ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 138, 2011-02-10 13:00

דני דנון: לאיזה פרויקטים?

אלי דוקורסקי: אני ביקשתי קודם כל תקן של מגשר שילווה את כל הקליטה הזו.

אלי דוקורסקי: הייתי אצל המנהל הכללי של המשרד, אמרתי לו 'שמע, הגיעו לכאן שמונה משפחות מאמריקה הלטינית, קיבלתי משרה מלאה לפרויקטור שיקלוט את שמונה המשפחות'---

אברהם מיכאלי: ממי קיבלת את זה?

אלי דוקורסקי: ממשרד הקליטה.

אלי דוקורסקי: אני מדבר על כשקלטנו לפני שנה, שנה וחצי.

אברהם מיכאלי: אז היה מושג כזה באותו משרד שנותן.

אלי דוקורסקי: כן.

אלי דוקורסקי: לגבי המגשר של העלייה מפלשמורה, עשו איתי מלחמת עולם, הסכימו בסוף לתת לי לתקופה מוגבלת חצי משרה, וגם את זה לא קיבלתי.

אלי דוקורסקי: אני זקוק למשרה מלאה של מגשר, שיעבוד, ייתן את המענה, יסייע לנו מבחינת התקשורת, השפה האמהרית, שנוכל לדבר ולתקשר עם האנשים.

אלי דוקורסקי: עד היום זה לא קרה.

אלי דוקורסקי: הסיכום היה מלפני מספר חודשים.

אלי דוקורסקי: ועוד פעם, אין לי טענות למחוז, המחוז היה סופר דופר קואופרטיבי, משה הראל ושוש רוזנטל וכל האנשים של המחוז שאיתם דיברנו, הדברים תקועים בירושלים ואני מבקש את העזרה ואת ההתערבות שלכם.

אלי דוקורסקי: דבר נוסף שאני מבקש, אנחנו מקבלים תקציב שנתי לפעילות שנקראת קליטה בקהילה.

אלי דוקורסקי: מה שאני מבקש, שלא יבואו ויגידו לנו שהתקציב של קרית ביאליק היה, לדוגמה, 400,000 שקל, יישאר 400,000, אבל תסיט את הצרכים מעלייה אחת שנקלטה לעלייה אחרת.

אלי דוקורסקי: אנחנו מבקשים שיינתן תקציב.

אלי דוקורסקי: דובר שנקבל תקציב פעילות ייעודי, לא קיבלנו.

אלי דוקורסקי: אני חייב מנגד לציין, לשבחו של משרד הרווחה והשירותים החברתיים את שיתוף הפעולה; הייתי אצל המנהל הכללי של המשרד, הוא ירד לשטח, למחוז, היו אצלי עוד באותו שבוע כל אנשי המשרד, כולל מירושלים, כולל מהמחוז, אנחנו מבצעים איתם פרויקטים.

אלי דוקורסקי: תסקור את זה מיד מנהלת הלשכה לשירותי רווחה.

אלי דוקורסקי: אני מבקש שבגלל המאפיינים המאוד מיוחדים של העלייה, ואנחנו נכונים להיכנס לפרויקטים, אבל אני חושב שבגלל שיש צורך שהפרויקטים שאנחנו מקבלים והתקנים...

אלי דוקורסקי: למשל דרך שיתוף הפעולה עם משרד הרווחה אנחנו עומדים לקלוט עכשיו עובד סוציאלי ומדריכים חברתיים, כשהתקצוב יהיה תקצוב ללא מאטצ'ינג.

אלי דוקורסקי: הרי המדינה בדרך כלל בשלב מסוים יוצאת החוצה ואנחנו צריכים להישאר ולהתמודד ובדרך כלל, מי שמכיר ברשויות מקומיות, כשאתה  מתחיל פרויקט אתה אחר כך לא יוצא ממנו.

שלמה מולה: יש לכם מידע כמה עולים מאתיופיה, למשל, אמורים או מתעתדים להגיע לכאן?

אלי דוקורסקי: כן, כ-50 משפחות הגיעו מאוגוסט ומתוכננות עוד 100.

אלי דוקורסקי: זה נתון מדויק, עוד 100 משפחות אמורות להגיע.

אלי דוקורסקי: אנחנו מבקשים שישחררו אותנו מהנושא של המאטצ'ינג.

אברהם מיכאלי: מאטצ'ינג באיזה תחום?

אלי דוקורסקי: בנושא של השתתפות של משרדי הממשלה.

אלי דוקורסקי: עם משרד החינוך, למשל, הגענו לסיכום.

אלי דוקורסקי: הם התחייבו שכל הנושא של הסעת התלמידים...

אלי דוקורסקי: למשל, בנושא הסעת התלמידים, מרבית העולים הולכים לבתי הספר הממלכתיים דתיים.

אלי דוקורסקי: בקרית ביאליק אין היום בית ספר ממלכתי דתי, אנחנו מסיעים את הילדים לנשר, לקרית טבעון.

דני דנון: אין בכלל?

אלי דוקורסקי: אין בכלל.

אלי דוקורסקי: לרכסים ולקרית מוצקין.

אלי דוקורסקי: הגענו לסיכום עם משרד החינוך, הם התחייבו לי לגבי השנה הזאת, אני אדרוש כמובן שזה יימשך גם הלאה, שמממנים את זה 100%.

דני דנון: את כל ההסעות.

אלי דוקורסקי: את כל ההסעות.

אלי דוקורסקי: היום כשאני מסיע תלמיד החוצה זה שקל מול שקל.

אלי דוקורסקי: כאן לקח על עצמו משרד החינוך את המימון המלא ואני מבקש שזה ייעשה גם מבחינת המשרדים האחרים.

אלי דוקורסקי: משרד שהוא יחסית קטן כמו המשרד לאזרחים ותיקים העביר לנו תקציב של 20,000 שקלים דרך משרד הקליטה לטובת נושא של להוציא את זקני העדה, את ותיקי העדה לטיולים.

אלי דוקורסקי: עשינו את הדבר הזה.

אלי דוקורסקי: זה דבר שהוא נפלא.

אלי דוקורסקי: פתחתי במימון מלא של העירייה מועדון לעולים המבוגרים יותר, גייסתי כסף לנושא הזה, אבל אנחנו מבקשים שנקבל יותר עזרה.

אלי דוקורסקי: אני מבקש שמשרד החינוך יעביר לעירייה תקציבי תרבות תורנית, ייעודיים, עבור העלייה מאתיופיה, בנושא המורשת היהודית.

