הזו של העבדות בסיני והמחנות עינויים מוכרת לנו, הבעיה של משטרת ישראל, ורחל גרשוני נגעה בזה, שאין לנו סמכות בתחום מצרים, סמכות משטרת ישראל מוגבלת אך ורק לגבולות מדינת ישראל.

ליאור שליו: כשהעברה מבוצעת במצרים, החשוד הוא מצרי והקורבן מצרי, למשטרת ישראל אין הרבה מה לעשות.

ליאור שליו: הטיפול שלנו, וכפי שראש מחלק סחר ועבדות ביחידת סער אמר, במקום שיש נגיעה למדינת ישראל, שזה משתפי פעולה או דברים אחרים שהם מעבר, אז כן יש טיפול וכן אנחנו מנסים ועושים.

ליאור שליו: אנחנו יותר באים לידי ביטוי במה שקשור לתחום של סחר, שזה יותר סחר לזנות, אבל זה לא משהו שנוגע לתחום הזה.

יעקב כץ: זה כבר לא מגיעים ממצרים, הן כבר מגיעות עם אשרה, עם ויזה מרוסיה, בלי בעיה.

ליאור שליו: גם התופעה הזו כבר - - -

יעקב כץ: הולכת ונגמרת, עם ישראל הולך ונהיה טהור.

ליאור שליו: לגבי ההפניה למקלט, מובאים בפניי המקרים הקשים באמת, כאלה שבאמת הם כבר על הגבול של סחר ועבדות, כי לא כל מי שנאנסה ולא כל מי שנכלאה יכולה לענות להגדרה של קורבן עבדות או קורבן סחר.

ליאור שליו: המקרים היותר קשים מופנים אלי, אם זה מהסיוע המשפטי, אם זה מבית הדין למשמורת, אם זה מיחידת עוז ממשרד הפנים, ובאמת אני בוחן ובודק.

יעקב כץ: אבל אפשר לומר שמדינת ישראל, שאתה נציגה בתחום המשטרתי, עושה מאמצים מרובים כדי לראות איך לטפל בצורה מוסרית והגונה במי שנפגע.

ליאור שליו: אני יכול להגיד מטעם משטרת ישראל שהעברה הזו, בתחום הזה של סחר ועבדות, זוהי עברה מתועדפת.

ליאור שליו: זו עברה שתטופל ביחידות המובחרות יותר.

יעקב כץ: אתם מטפלים בהם הרבה יותר טוב מאשר שאתם מטפלים במתנחלים.

ליאור שליו: אני לא רוצה להתייחס לזה.

ליאור שליו: עכשיו שכחתי מה אני רוצה להגיד.

ליאור שליו: זוהי עברה מאוד מתועדפת במשטרה והיא מטופלת ביחידות המובחרות שלה.

ליאור שליו: אני יכול להגיד, מהפן שלי שאני מעורב ובקשר עם כלל הגורמים, שבאמת מדינת ישראל נרתמת ועושה המון לטיפול, לעזרה ולסיוע ואני יודע שזה מוצף על ידי משרד החוץ ועל ידי משרדים אחרים, גם על ידי האו"ם אני יודע שזה מוצף הנושא הזה.

ליאור שליו: ואולי באמת חסר קצת יותר להציג אותנו באור חיובי.

יעקב כץ: אני מאוד מודה לך שבאת וזו הייתה המגמה של הישיבה היום, לדבר בשבחה של מדינת ישראל.

יעקב כץ: אני רציתי שכמה שהוועדה שלנו יש לה כוח, להביא ולפרסם באומות העולם את ההבדל בין האור לחושך, בין ישראל לעמים, שיראו את ההבדל בין אור לחושך.

יעקב כץ: מדינה שכל הזמן מאשימים אותה בדברים הכי נוראיים בעולם, היא המדינה הכי מתוקנת, הכי מוסרית, הכי הגונה לעומת מדינות אחרות שהן יושבות בכל מיני ועדות, קדאפי ומובארק, בכל מיני ועדות והם מגנים את ישראל השכם והערב על דברים לא מוסריים שאנחנו עושים.

יעקב כץ: מתברר שמי שלא מוסרי זה קדאפי, מי שלא מוסרי זה מובארק ובן עלי וכל החבורה הזו, ואנחנו כל היום מכים את עצמנו בצורה מזוכיסטית.

יעקב כץ: רשות הדיבור לקצין, אחר כך אני אתן לכולם לדבר, אני פשוט נהנה מכל רגע.

אייל לוי: אני רוצה לתקן איזושהי סוגיה פה שהועלה על יד אמ"ן, הנושא הזה של פטמי מעארי, שלפי מה שנאמר כאן נידון לעשרים שנות מאסר והפלא ופלא הוא משוחרר.

אייל לוי: אז האמת שאני לא יודע מאיפה אמ"ן שאף את הנתון הזה.

יעקב כץ: זה כתוב לי פה.

אייל לוי: אני לא יודע מה המקור לידיעה הזאת אבל האיש טרם נדון, הוא היה במעצר עד לא מזמן, היה במעצר בית מפוקח עם אזיק אלקטרוני.

אייל לוי: ההליך המשפטי נגדו טרם הסתיים, הוא עדיין נמשך.

יעקב כץ: הוא ,אגב, בישראל עכשיו?

אייל לוי: עכשיו בישראל.

יעקב כץ: הוא לא עצור, למרות הכתבה?

אייל לוי: הוא לא עצור.

אייל לוי: על פי החלטת בית משפט מחוזי, ניתן לא אישור לצאת לעבודה, לאור משך הזמן הרבה שהוא היה עצור.