אלי דוקורסקי: אנחנו מקבלים תקציב זעום ממשרד החינוך בתחום התרבות התורנית למטרות, נגיד הכלליות, אבל אני מבקש כאן, כדי לחזק את הנושא של הזהות היהודית, את הנושא של מורשת ישראל, שנקבל תקציבים ייעודיים.

אברהם מיכאלי: מדובר על 50 שנקלטו, עוד 100 יגיעו, זאת אומרת הם יבקשו גם שירותי דת משלהם, כי הקהילה רוצה בית כנסת משלה וכאלה דברים.

אברהם מיכאלי: לקהילה יש בית כנסת משלה?

אלי דוקורסקי: לא, אין לקהילה בית כנסת משלה.

אלי דוקורסקי: עוד דבר שחשוב לעבוד עליו זה הנושא של החיבור בין העולים של מבצע שלמה ומבצע משה לבין העולים מהפלשמורה שהגיעו, כי יש כאן מתחים ובגלל זה, למשל, אחד הדברים שאנחנו עושים זה להרים ערבי תרבות משותפים.

שלמה מולה: אני אגיד לך מה הייתי מציע.

שלמה מולה: קודם כל לא להשתמש במלה פלשמורה.

אלי דוקורסקי: אוקי, מקבל---

דני דנון: יוצאי אתיופיה הוותיקים והחדשים.

אלי דוקורסקי: בין העולים הוותיקים לעולים החדשים.

שלמה מולה: נכון.

אלי דוקורסקי: אנחנו למשל אתמול סיכמנו עם משרד התרבות והספורט, דרך עמותת תרבות ישראל, אנחנו נקבל שני אירועי תרבות, אירוע תרבות אחד לנוער ואחד למבוגרים ואנחנו מזמינים גם את הוותיקים וגם את החדשים כדי ליצור את האינטגרציה והשילוב.

אלי דוקורסקי: יש לנו למשל מועדון נוער אתיופי בקרית ביאליק, שרבע מהמבקרים בו הם לא בנים למשפחות מעולי אתיופיה.

אלי דוקורסקי: מבחינתי זאת הצלחה של הקליטה.

אלי דוקורסקי: בקרית ביאליק אנחנו הקפדנו וביקשנו לאורך כל השנים, כחלק מהתפתחות העיר, את העולים החדשים.

אלי דוקורסקי: קיבלנו באהבה ובברכה ואנחנו נמשיך תמיד להיות ראשונים להתייצב בשורת הקולטים את העליות מכל מקום, אנחנו מבקשים את הכלים.

אלי דוקורסקי: תנו לנו את הכלים, תנו לנו את המשאבים, אנחנו נעשה את זה טוב.

אלי דוקורסקי: עשו את זה קודמיי בתפקיד בצורה מיטבית, אני אעשה את זה הלאה, אנחנו מחויבים לנושא, רתומים לנושא, כל המערכות העירוניות.

אלי דוקורסקי: מתקיימת אצלי ישיבת סטטוס קבועה בנושא של קליטת העלייה עכשיו מאתיופיה, כדי לראות איך הדברים מתקדמים.

אלי דוקורסקי: תנו לנו את הכלים לעשות, נקלוט בצורה הטובה ביותר.

אלי דוקורסקי: ברשותכם, אני אתן למנהלי האגפים שיציגו, איש איש בתחומו.

דני דנון: רק שאלה אחת לגבי עידוד עלייה.

דני דנון: הנתונים מראים שמגיעים לפה עולים, השאלה אם אתם עושים משהו או שזה עובר מפה לאוזן.

אלי דוקורסקי: קרית ביאליק היתה שותפה בפרויקט מדהים, אני חושב, עם אמריקה הלטינית, יצאו פעמיים בשנה משלחות של העירייה לדרום אמריקה, קליטה ישירה.

אלי דוקורסקי: היו משלחות עלייה בשעתו, באוזבקיסטן וברוסיה, והבאנו לכאן עולים בקליטה ישירה.

אלי דוקורסקי: הוזמנו לנסוע עכשיו, בחודש אפריל, לסנט פטרסבורג, כדי לקבל עולים נוספים.

אברהם מיכאלי: יש שם יריד גדול.

אלי דוקורסקי: אנחנו, אגב, כרשות מקומית, מעבר להנחה שקבועה בחוק, כל עולה שמגיע לקרית ביאליק מקבל מאיתנו שנה חינם כניסה לקאונטרי קלאב העירוני, אנחנו נותנים סל תרבות מאוד עשיר, מסייעים להם בכל הנושא של ההצטיידות ואני לא מבקש ולא פונה למשרדי הממשלה לקבל תקציב.

אלי דוקורסקי: אנחנו עושים את הדברים האלה ואני חושב שהדברים האלה עובדים בקרית ביאליק מאוד יפה.

אלי דוקורסקי: אני אומר, תנו לנו לעשות.

אברהם מיכאלי: מה לגבי הדיור?

אברהם מיכאלי: חוץ מהקבוצה של יהודי אתיופיה שכרגע מגיעים, הם קבוצה ייחודית, אבל נניח מגיעים עולים מדרום אמריקה, עולים מרוסיה, האם הם יכולים היום לרכוש בעיר, בתנאים סבירים, דירה?

אלי דוקורסקי: קודם כל, דבר שעשינו, אנחנו העמדנו דירה של העירייה שמהווה דירת קלט לעולים.

אלי דוקורסקי: במסגרת הקליטה הישירה בדרך כלל לא מגיעות מסות גדולות, אז יש דירת קלט שלנו, של העירייה, שאנחנו שיפצנו, בסיוע הסוכנות היהודית, שכשמגיעה משפחה בקליטה ישירה, עד שהיא מתארגנת היא יכולה גם חודשיים להיות בדירה.

אלי דוקורסקי: עד שהיא מתארגנת, אנחנו דואגים עבורה.

אלי דוקורסקי: דיור ציבורי אין כמעט בקרית ביאליק.

אלי דוקורסקי: גם היום דירות שהיו בעבר דירות של עמיגור, בקרית ביאליק מי שמנהל את הדיור הציבורי זה עמיגור, הם כבר הפכו להיות במצב של רוכשים.

אלי דוקורסקי: מה שקרה עכשיו עם העלייה החדשה מאתיופיה, שהם הופנו לשכונות הקצה של העיר, לשכונות המוחלשות.

אלי דוקורסקי: הם רכשו איפה שקל יותר לרכוש.

אברהם מיכאלי: הם רכשו בכסף הזול שהמדינה נותנת.

אלי דוקורסקי: אני לא יודע אם יש כאן נציגים של משרד הבינוי והשיכון.

אלי דוקורסקי: אני ביקשתי פגישה עם המנהל הכללי של המשרד ואני אשמח אם תהיה גם תמיכה לדבר של הוועדה.

אלי דוקורסקי: שכונת ביאליק דרום חייבת להיכלל ללא כל קשר, אבל זה מתחזק עוד יותר בפרויקט שיקום שכונות.

אלי דוקורסקי: שכונה חלשה מאוד, מבחינה פיזית, בתים של שנות ה-50, ואנחנו מבקשים לגבי שתי השכונות, צור שלום ודרום, שקלטו את העולים, שיכניסו אותם לנושא של שיקום שכונות חברתי.

שלמה מולה: גם לפני כן היתה קבוצה גדולה של עולי אתיופיה בצור שלום.

שלמה מולה: היא עזבה?

אלי דוקורסקי: לא, הדור הצעיר, בני הנוער, הם ישראלים לכל דבר, מעורבים, בלי ציניות---

אברהם מיכאלי: כמה משפחות ותיקות יש מיהודי אתיופיה פה בעיר?

אלי דוקורסקי: יש לנו קרוב ל-200 משפחות שגרות בעיר.

עזרא חכם: משנעשה מיפוי לגבי אותם עולים חדשים שנכנסו בחודשים האחרונים, לגבי הדירות, אנשי האחזקה שלנו נכנסו לכל בית, עשו מיפוי, וכפי שציין ראש העיר, הדירות במצב באמת גרוע.

דני דנון: אבל אסור לכם לגעת בדירות האלה.

עזרא חכם: אנחנו לא נוגעים, אנחנו עשינו את המיפוי על מנת לעזור, כי לא יעלה על הדעת שמשפחה שנכנסת---

דני דנון: אבל איך אתם עוזרים?

עזרא חכם: אני אומר תמיד את הפתגם הישן, מן היקב ומן הגורן נחפש משאבים, אבל אני חושב שידנו קצרה מלהכיל את כל הצרכים האמיתיים שמתבקשים לטובת העניין, ולכן כאן יש מקום באמת למשרדי הממשלה השונים לאגם משאבים, לאגם כוחות, על מנת לקלוט אותם כפי שראש העיר מבקש.

דני דנון: אני רוצה להודות לראש העיר.

דני דנון: ראשי האגפים, בקצרה, אם יש לכם דברים נקודתיים להוסיף.

אברהם מיכאלי: בנקודה הזאת שהמנהל הכללי אומר, אני חושב שאנחנו, כמדינה, כממשלה יותר נכון, אסור להיות מקובע במחשבה הזאת שאסור לגעת בכלום, במיוחד מול הקבוצות החדשות שבאות לשם.

אברהם מיכאלי: משרד הפנים אומר להם 'אסור לכם אפילו לשים צבע', חבר'ה, מדובר שם בבתים שראש עיר מבקש שיקום שכונות, עד שייתנו לו, אם ראש העיר יכול מיוזמתו לעשות משהו, אז שמשרד הפנים יאשר להם את זה, שיעשו את הדברים המינימליים האלה.

אלי דוקורסקי: יש לי הצעה מעשית בעניין.

אלי דוקורסקי: אם משרד השיכון או גורם ממשלתי אחר ידאג לנו לצבע, אנחנו נדאג לאנשים שיצבעו את הדירות, אנחנו נדאג לדברים האלה, במסגרת של מחויבויות שונות, במסגרות השונות.

אברהם מיכאלי: חיילים מוכנים להתנדב לעשות---

ליה שמטוב: בדירות האלה הרוב רוכשים?

אלי דוקורסקי: בעלייה עכשיו כל הדירות לרכישה.

אברהם מיכאלי: כן.

אברהם מיכאלי: אין פה דיור ציבורי, אין לו עמיגור וכאלה, אתם קליטה ישירה.

עזרא חכם: יש היום של המעשים הטובים במדינת ישראל, שמחוברים אצלנו באזור, וגם גופים מתנדבים כמו תנועת שלם ועוד כמה תנועות שפועלות כאן.

עזרא חכם: כפי שמציין ראש העיר, אם היו לנו את המשאבים לחומרים, אנחנו, באמצעות מתנדבים ובאמצעות מנהלי המחלקות---

אברהם מיכאלי: אדוני המנהל הכללי, גם לא מדובר בהרבה כסף.

אברהם מיכאלי: אני לא בא אליכם כדי להפיל את זה, אלא שמשרד הפנים שיאשר את זה.

אלי דוקורסקי: מה שאני מציע, שנעשה סקירה מסודרת.

עמי ראובן: אני אעשה סקירה קצרה.

עמי ראובן: הנושא של התלמידים שאנחנו קולטים.

עמי ראובן: ההתמקדות במצגת היא בעיקר בנושא של העולים שהגיעו מאתיופיה, כאשר אני חייב לציין ולומר שאנחנו עיר שמעודדת קליטת עלייה, כפי שראש העיר אמר.

עמי ראובן: אנחנו, מבחינה דמוגרפית, אוכלוסייה מזדקנת, מספר התלמידים במערכת החינוך שלנו יורד, אז על אחת כמה וכמה, כמה שיותר עולים במערכת החינוך בקרית ביאליק, כן ייטב.

עמי ראובן: אנחנו עושים את הכל כדי לקלוט בצורה הטובה ביותר.

עמי ראובן: לגבי תכניות קיימות; קיבלנו תכניות שמופעלות דרך רשת המתנ"סים, כולל אתיופים.

עמי ראובן: שתי קבוצות כרגע פועלות בצפון ובדרום הקריה.

עמי ראובן: יש עובד קהילה אתיופי שעובד ב-50% משרה והפרויקט הלאומי שחייבים לציין אותו כאן, שעושה עבודה נפלאה בקרית ביאליק.

עמי ראובן: אתם תיכף תראו מצגת שממחישה את זה.

עמי ראובן: ופה התשדיר שירות, לעשות להם, אנחנו חייבים חייבים לשמור על הפרויקט הזה ולתקצב אותו, הוא קוצץ בצורה דרמטית, הוא נבנה בעיקר על תרומות מעבר לים.

עמי ראובן: קשיים שיש לנו בקליטת העלייה האחרונה שהגיעה.

עמי ראובן: שוב, היא הגיעה ממש בבום, בטווח של חודש לקלוט קרוב ל-130 תלמידים במערכת החינוך.

שלמה מולה: הפרויקט הלאומי, אי.אן.פי, כמה זמן הוא פועל אצלכם?

עמי ראובן: זו שנה שלישית והוא חטף קיצוץ די משמעותי עכשיו, לצערנו.