אייל לוי: זה מה שהחליט בית המשפט, אבל הוא טרם נדון, והוא לא נדון לעשרים שנה ואף אחד לא שחרר אותו אחרי שהוא נדון.

אייל לוי: כדי לדייק, ההליך המשפטי בעניינו עדיין נמשך.

יעקב כץ: אני מצטער שיש מחלוקת אבל אפשר לסדר את זה אחר כך.

יעקב כץ: אם אתם רוצים שאני אהיה הבורר, אני אהיה מוכן לנהל את העניינים.

לורן פוריס: אדוני היושב ראש, אין זה מתפקידנו, לומר מה נכון ומה לא נכון, אנחנו מביאים דברים כפי שהם מופיעים במדיה.

לורן פוריס: הצדק איתך.

יעקב כץ: זה באמת דברים שלא צריכים להיות מובאים פה, אנחנו שמענו את שני הצדדים ומה שברור הוא שאם יש מישהו שמתעסק, אני לא מתייחס כרגע לשם מסוים, בסחר או גובה כסף או עושה דברים אסורים, יד ארוכה של פושעים שנמצאים בתוך סיני, חזקה עלינו שמשטרת ישראל תדע איך לטפל בו ואין לנו ספק.

אביטל בנאי: קוראים לי אביטל בנאי, אני מנהלת פרויקט שנקרא "הגר ומרים" שמרפא נשים בהריון ואחרי לידה, שמבקשות מקלט בארץ.

יעקב כץ: מדובר על נשים שהגיעו מאפריקה בעיקר?

יעקב כץ: הגר ומרים?

יעקב כץ: יפה מאוד, כן.

יעקב כץ: אנחנו אוהבים את כל היהודים שבעלי לב טוב ורחמנים ועושים דברים טובים.

יעקב כץ: מאוד מעריכים את זה, זה מביא שם טוב לעולם שיש יהודים שעושים דברים טובים.

יעקב כץ: ואנחנו משבחים אתכם על זה.

אביטל בנאי: תודה.

אביטל בנאי: רציתי להתייחס לכמה נקודות שהיו פה, אנחנו מנובמבר 2008, לצערי, מתעסקות הרבה בהפסקות הריון של מבקשות המקלט בארץ.

יעקב כץ: הן לא רוצות ללדת.

אביטל בנאי: יש הרבה שרוצות ללדת ויש המון שלא רוצות ללדת.

יעקב כץ: הבנתי.

אביטל בנאי: אם אני מתייחסת לנקודה שהעלית מקודם, לעיר המקלט שאמורה לקום בדרום, אז אני יכולה להגיד לך כמה נתונים רק מהחודשיים האחרונים.

אביטל בנאי: בינואר השנה פנו אליי שמונה עשרה נשים להפסקת הריון, כאשר רק שתיים מתוכן נאנסו בסיני ועוד שלוש שנאנסו פה בארץ.

אביטל בנאי: אני יכולה להגיד שבחודש פברואר שבע עשרה נשים פנו אליי להפסקות הריון, הספקנו לטפל בהן ויש לנו עוד רשימה ארוכה.

אביטל בנאי: אני והמתנדבות שלי מטפלות בבין חמש לשמונה נשים שניגשות אלינו כל שבוע.

יעקב כץ: אגב, כשהן עוברות את הפסקת ההיריון, זה נעשה בבתי חולים ישראלים, או שאתם משלמים לקליניקות פרטיות?

אביטל בנאי: לא.

אביטל בנאי: אנחנו פרויקט של עמותות, ולצערי אין לנו כספים, גם כל גיוס המשאבים שלנו - - -

יעקב כץ: תפנו אלינו, אולי נוכל לעזור לכם קצת.

אביטל בנאי: האמת שהייתי מאוד שמחה שגם המדינה תטפל בחלק מהמקרים האלו.

אביטל בנאי: יש לנו הסדר עם בית חולים אחד בארץ.

יעקב כץ: לכאורה, מה ההבדל בינן לבין נשים ישראליות שהיו רוצות הפסקת הריון, אם את אומרת שזה לא אינוס?

אביטל בנאי: ההבדל ביניהן זה שלרובן, כמו שאנחנו יודעים, אין כסף לטפל בנושא הזה.

יעקב כץ: זו הסיבה?

אביטל בנאי: מעבר לכך שכל הקמפיין היום כנגד העסקת עובדים זרים, מסתננים וכן הלאה, מונעת מהרבה מהם למצוא עבודה.

אביטל בנאי: המון נשים אנחנו מוצאות כבר בגן לוינסקי.

אביטל בנאי: אני היום מטפלת בחמישה מקרים.

יעקב כץ: מה זה גן לוינסקי?

אביטל בנאי: זה גן שממוקם ליד התחנה המרכזית החדשה בדרום תל אביב, ושם מתרכזות הרבה מהנשים, זה מן נקודת מפגש של הנשים שאין להן איפה להיות.

אביטל בנאי: הרבה מהן מופנות לכל מיני מקלטים ששמענו פה, אבל באמת שאין להם אפשרות לטפל בכמות האנשים הזאת.

אביטל בנאי: היום אני מטפלת בחמישה מקרים של נשים שפנו אליי, בחודשים מתקדמים, להפסקת היריון, מתוכן שתיים שעברו אונס, כמובן מאוד אכזרי כמו ששמענו פה, בסודן ואחת במצרים.

אביטל בנאי: אם אני אוסיף, אז קורים יותר מקרים שאני שומעת עליהם על אונסים בסודן על ידי אותם מבריחים של הרשאידה שהם מתייחסים אליהם.

אביטל בנאי: אם אנחנו מדברים על שלושת הנשים האחרות, נשים שברגע שהן הגיעו למצב של הריון מתקדם או שהן לא שמו לב, או שהן סיפרו לבן זוג והוא הבטיח להיות איתן וכמובן בחודש החמישי להריונן הוא נטש אותן.