עמי ראובן: יש שם חבר'ה נפלאים ונהדרים שעושים עבודה נפלאה ולצערנו העניין הזה במגמה של הפחתה וקיצוץ.

עמי ראובן: הפנייה למסגרות חוץ.

עמי ראובן: לגבי המסגרות הדתיות, אני חייב, כמנהל אגף חינוך, להתחנן לפני רשויות שיקלטו את התלמידים האלה.

עמי ראובן: שתבינו, אני עומד במצב מאוד מאוד לא סימפטי.

עמי ראובן: צריכה לצאת מפה הנחיה מחוזית, של המחוזות, למנהלי בתי הספר, שיקלטו אותם בצורה של הנחיה ולא שאני אצטרך לנהל משא ומתן מול מנהלי אגפי החינוך ברשויות אחרות.

אברהם מיכאלי: אתה יכול להגיד לי בכמה ילדים מדובר שאתם היום מסיעים מהעיר?

עמי ראובן: אנחנו מסיעים היום קרוב ל-70 תלמידים למסגרות חוץ, 20 תלמידים הצלחנו לקלוט במערכת החינוך בקרית ביאליק, רובם רוצים מסגרות דתיות.

עמי ראובן: יש לי הבטחה של מר דודו לוי, שהוא מנהל גף היסעים במשרד החינוך, הבטחה בעל פה, שהוא מממן לי פר מסלול, כי ההסעה היא הסעה מאורגנת, אני חייב הסעה מאורגנת.

דני דנון: כיתות א' נוסעים 20 דקות כל בוקר.

עמי ראובן: לפחות.

עמי ראובן: אני מסיע קבוצה של 18 תלמידים לטבעון, כל בוקר לטבעון.

עמי ראובן: הילדים מאחרים, מגיעים באיחור.

שלמה מולה: למה לא בחנתם את האפשרות שאותם ילדים ילמדו בבתי הספר הכלליים ביישוב---

דני דנון: הם לא רוצים.

שלמה מולה: לא רוצים?

שלמה מולה: תלוי מה היתה הגישה.

שלמה מולה: עם חיזוקי לימודי יהדות, הם יכולים ללמוד בבתי הספר המקומיים.

עמי ראובן: הגישה שלנו היא לקלוט כמה שיותר תלמידים ולא משנה מהיכן הם הגיעו בתוך העיר.

עמי ראובן: העניין הוא, שתבינו, וראש העיר נגע בזה, שלא היתה הסברה.

עמי ראובן: הם הגיעו, התיישבו מולנו, לא היה מגשר שגם יכול להסביר.

עמי ראובן: העניין של הסברה הוא מאוד מאוד חשוב ואקוטי.

עמי ראובן: לא היה מי שיסביר להם ואפילו תהליך של שכנוע.

עמי ראובן: הם רצו מסגרת דתית וקיבלנו את המידע ממרכז הקליטה שאלה המסגרות שהם אמורים להירשם אליהן, גם בישיבה מקדימה שערכנו, ושם הם שובצו.

עמי ראובן: כולם כמובן מוזמנים למערכת החינוך שלנו, יש לנו מערכת חינוך חזקה, איתנה.

שלמה מולה: השאלה אם הרשות ומשרד החינוך יהיו פתוחים, כי צריך לבוא למשפחות עם חבילה שבה אומרים, מצד אחד אנחנו לא רוצים לפגוע ברצון שלכם וכן הלאה.

שלמה מולה: מדובר פה באנשים שעברו לימודי יהדות, סיימו את כל מה שצריך לעשות.

שלמה מולה: אי אפשר שילד בכיתה א' ייסע 20 דקות, כל אחד מאיתנו הורה, זה בלתי אפשרי.

עמי ראובן: מסכים איתך, אין לנו---

שלמה מולה: רגע, אני לא בא אליכם בטענות.

שלמה מולה: זה שאין לכם בית ספר ממלכתי דתי, בסדר, זו עובדה, אתם לא אשמים, כנראה אין אוכלוסייה כזאת, אחרת הייתם פותחים, לכן צריך למצוא חבילה שמאפשרת...

שלמה מולה: להידבר עם הרבנות וכן הלאה.

שלמה מולה: אני חושב שצריך למצוא פתרון בצורה כזו.

עמי ראובן: אני מסכים איתך.

עמי ראובן: כמובן עם תשתית ארגונית נכונה כדי לקלוט אותם, כמו מועדוניות בית ספריות והמשך יום לימודים, אנחנו ערוכים ומוכנים.

עמי ראובן: הרבה תלמידים, אגב, שקלטנו בעליות הקודמות מאתיופיה שובצו בקיבוץ אפק ובקיבוץ אגרון.

עמי ראובן: כולם חזרו אלינו, הם קיבלו פה את המענה ההולם.

עמי ראובן: תקציב הצטיידות ראשוני.

עמי ראובן: אנחנו רשות חזקה, רשות איתנה, אבל אם היתה מגיעה חבילת תקציב, למרות סל התלמיד שהם מקבלים, סל לתלמידים עולים, הנושא הזה הוא מאוד מאוד חשוב, כי אנחנו מיד מציידים אותם, גם בלבוש.

עמי ראובן: עכשיו הגיעה אליי מבית ספר בטבעון רשימה של ספרי לימוד, מיד הוצאתי הזמנה לנושא הזה, אבל הדבר הזה היה מסייע לנו לבצע את זה בצורה יעילה.

עמי ראובן: צריכים לקחת בחשבון שהם יחזרו אלינו.

עמי ראובן: כדי לחזור אלינו, אני צריך להקים פה תשתית ארגונית נכונה ונאותה.

עמי ראובן: סתם להגיד להם תבואו ולא יהיה לי מה להציע להם, אני בבעיה.

עמי ראובן: הנושא של מועדוניות בית ספריות זה נושא מאוד אקוטי.

עמי ראובן: נושא נוסף, הנושא של פרישה עירונית.

עמי ראובן: אתם תיכף תראו מפה.

עמי ראובן: זה גם לא יהיה נכון, לדעתי, על פי תפיסתי, לשבץ אותם רק בריכוזים בדרום ובצפון.

עמי ראובן: הרעיון זה גם איכשהו ליצור פרישה נכונה, ליצור ריכוזים בשכונת צור שלום, שגם ככה היא שכונה חלשה, והשכונה הדרומית, שגם ככה היא שכונה חלשה, זה לא נכון.

עמי ראובן: גם על הנושא הזה צריך לתת את הדעת.

עמי ראובן: זאת קרית ביאליק כפי שראש העיר ציין מבחינת פרישת מערכת החינוך, צפון ודרום.

עמי ראובן: רק להגיד לכם שהפרויקט הלאומי לקליטת עולי אתיופיה, שעובד בקרית ביאליק, ותגבור מסיבי של התלמידים האלה מאתיופיה, הם עובדים מול תלמיד תלמיד והגיעו להישגים נפלאים.

עמי ראובן: אחוז גבוה מאוד מהעולים שנקלטים מאתיופיה הם במסלול בגרות.

עמי ראובן: זה לא דבר מובן מאליו, אבל התוצאות מדברות בעד עצמן.

עמי ראובן: אני לא אעבור איתכם סעיף סעיף, אבל הנה זכאות לתעודת בגרות ונעבור לרווחה.

שושי סוקניק: רוב הקשיים שראש העיר דיבר עליהם, אני לא אחזור עליהם, אני אתמקד בבעיות ההסתגלות ובבעיות הכלכליות.

שושי סוקניק: רק מלה אחת לגבי הדיור, יש לנו סיירת תיקונים דרך העמותה למען הקשיש.

שושי סוקניק: תיקונים קלים, או סניטציה, אנחנו עוזרים בלי תשלום, אבל התיקונים שהדירות האלה דורשות אלה תיקונים ש---

דני דנון: כמה עולים רשומים בשירותי הרווחה?

שושי סוקניק: כל משפחה שמגיעה ממרכז קליטה, כמו שהיא נרשמת במחלקת החינוך, בקופת חולים, היא נרשמת ברווחה.

שושי סוקניק: הם כולם אוכלוסיית רווחה.

שלמה מולה: ביוזמה שלהם הם באים אליכם?

שושי סוקניק: הם נשלחים ככה.

שושי סוקניק: וחוץ מזה, בצדק, כי חלק מהם מגיעים לכאן כשאין תיאום עם הביטוח לאומי ואז הם בלי קצבה לפחות חודשיים, שזה פשוט הכרזת מוות, אין להם אוכל.

שושי סוקניק: הגמ"ח שלנו לא מותאם לאוכל שהם צורכים ואנחנו גם לא יכולים לתת להם חבילות מזון.

שושי סוקניק: הגיעה אלינו לפני שלושה שבועות אישה, אני תיארתי לראש העיר לפני יומיים, אני, מכיסי הפרטי, עשיתי חבילה לאישה הזו.

שושי סוקניק: האישה הגיעה עם שלושה ילדים קטנים, כשהתינוקת היא בת חצי שנה ולאמא אין אוכל לקנות לתינוקת, אז היא מאכילה אותה בשד שאין בו חלב, ואני לא צריכה להסביר לכם מה קורה, עם חיתול אחד ליום.

שושי סוקניק: העובדת הסוציאלית כתבה את הדוח הסוציאלי לביטוח לאומי, אני נחרדתי מהדוח, אמרתי, איך זה יכול להיות שבקרית ביאליק יש כזו משפחה?

שושי סוקניק: אז גם אני לא מקבלת דוח סוציאלי מראש, כדי לדעת מי המשפחה שמגיעה, ולדעתי גם צריך להיות ליווי ממרכז הקליטה לדירה, אלה לא משפחות חזקות.

שושי סוקניק: הן לא מסוגלות לעשות את זה באופן עצמאי.

דני דנון: מה מחיר דירה היום באזורים שאנחנו מדברים עליהם, של העולים החדשים, יוצאי אתיופיה?

עזרא חכם: סדרי גודל של 400,000 עד 450,000 שקל.

עזרא חכם: זה עומד בדיוק בקטע של קרוב למענק שהם מקבלים.

דני דנון: אבל למענק היום העיר סגורה.

עזרא חכם: זה היה עד 15.12.2010.

אלי דוקורסקי: יש מחלקת קליטה, הוא יצא לפנסיה ואנחנו עכשיו בקליטה של מנהל חדש.

שושי סוקניק: כדי לעזור בבעיית ההסתגלות צריך שיהיה ליווי יותר צמוד ממרכז הקליטה ליישוב.

שושי סוקניק: בעיות כלכליות.

שושי סוקניק: אני לא צריכה לספר לכם, רובם חיים מקצבאות, או הבטחת הכנסה או קצבת נכות.

שושי סוקניק: כמעט ולא עובדים ביניהם.

שושי סוקניק: בתעסוקה.

שושי סוקניק: אין להם השכלה מינימלית שהם יכולים לעבוד, אין להם מקצועות.

שושי סוקניק: תיכף תראו.

שושי סוקניק: אנחנו עשינו סדנא ומתוך 15 אנשים שהיו בסדנא 7 עובדים עם ליווי צמוד.

שושי סוקניק: זה פרויקט שעשינו בעזרת משרד הקליטה.

שושי סוקניק: אבל עדיין יש לנו 69 משפחות שמתוכן עובדים מעט מאוד אנשים ואני לא צריכה להסביר לכם את המשמעות של זה.

שושי סוקניק: יש בעיות בתפקוד ההורי, יש בעיות אישות קשות.

שושי סוקניק: מה שקורה וזה חשוב שתדעו, במרכזי הקליטה עובדים עובדים סוציאליים שהם פרנג'ים, הם 'אנשים לבנים'.

שושי סוקניק: הנשים, בעיקר, לא מספרות את כל מה שקורה בבית.

שושי סוקניק: לי יש שתי עובדות סוציאליות שהן יוצאות אתיופיה, מדברות אמהרית, איך שהן מתיישבות, נשמעים דברים איומים על מה שהן עוברות בבית.

שושי סוקניק: אני לא אגיד שבכל ה-69 משפחות יש אלימות, אבל הרבה יותר ממה שידעו במרכזי הקליטה ויש לי בעיה קשה מאוד בלטפל באלימות במשפחה.

שושי סוקניק: יש לי היום 20 משפחות, זה המון מתוך 69, שחווים אלימות קשה בבית.

שושי סוקניק: יש לי היום חקירות ילדים של השבוע האחרון, של ילדים שנחשפים לאלימות קשה בבית---

דני דנון: 20 מתוך 69?

שושי סוקניק: 20 משפחות עם אלימות במשפחה.

דני דנון: באיזה מצב זה?

דני דנון: של תיקים פתוחים, של חקירה?

שושי סוקניק: כן, יש לי ארבע נשים במקלטים, יש לי שתי משפחות שנסעו למשפחות במרכז הארץ כדי לא להיות עם הבעל, יש שני גברים עצורים עד פתיחת הליכים, וזה רק מאוגוסט.

אברהם מיכאלי: זה נתון קשה.