אביטל בנאי: וזה לא רק זה, רוב הנשים שפונות אלי להפסקת הריון זה בגלל שבני הזוג שלהן לא מרגישים שהם יכולים להתחייב ולעזור בגידול הילד.

אביטל בנאי: הרבה נשים מפסיקות את ההיריון ממניעים כלכליים, הן פשוט לא יכולות לטפל בילדים בשלב הזה.

אביטל בנאי: אני יכולה להגיד לך שהרבה זוגות צעירים פונים אלי ואומרים לי: אביטל, היום פטרו אותי מהעבודה.

אביטל בנאי: מעסיק מתקשר אלי ואומר לי: אביטל, מה אני עושה עם הבן אדם הזה שעבד אצלי כל כך הרבה זמן, אני מאוד מעריך אותו, אבל אני מפחד מהקנסות שאני הולך לקבל.

אביטל בנאי: אם עיר המקלט הולכת לקום בעוד חצי שנה ויותר, עד שהדברים יקרו, שאני גם אל מאמינה שזה הפתרון האידיאלי, הפתרון האידיאלי זה לקחת כבר מבנים קיימים ולשפץ אותם ולא לקחת את כספי משלמי המיסים ובעצם לבנות עיר חדשה כשמה שצריך פה זה יותר תשתיות של בריאות ורווחה לאוכלוסייה שעברה כל כך הרבה בדרך לפה.

אביטל בנאי: זה משהו שבאמת אני מבקשת מהוועדה להתייחס אליו, לראות איך אפשר לעזור בסוגיה הזאת של הפרנסה של אותם אנשים בתקופה הזאת ולא אחר כך.

אביטל בנאי: זו הבעיה העיקרית.

אביטל בנאי: מעבר לכך, אם אנחנו מדברים על סהרונים שמשחררים את הנשים, הנשים בסהרונים עוברות בדיקת הריון, בדיקת שתן לגילוי הריון, ואז הרבה מהן בעצם מגלות שהן בהריון, כי באמת הן לא שמות לב.

יעקב כץ: לא שמות לב, לא ידעו אפילו?

אביטל בנאי: בשל ההרעבה בדרך ודברים כאלה הן לא שמות לב.

אביטל בנאי: בודקים שהן בכלל בהריון ואם זה מאונסים שקרו או מבני זוג.

אביטל בנאי: אני רוצה להתייחס למקרים, שבאמת אם הנציג של משרד הבריאות כאן דיבר על זה שיש הפסקות הריון או שסהרונים מתחייבים לטפל בהפסקות ההיריון, אז אני חושבת שזה דבר שמאוד יועיל לכולנו.

אביטל בנאי: זה משהו שאני הבנתי לפני חצי שנה כשדיברתי עם דוקטור טישלר, שזה לא משהו שמתאפשר שאין כוח לסהרונים לטפל בזה.

דור מיכאל: את טועה, זה מבוצע באופן שגרתי כל הזמן.

אביטל בנאי: הפסקות הריון?

דור מיכאל: פעם שניה, וכמו שאמרתי לחברה פה, אם יהיה איזשהו מקרה שיתפספס מאיזושהי סיבה, אני אתן לך את הטלפון שלי, תיצרי איתי קשר, יטופל.

יעקב כץ: יוסי, יש לך איזושהי תשובה לשאלה, הלוא העיר הזו עוד לא התחילה להבנות.

יעקב כץ: עפ"י החלטת ממשלה, העיר הזאת אמורה, בעזרת ה', להיות עומדת על תילה במהלך אוקטובר-נובמבר-דצמבר, לקראת סוף השנה.

יעקב כץ: אנחנו שומעים את הפרסומים באמת היום, מה קורה עם אנשים שכבר מופסקת עבודתם?

יעקב כץ: אני חושב שאני יודע את הסיבות, אבל אולי כדאי שתגיד לציבור, לעם ישראל, מה הסיבות שאנחנו מפרסמים את הפרסומים האלה, מה המטרה שלהם?

יולי יואל אדלשטיין: איזה פרסומים?

יעקב כץ: שלא להעסיק עובד זר בניגוד לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כל, זה החוק במדינת ישראל.

יעקב כץ: כן, אבל התוצאה שאנשים כתוצאה מכך אין להם עבודה והם זרוקים ברחובות.

יולי יואל אדלשטיין: לא יודע, מדינת ישראל היא מדינת חוק ואל נעשה פה שום דבר בניגוד לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מפרסמים את החוק, מרעננים לציבור את החוק, זה הכל.

יעקב כץ: זאת אומרת שלמרות שאנחנו לא אוכפים אותו.

יולי יואל אדלשטיין: כלפי האוכלוסייה הסודנית והאריתראית לא אוכפים.

יולי יואל אדלשטיין: ישנן פה אוכלוסיות נוספות שהן לא כלולות בתוך האוכלוסיות הסודנית והאריתראית, לגביהן אנחנו כן אוכפים.

אביטל בנאי: אני רק רוצה לציין שבאמת תשעים ושמונה-תשעים ושבע אחוז מהאוכלוסייה שאני מטפלת בהם אריתראיות, נשים אריתראיות.

אביטל בנאי: ועכשיו על הרישיונות שלהן, על הוויזות, שזה אישור שהייה, כתוב בפירוש שזה אינו מהווה רישיון עבודה.

יעקב כץ: נכון מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: אז מה הבעיה?

יולי יואל אדלשטיין: לא נתתי להם אישור עבודה, נתתי להם אישור שהייה.

יעקב כץ: סליחה, אני אסביר את הדברים שיוסי אומר.