אברהם מיכאלי: והספקתם לעשות סקירה של כל המשפחות?

שושי סוקניק: כן, ה-69, עד הפרט האחרון יש לי...

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת דנון, נתקלנו בבעיה בערים אחרות, אבל הבעיה היא שאלה החדשים חדשים שבאים עכשיו, באמת כנראה אנחנו כממשלה צריכים לשים לב לזה שהבעיות הן גדולות.

אברהם מיכאלי: עד שיגיעו למשטרה, עדיף שנטפל בזה ברווחה, כדי למנוע משהו.

ליה שמטוב: כן, אנחנו פה כדי להעביר את זה, כי אני לא יודעת אם שם הם יודעים את כל הבעיות.

ליה שמטוב: אתה ידעת---

אברהם מיכאלי: שמענו על זה בראשון לציון, שמענו על זה בכמה מקומות.

שושי סוקניק: בגלל זה חשוב לי שאתם תדעו את זה.

דני דנון: אבל לא באחוזים האלה.

דני דנון: המספרים פה חריגים מאוד.

שושי סוקניק: יש עוד בעיה שהיא כאילו כלום, אבל היא המון.

שושי סוקניק: יש הרבה שעברו את תהליך הגיור ולא עברו את הבחינות, אז הם צריכים להמשיך לנסוע למרכז הקליטה.

שלמה מולה: כמה?

שושי סוקניק: אני לא יודעת להגיד, יש כמה.

שושי סוקניק: הם עם ילדים קטנים, אין לנו כבר מקומות במעונות בקריה, הם עדיין לא סידרו את הילדים הקטנים במעונות, הם בהיסטריה על זה שהם לא עברו את הגיור, מאוד חשוב להם לעבור את הגיור.

שושי סוקניק: אין להם את הכסף לנסוע למרכז הקליטה אז הם באים אליי.

דני דנון: עוד משהו?

שושי סוקניק: בעיקר האלימות.

דני דנון: בתוך המשפחה.

שושי סוקניק: כן.

שושי סוקניק: זה משהו שאני הייתי מאוד מאוד רוצה שתתנו על זה את הדעת ותבנו איזה שהוא פתרון יותר משמעותי.

שושי סוקניק: גם לנו, שנקבל עובד סוציאלי בתקן שלם שיוכל לעשות את העבודה.

שלמה מולה: לצוות המקצועי שלך, עשיתם איזה שהוא יום עיון לגבי דפוסי העולים שמגיעים אליכם?

שלמה מולה: זאת אומרת כדאי לתת כלים או הכנה לצוות שלך, יכול להיות אפילו לצוות העירוני, גם מחלקת החינוך, גם מחלקת הרווחה, לעשות מן סיעור מוחות וגם להביא את אנשי הסוכנות, נמצא כאן גם הרב ולדמן, לעשות הכנה נכונה כדי שאתם תיערכו נכון.

שלמה מולה: לגבי הנתונים, תיכף אני אגיד, אבל השאלה אם עשיתם את זה, ואם לא עשיתם, אולי כדאי לעשות.

שושי סוקניק: ברמה העירונית של מנהלי מחלקות וראש העיר, אנחנו ישבנו הרבה שעות לתכנן את העבודה.

שושי סוקניק: לגבי העובדים במחלקה שלי, אלה שעובדים עם האוכלוסייה, אני פונקציונלית בלשכה, מי שמתעסק בעולים חדשים שעלו מאתיופיה, לא מתעסק בדברים אחרים, והפוך.

שושי סוקניק: העובדים שמטפלים בעולים מאתיופיה הם אתיופים בעצמם.

שושי סוקניק: שתי עובדות סוציאליות, שתיהן אתיופיות בעצמן, המגשרת אתיופית.

שושי סוקניק: שוב, אני לא קיבלתי תקן למגשרת, אני עשיתי כל מיני טריקים כדי שתהיה לי מגשרת.

דני דנון: תודה.

אלי דוקורסקי: קרני בלס היא יושבת ראש ועדת ההיגוי לקליטה ומנהלת מחלקת תרבות.

קרני בלס: אני אעשה את זה מאוד בקיצור, כי רוב הסוגיות עלו פה.

קרני בלס: בתחום התרבות עיקר הבעיה שלנו מתמקד בזה שהעיר, כפי שראש העיר ציין, היא ארוכה וצרה, 8 קילומטרים.

קרני בלס: העולים התיישבו, מדרך הטבע, בשכונות המצוקה, בקצוות, ואנחנו לא יכולים לעשות כפל פעילות.

קרני בלס: את רוב הפעילות אנחנו נותנים בשכונה הצפונית, שכונת צור שלום, כי שם הרוב הגדול יותר, אבל זה אומר שאת העולים של הדרום לא מצליחים להביא לפעילות, לא של מועדון הנוער, לא פעילות מבוגרים.

קרני בלס: וזה בהיעדר תקציב לנסיעות, מה גם שזה לא מופנם בהרגלי התרבות שלהם לחכות להסעה שתסיע אותם, כי עשינו כבר כמה ניסיונות וזה לא צלח.

קרני בלס: זאת אומרת יש לנו את שכונת הדרום שבעצם בה אין לנו מענה ואין פתרונות.

אברהם מיכאלי: למה אי אפשר ליצור שם תשתית מקומית?

קרני בלס: מכיוון שזה כפל תקציב שאין לנו אותו.

קרני בלס: לא קיבלנו סיוע.

אברהם מיכאלי: אבל ההסעות האלה גם עולות כסף.

קרני בלס: ניסינו.

קרני בלס: ניסינו לתת כרטיסיות, ניסינו לספק---

אלי דוקורסקי: אנחנו פותחים עכשיו מועדון בשכונת ביאליק דרום, שמנסה לשלב בתוכו פעילות עבור העולים החדשים שהגיעו.

קרני בלס: וכמו שראש העיר ציין, הגשנו תכנית עם משרד הקליטה במחוז, שהוגשה לירושלים, שהיתה אמורה לפעול עד סוף מרץ, שזה היה איכשהו הרע במיעוטו, ולצערנו נדחינו בתשובה שלילית ולא קיבלנו תקציב ולא מגשר, אפילו לא לחצי משרה.

קרני בלס: זו פעילות של מועדונית לילדים ומועדונית לנוער שהיתה מאוד מאוד נחוצה.

דני דנון: התשובה היא שכרגע הנושא של המגשר בבדיקה?

משה הראל: הנושא של המגשר ותקציב לפעילות והסיוע מועבר באמצעות ועדת רשויות של המשרד.

משה הראל: היתה תקלה בסוף השנה.

משה הראל: היתה הנחיית מנהל כללי, עם קבלת תקציב 2011 האגף האתיופי יעביר את תקציב 2010 ואני אבקש גם תקציב ל-2011.

דני דנון: יפה.

דני דנון: אנחנו שמחים, אנחנו נרשום את זה גם בפרוטוקול.

משה הראל: זה מטופל, זה רשום.

דני דנון: עומר, בבקשה.

דני דנון: אם תוכל להתייחס בקצרה למה שנאמר פה, לגבי העולים החדשים שהגיעו, לגבי אלימות בתוך המשפחה.

אלי דוקורסקי: עומר יותר מתעסק בנוער.

עומר טיאצ'או: אני יכול להגיד, קודם כל מפקח של הפרויקט הלאומי שעוסק בתחום הנוער, מגיל 13 עד 17.

עומר טיאצ'או: אני כבר ציינתי, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם העירייה, העירייה היא חלק מאוד חזק בהובלת הפרויקט פה ביישוב ואני שמח מאוד שאנחנו מצליחים.

עומר טיאצ'או: חלק מהמחשבה גם, אנחנו שומרים על אינטגרציה חברתית ולא בידול חברתי ואנחנו נותנים בבית הספר תגבור לימודי וגם במרכז הנוער אחר הצהריים בשיתוף עם העירייה.

עומר טיאצ'או: הבעיה שנופלת באמת בשנים האחרונות, גם חבר הכנסת שלמה מולה, ידוע לך, כל שנה יש קיצוצים של הפרויקט הלאומי וזה פוגע בחניכים עצמם.

עומר טיאצ'או: הרבה פעמים מפטרים עובדים והרבה פעמים גם פוגעים בכל הגורמים שמסייעים לילדים.

עומר טיאצ'או: לכן אם תעשו חשיבה איך אפשר לעזור לפרויקט הזה, פרויקט שנותן את חלקו, זה מאוד חשוב לנו.

דני דנון: כמה ילדים משתתפים בפעילות אחר הצהריים?

עומר טיאצ'או: אחר הצהריים רשומים 83.

עומר טיאצ'או: והדבר האחרון שאני רוצה.

עומר טיאצ'או: המגשר, או הרכז היישובי, זה מאוד חשוב.

עומר טיאצ'או: הרבה פעמים הילדים שרצו להירשם בתוך מסגרת כלשהי, ההפניה ולקיחת האחריות, להגיד לו 'אתה צריך ללכת לפה', 'בית ספר כזה אתה צריך להיות פה'.

עומר טיאצ'או: סתם דוגמה, פגשתי ילד אחד במרכז נוער, שמסתובב לו ארבעה חודשים, ארבעה חודשים לא היתה לו מסגרת ודיברתי עם עמי ואם היה מגשר כזה, לדעתי הוא היה יכול לתת מענה לכל הצרכים של העולים החדשים כאן.

דני דנון: תודה.

דני דנון: נציג משרד הקליטה.

משה הראל: בתגבור לימודי, כ-130 ילדים יוצאי אתיופיה משולבים בתכנית פל"א והעלות שלה בשנת 2009-2010 היתה מעל 400,000 שקל.

משה הראל: בלי קשר לפרויקט הלאומי, בנוסף.

אליצור בלום: 400,000 שקל, בוא נדייק, זה לא לעולי אתיופיה בלבד.

משה הראל: רובם עולי אתיופיה.

אליצור בלום: אני מבקש לציין את זה, מהסיבה הפשוטה, כי זה בדיוק מה שראש העיר ציין, אם יש את החבילה---

דני דנון: סליחה, בואו נבדוק את הנקודה הזו.

דני דנון: כמה מתוך אותם ילדים בתכנית הם ילדים יוצאי אתיופיה, מתוך ה-130?

משה הראל: מעל 100.

אליצור בלום: אבל הדבר גורם לכך שלמשל העלייה מקווקז, הילדים האלה, ייצאו החוצה.

משה הראל: אף אחד לא ייצא החוצה, כי אנחנו עכשיו---

אליצור בלום: סליחה, הגדילו את התקציב?

משה הראל: תקשיב.

אליצור בלום: אני מקשיב, אני מכיר את ה---

משה הראל: חברת המתנ"סים זכתה שוב בהפעלת התכנית ב-2011, אנחנו נקיים איתם דיונים ואני מתחייב שאנחנו נגדיל את המכסה לקרית ביאליק, לעולים יוצאי אתיופיה, כי סך הכל עולים חדשים בקרית ביאליק מארצות אחרות, בשלוש השנים האחרונות כ-120 עולים, ממוצע של 38-42 עולים בשנה.

משה הראל: אלה הנתונים המדויקים.

אברהם מיכאלי: איפה נכללים היהודים החדשים שהגיעו בחצי השנה האחרונה?

אליצור בלום: אני מבקש לחדד את הנקודה, כי היא מאוד משמעותית.

אליצור בלום: הסל שמדבר עליו משרד הקליטה, בקטע של ה-400,000 שקל, לא השתנה מהשנה הקודמת לשנה הנוכחית.

אליצור בלום: אני מבקש להדגיש את זה ותתקן אותי אם אני טועה.

אליצור בלום: אני לא טועה, כי אלה הנתונים.

אליצור בלום: בקטע הזה אנחנו פשוט באים וטוענים שלא יכול להיות מצב שמאותו תקציב תהיה הסבה מקטע של עולים מסוימים ממגזר אחד למגזר השני.

אליצור בלום: מאוגוסט עד היום אנחנו קלטנו מסה קריטית של יותר מאותם ילדים שהיו בפל"א הקווקזי בשנה הקודמת והתקציב לא גדל בהתאם והצרכים של ילדי אתיופיה הם הרבה יותר גדולים מאותם ילדי קווקז שהיו פה והם מעורים בחברה הישראלית ומעורים בקהילה הישראלית, ולא יכול להיות מצב שמאותו סל יעשו שינויים כאלה או אחרים.

אברהם מיכאלי: אבל אומר משרד הקליטה שהכמויות קטנו.

אברהם מיכאלי: השאלה אם זה נכון או לא נכון.

אליצור בלום: מה זה קטנו?

אליצור בלום: אין יצוא מקרית ביאליק של תלמידים או של ילדים מתוך הקהילה.

אברהם מיכאלי: לא, השאלה היא מבחינת עלייה חדשה.

אברהם מיכאלי: הרי היתה לכם עלייה חדשה בחצי השנה האחרונה.

אליצור בלום: זאת בדיוק הנקודה.

אברהם מיכאלי: היא לא קטנה, אלא גדלה.