יעקב כץ: מדינת ישראל לא ביקשה מהם להגיע לפה, הם הגיעו לפה בניגוד לחוק, חצו את הגבול בניגוד לחוק.

יעקב כץ: מצד האמת ומצד החוק, מדינת ישראל יש לה את הזכות לאכוף את החוק כבר היום ולאסור עליהם את העבודה כמו על פיליפינים או על אחרים שעוברים על החוק בצורה אחרת.

יעקב כץ: אלא מה, כיוון שישראל היא טובה והיא צדיקה והיא אומרת למרות שזה, סליחה, אני אתן לך לדבר בסוף, אני אתן לך לדבר, פשוט נעלמת לי, אם היית מרימה את היד הייתי נותן לך כבר לפני כן.

יעקב כץ: אני רק מסביר, מדינת ישראל, החוק, אנחנו כולנו שומרי חוק, במדינת ישראל החוק היום אוסר על מעסיק להעסיק ואוסר עליהם לעבוד, כמו שהוא אסר עליהם להיכנס.

יעקב כץ: מה נעשה שהם נכנסו לפה?

יעקב כץ: כיוון שאנחנו עדיין לא הקימונו את העיר, אז לגבי כאלה שנמצאים פה במסגרת החמש שנים וסתו מהחוק ונכנסו לעבודה אחרת, אני מבין שאסור היה להם להיכנס או שברחו או לא משנה, אנחנו מעלים אותם על מטוס ושולחים אותם בחזרה לפיליפינים או לסרי לנקה.

יעקב כץ: לגבי החבורה שהגיעה מאפריקה, שאנחנו לא יודעים בדיוק איך לשלוח אותם, ואנחנו לא מסוגלים להוציא אותם, לא לכולם יש דרכונים, יש מקומות שיש סכנה לשלוח אותם.

יעקב כץ: מדינת ישראל עדיין לא ערוכה בנושא הזה בצורה מסודרת, היא אומרת: אני לא אוכפת את החוק למרות שיש מישהו שמעסיק אדם בניגוד לחוק, אני נוהגת כמנהג בית הלל ולא אוכפת את החוק.

יעקב כץ: אבל כשתוקם העיר ויהיה אפשר להעביר אותו לעיר ושם לדאוג לו לאכילה, לשתייה, לשינה, לקליניקה, למגרשי כדורסל וכדורגל, נאכיל אותו מהבוקר עד הערב, נתן לא לישון, לשתות, הכל.

יעקב כץ: עשרת אלפים איש, כמו שעושות היום מדינות אירופה, אז אנחנו גם נאכוף את החוק על מעסיקים שמעסיקים אותם שלא כחוק.

אביטל בנאי: אבל זו לא בעיה שלא אכיפה, הבעיה היא פה שהמעסיקים מפחדים.

יעקב כץ: הרווח הנוסף הוא שאם עד היום מסתננים שעוסקים בסחר מכר בחבורות שמגיעות, מבטיחים לכולם שיש עבודה בתל אביב ויש עבודה בארד ויש עבודה בראשון-לציון, היום הם אומרים להם ידידנו, הם מעבירים להם ב"אס אם אס", אין לנו עבודה ואי אפשר לעבוד פה.

יעקב כץ: יכול להיות שזה אחת הסיבות שזה גרם לאיזושהי ירידה בינואר-פברואר.

יעקב כץ: אני עדיין לא ממשלת ישראל ואני לא יכול לתת לך תשובה על כל השאלות אבל אני יכול לתת לך הסברים שהחוסר שלמות נובע קודם כל מהעובדה שאנשים נכנסו לישראל שלא כחוק.

אביטל בנאי: הבעייתיות פה זה שיש פה בעיה הומניטרית.

יעקב כץ: אז אמרתי, אתם צריכים כגוף שמטפל, הגר ומרים, להוציא קול קורא מסודר, לפרסם פרסומים בעיתונים שם ובמצרים ולהגיד להם: אנחנו מודיעים לכם, אל תגיעו לפה, משום שפה אין עבודה ותמצאו את עצמכם בלי עבודה ומחר תהיו אמורים לעבור לעיר חדשה ושם לא תהיה לכם עבודה עוד פעם, תישארו בסודן או במצרים.

יעקב כץ: תודה.

סיגל רוזן: אני ממוקד סיוע לעובדים זרים, אנחנו שמחנו לשמוע את מר אדלשטיין אומר פעם נוספת שלא אוכפים את החוק על סודנים ואריתראים, אנחנו נשתמש גם בפרוטוקול של הדיון הזה לנסות ולהרגיע מעסיקים מבוהלים.

סיגל רוזן: הרבה מאוד מעסיקים מבוהלים בגלל שלצד אותן כתוביות על האשרות שאישור זה אינו מהווה אשרת עבודה, משרד הפנים יוצא באמצעי התקשורת בהכרזות שכל אותם אזרחי אריתריאה וסודן, הם בעצם לא פליטים אלא מסתנני עבודה.

סיגל רוזן: וברגע שקוראים להם עובדים זרים, טועים לחשוב שאלו הם אותם עובדים זרים שבגינם הם עלולים לקבל קנסות.

סיגל רוזן: אני מאוד אשמח אם הפרוטוקול הזה באמת יבהיר להם.

יעקב כץ: את יכולה לפרסם, אני רק הצעתי גם לפרסם בסודן, לא רק לפרסם פה.

סיגל רוזן: יש לנו כבר פרוטוקול של בית המשפט העליון שאומר שאסור להם לתת קנסות למעסיקי סודנים ואריתראים ועדיין מעסיקים מבהולים.

יעקב כץ: אבל יכולים לראות, שהם שומרים על החוק ולא נותנים קנסות.

יעקב כץ: בית המשפט העליון קבע שאסור לתת קנסות?

סיגל רוזן: לא, הם לא נותנים קנסות, אבל הפקידים שלהם מאיימים על מעסיקים שלא ימשיכו להעסיק.

יעקב כץ: אני רוצה לתת לך פתרון, גברת רוזן, הפתרון צריך לבוא בשתי צורות.

יעקב כץ: מבחינת

יעקב כץ: כם שאתם עוסקים במה שאתם עוסקים ואני מכבד אתכם על האמונה שלכם, ועל אהבתכם ועל רצונכם.

יעקב כץ: צריך לעשות שני פרסומים, אלף להודיע לכל המסתננים פה בפרסומים, בכתבי עת ובאמהרית, כי יש לכם הרבה כסף, להודיע לכולם: חברה, זה לא מדובר בכם, תמשיכו לעבוד, בכם לא יפגעו.

יעקב כץ: בית, להודיע בסודן ובמצרים: אל תבואו לפה כי פה יש כאלו שמפרסמים פרסומים לא הגונים.

יעקב כץ: אם את הגונה מספיק את צריכה לפרסם כבר היום שבעוד שבעה חודשים העיר תהיה מוכנה.

סיגל רוזן: עיר-כלא, אתם קוראים לזה עיר אבל זה כלא.

יעקב כץ: לא כלא, עיר.

סיגל רוזן: זו הרחבה של כלא סהרונים, כבר פורסמו ואנחנו יודעים.

יעקב כץ: במה שתלוי בי, זו תהיה עיר.

סיגל רוזן: שמספר המטרים לאדם, יהיה עוד יותר מצומצם ממספר המטרים שכלואים אסירים במדינת ישראל.

יעקב כץ: כיוון שאני לא ממשלת ישראל, את יודעת שאם אני הייתי ראש ממשלה היחס אליהם היה הרבה יותר טוב, כי את ראית כמה אני טוב לב.

סיגל רוזן: אין ספק.

יעקב כץ: את ראית שאני היחידי שמטפל בזה ומתעסק בזה, אפילו הבאתי לידיעת העולם כמה שהמצרים הם רעים ואת יודעת שככה אני באמת כזה.

סיגל רוזן: זה לא המצרים הם רעים, זה לא המצרים באופן כללי.

יעקב כץ: גם אם הדעות שלי חלוקות עלייך, מבחינה פוליטית או מבחינה רצונית ואיך שאני רואה את מדינת ישראל, אני כמוך חושב שבאנשים שנמצאים פה צריך לטפל בצורה הגונה.

יעקב כץ: ואני אומר את זה לאורך כל הדרך וזה לא סתירה.

יעקב כץ: אדם יכול לחשבו שאני לא רוצה שמסתננים יגיעו לפה ושכל אפריקה תבוא לפה, לך אין בעיה עם זה לי יש בעיה עם זה.

יעקב כץ: מצד שני, אני חושב שמי שנמצא פה צריך לטפל בו בצורה הגונה כמו בן אדם ובצורה ישרה ובצורה מוסרית.

יעקב כץ: אבל מה, אמרתי לך, אני לא ראש הממשלה, אני בטוח שבבחירות הבאות תצביעי בשבילי, יש לי סיכוי להיבחר.

יעקב כץ: נתתי לך רק פתרון, אבל אני אומר, עד שתצביעי עוברי ועד שאני אהיה ראש ממשלה או שר המשטרה או שר הביטחון, אני אומר לך שאולי תפני לשגרירות האמריקאית, או מר לורי, אולי הוא יעזור לך, יש להם הרבה כסף, לפרסם פה בארץ שלא מדובר במסתננים המצרים מסודן, שיש פסיקה של בית המשפט העליון, תפרסמי.

יעקב כץ: אני מציע לך גם לפרסם, כיוון שמדינת ישראל קיבלה החלטה, ואני אומר לך שכמו שאני מכיר את נתניהו, כשהוא מקבל החלטה הוא מבצע אותה, הוא איש מאוד חזק, מאוד תקיף, הוא לא אדם שמתנדנד, כל מה שהוא אומר הוא עושה ממש.

יעקב כץ: אז אין לי ספק שאם הוא החליט שהעיר הזאת תוקם, היא תוקם, אין לי ספק שהעיר הזאת תהיה מלאה בעשרת אלפים אנשים, אני לא ממשלת ישראל, אל תבואי אלי בטענות, ולכן את צריכה כבר היום לפנות בפרסומים ברדיו, בטלוויזיה, בסודן, במצרים ולהגיד להם: אל תבואו לישראל, כי פה אין לכם עתיד.

יעקב כץ: אתם צריכים לפרסם מה שצריך לפרסם לאנשים שנמצאים פה, ולפרסם מה שצריך לפרסם לאנשים שנמצאים שם.

סיגל רוזן: העיר הזאת, שהיא בעצם בית כלא, לא תמנע את הגעתם של אנשים.

סיגל רוזן: בניגוד למה שאתם חושבים, גם אם תמשיכו לקרוא להם מסתנני עבודה, הם לא מסתנני עבודה.

סיגל רוזן: הם פליטים שנמלטים על חייהם, וימשיכו להימלט על חייהם, כי החיים בכלא הישראלי עדיפים על מה שעובר עליהם.

יעקב כץ: גברת רוזן, עדיפים על החיים שם.

יעקב כץ: אז זה גם טוב, נבנה כמה בתי כלא, אנחנו צריכים לבנות פה בתי כלא לא לעשרת אלפים, לכמה מיליונים, ותמיד זה עדיף פה מאשר שם.

אייל לוי: תודה רבה.

אייל לוי: ברצוני להתייחס לדברים שאמרה גברת רוזן, בנושא של הגדרות.

אייל לוי: יש באמת הרבה פעמים נטייה, לקרוא לאותם מסתננים / מבקשי מקלט כזה או אחר.

אייל לוי: אני יכול להעיד ממקור ראשון, כמי שהיה מעורב בחקירות של עשרות רבות של עדים וחשודים שהגיעו בדרך הזאת מהגבול, שהרוב המכריע אם לא כולם, טוענים שהגיעו לכאן כדי לחפש עבודה כי נאמר להם שכאן אפשר להשיג עבודה, וההגדרה שלהם היא מהגרי עבודה.

אייל לוי: רובם המכריע גם נשאל לגבי הסיבה שהוא הגיע לפה, האם הוא חווה שם איזושהי התעללות במדינת המוצא שלו, האם נרדף פוליטית והתשובה הייתה שלילית.

אייל לוי: אנשים מגיעים לפה כדי לשפר את התנאים.

יעקב כץ: אנחנו יודעים, זה הובא בוועדה פה, שתשעים וחמישה, כך אמר הרמטכ"ל, כך אמר אלוף גלעד, כך אמרו כל הנציגים הצדיקים של מדינת ישראל שמדובר פה באחוז קטן מאוד של הגדרה של פליטים ושגם כששואלים אותם הם את האמת, כמו בכל העולם כולו, שהם באים לחפש פה עבודה.

אורית רובין: אני מעמותת אס"ף, ארגון סיוע לפליטים.

אורית רובין: לגבי ההגדרות, קודם כל אני חושבת שזה מאוד חבל ועצוב שמדברים על אחוזים ומדברים על הגדרות של אנשים לפני שנעשתה בדיקה הוגנת לבדוק בעצם מהו סיפור חייהם.

יעקב כץ: איך מדינה צריכה לבדוק?

יעקב כץ: יש לנו כלים שלנו, יש לנו את בבלי, יש לנו את משרד הפנים, אי אפשר לתלות בוקי סריקי בכל המדינה שהיא לא בסדר.

יעקב כץ: יש לנו את משרד המשפטים, יש לנו מערכת מסודרת פה, היא לא סתם אומרת דברים.

אורית רובין: המערכת לא מתפקדת כשזה נוגע לסודנים ואריתראים.

אורית רובין: סודנים ואריתראים בעצם מבקשים פה אבל הבקשה שלהם לא נענית, הבקשה שלהם לא נבדקת אפילו.

אורית רובין: וזה אומר שהם נמצאים במצב שהוא תקוע לחלוטין ולא מאפשר להם, באמת אין להם עתיד, בדיוק כמו שאמרת.

אורית רובין: וזהו מצב עצוב כי אנשים מגיעים אלינו ומבקשים מקלט, המחויבות הראשונית היא להקשיב לבקשה שלהם ולבדוק אותה.

יעקב כץ: אני חולק עלייך בנושא הזה, אני רוצה לומר לך, היו פה עשרות ישיבות בוועדה עם כל הגורמים המקצועיים ואם יש דבר אחד שלמדנו, לא רק את צדיקה, כל המערכת שיושבת פה, כולם בנושא של המסתננים נוהגים בצדקות יתרה.

יעקב כץ: כולל המשרדים הממשלתיים, כולל המשטרה, כולל הצבא, כולל כל המערכת של מדינת ישראל שקולטת אותם, כולם קולטים אותם מאותה חיבה ואהבה ורחמנות והמוסריות שאת מדברת בה.

יעקב כץ: בבדיקה, הם לא שקרנים, הם לא רמאים, יכול להיות שאם הייתם מתדרכים אותם ומדברים איתם אמהרית, היינו אומרים להם מה לומר, יכול להיות שהם היו אומרים דברים אחרים.

יעקב כץ: אני חייב לומר שהם לא שקרנים וכששואלים אותם, הרמטכ"ל וודאי לא שקרן, וודאי שקציני אמ"ן לא שקרנים, וודאי שמשרד הפנים כולו כאיש אחד לא שקרן, סליחה.

יעקב כץ: כפי שבבלי אמר, גם כשהאו"ם בדק בעצמו התברר, שלא תשעים ותשעה אחוז מהם היו פליטים, או לא עמדו בהגדרה של פליטים, וגם לא חמישים אחוז.

מיכאל נתן בבלי: אתה מדבר על אלה שאנחנו בדקנו אותם?

יעקב כץ: אלו שבדקתם, כן.

מיכאל נתן בבלי: בין השלושים אלף שנמצאים בישראל, חלק קטן מאוד עבר את תהליך הבדיקה.

מיכאל נתן בבלי: כך שאי אפשר לומר גם על כל האחרים.

יעקב כץ: אבל בחלק הקטן הזה שאתם בדקתם גם לא היו מאה אחוז פליטים, נכון?

מיכאל נתן בבלי: בהחלט לא.

יעקב כץ: גם לא היו תשעים אחוז פליטים, נכון?

מיכאל נתן בבלי: האריתראים בישראל אינם נבדקים.

יעקב כץ: אי אפשר להוציא בוקי סריקי, כולם לא בסדר ואתם בסדר.

יעקב כץ: אני שמעתי פה את כולם בוועדה זה חזר ונשנה שמדובר באנשים, וזה יפה שאדם בא ואומר בצורה גלויה: אני ישבתי במצרים שלוש שנים, חסכתי כסף ואני מחפש את השאר לאירופה.

יעקב כץ: הוא גלוי והוא לא מרמה ואין לו סכנה לחזור למצרים, יש גם כאלה שחזרו לסודן, זה לא סכנה.

יעקב כץ: זה פשוט וזה טבעי ואני לא בא אליהם בטענה.

יעקב כץ: גם אנשים אחרים בעולם מחפשים לנוע ממקום למקום כדי להשיג חיים יותר טובים, זו טענה שלעצמה היא נכונה, אבל אל תעשי מכולם מסכנים.

אורית רובין: אנחנו מנסים להתבסס על עובדות ולא על פרשנויות, והעובדה הקיימת היא שסודנים ואריתראים אף לא אחד עבר תהליך של "אר אס די" כדי לבדוק בעצם את הבקשה שלו.

יעקב כץ: תודה.

אורית רובין: לגבי מבקשי מקלט, שמגיעים לישראל ומשתחררים לרחוב, כיום אנחנו מטפלים במספר עולה וגדל של נשים שעברו אינוסים והתעללויות.

יעקב כץ: איפה עברו אינוסים?

אורית רובין: בסיני.

אורית רובין: קורבנות האונס שעליהם אנחנו מדברים, שהיו מספר ימים עד שבוע-שבועיים בסהרונים, השתחררו לרחוב כשהן עם סימנים של פוסט-טראומה, במצב גופני קשה, ונמצאות ברחוב חשופות לחלוטין לסכנה.

אורית רובין: אין להן שום מענה מלבד מספר של ארגונים שמנסים לרוץ יום ולילה ולנסות לעזור לנשים ולנערים לא מלווים וילדים בני חמש עשרה שנמצאים ברחוב היום ללא שום מענה.

יעקב כץ: את צודקת מאה אחוז, אני אומרת לך שבאמת מדינת ישראל, בזה שהיא לא הקפידה, וזה אני מסכים איתך, בזה שמדינת ישראל אפשרה לאנשים להיכנס לפה ולא מנעה את הכניסה שלהם ונתנה להם את האפשרות להגיע ברגע שהם נכנסו לתוך שעריה, היא מצווה ומחויבת לטפל בהם כמו בבני אדם.

יעקב כץ: ולכן בתקציב של מדינת ישראל היה צריך להיות תקציב שמיועד לטפל בהם או להחזיר אותם למדינה אחרת או לשלוח אותם לארצות הברית או לכל המדינות שאוהבות אותם כל כך או לאירופה או לטפל בהם כבמדינה שלישית ולהיות טובים אליהם.

יעקב כץ: אבל על כל פנים אני איתך בנושא הזה שמדינת ישראל לא השכילה לעצור וברגע שהם נכנסו היא הייתה צריכה לטפל בהם בצורה אחרת.

יעקב כץ: מדינת ישראל טוענת שבעוד מספר חודשים היא תבנה, היא בונה, עיר יפה שבה הם יוכלו לאכול ולשתות ולישון ולאכול ולחיות חיים הגונים ושמחים עד שיעזבו למקום אחר.

יעקב כץ: כמו כל מדינות אירופה המערביות שכך הן נוהגות.

מיכאל נתן בבלי: בישראל, כאמור, האריתראים לא עוברים תהליך "אר אס די" מסיבות שונות.

מיכאל נתן בבלי: באירופה, שבה האריתראים כן עוברים תהליך "אר אס די", אחוז ההכרה כפליטים באותם אנשים שבאו, לכאורה, כמבקשי עבודה הוא שמונים אחוז.

יעקב כץ: ומה עם העשרים אחוז הנותרים?

יעקב כץ: ואתם מסכימים שיזרקו מפה את העשרים אחוז הנותרים?

יעקב כץ: אני בכוונה מדבר על העשרים אחוז.

יעקב כץ: ואם יש אחד שהוא לא במסגרת אז גם תקראו לו פליט.

יעקב כץ: יוסי אתה מוכן לענות לגבי הטיפול באו"ם?

יעקב כץ: כיצד זה נעשה?

יעקב כץ: הרי אתם עובדים לפי הסטנדרט העולמי, אז איך אתם מטפלים?

יולי יואל אדלשטיין: וודאי שאנחנו עובדים לפי הסטנדרט העולמי ובפיקוח של האו"ם.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו פה אוסף של מבקשי מקלט, מכל מיני מדינות, שהצטבר פה במשך השנים.

יולי יואל אדלשטיין: למרות הטענות שנשמעות פה, ולצערי הן לא מדוייקות, אנחנו התחלנו לעשות "אר אס די" גם לאריתראים וגם לסודנים.

יעקב כץ: כמה עברו את ה"אר אס די" וכמה נמצאו פליטים וכמה לא פליטים, באחוזים?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כרגע עשינו והתיקים יעלו לוועדה והוועדה תקבל את ההחלטות שלה וכלם יראו בדיוק מה קורה.

יולי יואל אדלשטיין: אני, להערכתי, אנחנו עושים את הפעילות, זוהי פעילות מואצת ואנחנו מנסים להגדיר את המדינה שמטפלת בזה, הכמויות הן כמויות אדירות, שזה סדרי גולד שאני לא מכיר ארגון שמסוגל להתמודד עם כאלה קצבים.

יעקב כץ: אתה מדבר על אלפים שמגיעים מדי חודש?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יעקב כץ: טוב, אני הייתי רוצה לסכם את הישיבה כי עבר זמננו.

יעקב כץ: .

דידי מימון: אני פסיכולוגית קלינית, מייצגת את הארגון לקידום פליטים אפריקאים.

דידי מימון: אני עובדת במקלט עם הרבה נשים שעברו, אמהות חד הוריות ונשים שעברו את כל החוויות שאנחנו מדברים עליהם ואני רציתי רק להגיד שאני מאוד שמחה לשמוע שארץ ישראל ממש רוצה לעזות לנשים האלו, שאנחנו הומניטריים, אנושיים, שאנחנו רוצים להתנהג בהגינות.

דידי מימון: רק רציתי לדעת איך בדיוק עכשיו אנחנו יכולים לעזור לנשים האלו, כי בעוד שנתיים כאשר יהיה את המתחם, שאני לא חושבת זה הומניטרי אבל זה לא משנה, זה לא עוזר לאנשים שצריכים את העזרה שלנו עכשיו, אנחנו לא יכולים לעזור להם לבד, העמותות, אנחנו צריכים את העזרה.

דידי מימון: ואם אתה אומר שאתם רוצים לתת את זה, אפשר רק להדגים ולהגיד איך.

יעקב כץ: תבואו, תיפגשו איתנו ואנחנו נראה במה אפשר לעזור.

יעקב כץ: אני, אגב, חושב שראש עיריית תל אביב יוצא מגדרו לטפל בצורה הגונה ומוסרית בכלים שניתנו לו.

יעקב כץ: אני אומר, עוד פעם אני חוזר בפעם שלישית על כך, שאני ביקשתי מראש הממשלה שברגע שיש פה אנשים צריך לטפל בהם לא כמו באוויר.

יעקב כץ: לצערי הרבה, התקציב של מדינת ישראל לא הקציב כספים, חוץ מהמשטרה וההגירה והדברים האלה, לטפל בהם לא הוקצבו כספים וזוהי שאלה לראש הממשלה.

יעקב כץ: אם נכנס לקואליציה אז אחת הקושיות הראשונות שאנחנו נשאל היא איך לטפל בדברים האלה עד שנמנע את כניסתם של האנשים בעתיד.

דידי מימון: אני רק רוצה להגיד שעכשיו זה מגביר את הטראומה של הנשים האלה, שאנחנו לא עושים כלום.

יעקב כץ: אני שומע, וגם את זה חשוב שנשמע.

יעקב כץ: אני חייב לסיים, משום שאנחנו עובדים פה.

יעקב כץ: אנחנו נעשה ישיבת המשך, על הדבר הזה.

יעקב כץ: הודעת הסיכום של הוועדה: הוועדה שמעה על העינויים האכזרים, על שבי, האונס והסחר בבני אדם ובאיברים שחווים המסתננים מאפריקה.

יעקב כץ: על החברה בישראל, על מדינת ישראל ועל העולם כולו להבין שתחת שלטון מצרים, עד לאחרונה, ברשות חוסיין מובארק, שהיו לישראל, בלשון המעטה, יחסי שלום ודיפלומטיה איתו, נעשו פשעים נגד האנושות ופגיעה קשה בזכויות אדם.

יעקב כץ: הוועדה מצירה על כך שמדינות העולם החופשי, בראשם ארצות הברית, האיחוד האירופאי וכמובן מדינות ערב התעלמו לחלוטין וממשיכות להתעלם מקיומם של מחנות עינויים, מעשי אונס, סחר לזנות, הרעבה, שבי, סחר באיברים, ושתקו למעשה הזוועה נגד האנושות שעושים הבדואים תחת חסות מצרים.

יעקב כץ: הוועדה מצירה על כך שגם ארגוני זכויות אדם בין-לאומיים אשר רואים עצמם ממונים על זכויות אדם כביכול ואשר מגנים את ישראל השכם וערב על התגוננותה הטבעית אל מול אויביה, ממלאים פיהם מים ומסתירים מידע זה מן העולם כולו.

יעקב כץ: ידע העולם כולו, שארגונים אלו הממומנים על ידי האיחוד האירופאי והאו"ם, שותפים בשתיקתם ובהסתרתם במידה לא מבוטלת, במעשי זוועה אלו.

יעקב כץ: הוועדה מבקשת לשבח את רשויות המדינה, שבניגוד למשפחות העמים, נוהגת רחמנות וחמלה כלפי המסתננים.

יעקב כץ: הוועדה קוראת לאו"ם לחשוף את הפשעים נגד האנושות שנעשים בחסות השלטון המצרי, לגנות ולשרש את מעשי הזוועה שנעשים במסתננים האפריקאים בהיותם בסיני.

יעקב כץ: על ארגוני זכויות האדם בארץ ובעולם לפרסם בסודן, באריתראיה ובשאר מדינות אפריקה שעל פי החוק הישראלי אסור להם לעבוד בארץ ושתוקם בקרוב עיר בה ישהו, וגם בה לא יורשו לעבוד, ושעל כן לא יסתננו לישראל.

יעקב כץ: אני מברך את כל הארגונים, מהארגונים לזכויות האדם ועד הארגון של הגבר רוזן שנמצאת פה עדיין וכל הארגונים האחרים שעוסקים יום ולילה, כולל הארגון שלך, הגר ומרים, שמטפלים ברחמנות, באהבה, בשמחה ובטוב לב וקוראים להם להמשיך ולבוא איתנו בקשר ולראות מניין ניתן לעזור להם כדי לסייע למי שכבר נמצא בארץ וזקוק לטיפול כדי שגם מדינת ישראל תהיה שותפה בטיפול במסתננים.

יעקב כץ: אני קורא פעם נוספת מפה, למדינת ישראל להקציב את המיליונים או את עשרות המיליונים או לפעמים את מאות המיליונים שצריך כדי לטפל במי שכבר נמצא בארץ ישראל ועדיין לא מטופל.

יעקב כץ: אם זה בתנאים הסוציאליים שלהם, אם בנושא הרפואי, אם זה בנושא התחזוקתי ועד מציאת עבודה ברגע שמדובר באנשים שנמצאים במדינת ישראל, על מדינת ישראל לטפל בהן לפני שעברו למדינות אחרות או לפני שהוחזרו לארצם.

יעקב כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.