אליצור בלום: לא גדל התקציב, זו בדיוק הנקודה.

משה הראל: התקצוב של תכנית פל"א הוא מספטמבר עד יוני, שנת לימודים.

משה הראל: הילדים החדשים שיגיעו, היה מכרז, ככה זה במשרדי ממשלה, חברת המתנ"סים זכתה ואנחנו עכשיו בדיונים בכל מחוז באיזה יישובים ואיפה להגדיל תקציב נוסף לפל"א.

דני דנון: וקרית ביאליק תהיה בחלק שיוגדל התקציב.

משה הראל: בהחלט.

משה הראל: אני אומר את זה בפה מלא.

דני דנון: אוקי, זה חשוב.

רוברט טיבייב: אני רוצה רק לחדד את הנקודה.

רוברט טיבייב: מה זה פל"א?

רוברט טיבייב: יש פל"א קווקזי ויש פל"א אתיופי?

רוברט טיבייב: והם מקבלים תקציבים בנפרד?

משה הראל: כן, כן.

משה הראל: יש גם קווקזי, יש גם חמ"ע (חבר העמים), אירופאים.

מנחם ולדמן: אני רק רוצה לברך את העירייה ואת כל הפועלים פה שעושים מלאכת קודש, אבל דבריי מכוונים לחבר הכנסת דנון, יושב ראש הוועדה.

מנחם ולדמן: העלייה הזו, ואני מדבר על העלייה הספציפית שמגיעה מאוגוסט ותגיע עוד, היא עלייה ששבה ליהדות, עוברת הליכי גיור, רגילים לחיים דתיים ולחינוך דתי.

מנחם ולדמן: ממשלת ישראל, לדעתי מסיבות לא מובנות לחלוטין, הפנו אותם לעיר מצוינת, קרית ביאליק, שאין בה שום ממסד דתי מתאים להם.

מנחם ולדמן: אין גנים דתיים מספיק, בכלל, אין חינוך דתי.

מנחם ולדמן: אם לא היה פה בנק, לא היו מעבירים אותם לפה, לא היתה פה קופת חולים, לא היה מביאים אותם לפה, אבל אם אין חינוך דתי, מביאים ואחרי זה צריכים להסיע אותם---

שלמה מולה: הרב ולדמן, למען הדיוק, העולים קונים דירות, המדינה לא מפנה.

שלמה מולה: היא לא אומרת להם 'תלך, תקנה ברחוב הזה בדיוק'.

אליצור בלום: אבל ברגע שאתה נותן את המענק, אתה בעצם מכוון אותם.

שלמה מולה: הבעיה היא לא בזה, הבעיה היא בגובה המענקים שנותנים.

מנחם ולדמן: נכון, הם הולכים לאותם מקומות, יוצרים בעיה מראש שאחרי כן לתקן אותה, מי יודע כמה תיקונים נצטרך לתקן.

מנחם ולדמן: מה שנעשה, נעשה.

מנחם ולדמן: אני אומר את זה לחבר הכנסת דנון, יושב ראש הוועדה, לא ייתכן שבמקומות נוספים שיגיעו עולים מאתיופיה ואין בהם תשתית של חינוך דתי, גנים דתיים וכדומה, יפנו אותם לערים האלה.

מנחם ולדמן: אחרי זה כמה תיקונים נצטרך לתקן בעשר השנים הקרובות, מאלף היבטים.

מנחם ולדמן: לשלוח ילד לשעה נסיעה ולאחר לבית הספר, בכיתה א' ו-ב' ו-ג', אחרי זה הוא ינשור שם, יתחיל לחפש את מקומו וכן הלאה וכן הלאה.

מנחם ולדמן: בעיר כמו קרית ביאליק, אני שכן שלכם, אני מוקיר את העיר, כמו שאין בית ספר דתי ואין גנים דתיים, גם אין תשתית דתית מתאימה להם, ואחרי זה לחפש להם בית כנסת וכן הלאה.

מנחם ולדמן: ואחרי זה נבכה מה קורה איתם.

מנחם ולדמן: לכן הדבר הוא לא כלפי קרית ביאליק, צריכים להיות תנאי סף לקליטת עולי אתיופיה החדשים.

דני דנון: אני אעדכן אותך, אני בטוח שאתה יודע, אנחנו לוחצים, כוועדה, יש צוות של המנהל הכללי של משרד האוצר, מר חיים שני, שיושב בימים אלה על עדכון המענק.

דני דנון: המענק הולך לגדול בגובה של 40%, זה משמעותי, זאת אומרת שבממוצע משפחה מאתיופיה במקום 500,000 שקלים, היא תוכל לקנות דירה ב-700,000 שקל, מענק.

דני דנון: למדתי מהסיורים ומההתעסקות בנושא, בסוף המשפחות מחליטות.

דני דנון: אם העיר סגורה, או לא סגורה, המשפחות מחליטות לאיפה ללכת בגלל משפחה, בגלל חברים.

דני דנון: אנחנו לא יכולים כמדינה להגדיר את זה.

דני דנון: גם העניין של לסגור את הערים, אנשים אפילו קונים בלי המענק, כי הם רוצים להיות בקהילה.

דני דנון: לכן אני בא ואומר, את המענק אנחנו מגדילים, אני מניח שתוך מספר שבועות משרד האוצר יפרסם.

דני דנון: אנחנו לוחצים עליו לפרסם עכשיו, כי אם עד ספטמבר הם לא יפעלו, לא יהיה מקום במרכזי קליטה לעולים הבאים שמגיעים.

דני דנון: משרד האוצר לא מבין זאת, ואנחנו קוראים פה גם למשרד הקליטה ללחוץ יחד איתנו.

דני דנון: המענק יגדל, יגיע עד 700,000 שקל, אבל עדיין הבחירה תהיה של המשפחות.

דני דנון: ערים שאינן סגורות, הם יוכלו להגיע לאותן ערים, ואי אפשר לעשות שום דבר בנושא הזה.

שרה רובינשטיין: אני שמעתי כאן את הדברים שהשמיעה גב' שושי סוקניק, ברווחה, ושני עניינים.

שרה רובינשטיין: לאנשים אין השכלה מתאימה, אין להם הכשרה מקצועית והבעיות האחרות שהן בעיות גם של נתק בין דורי ובעיות במשפחה וכן הלאה.

שרה רובינשטיין: מרבית האנשים שהגיעו הגיעו ממרכזי קליטה, כאשר הם באמת השלימו רק את השלב הראשון של קליטתם הראשונית והאחרת, ואין שום ספק שהם זקוקים לחיזוק הקליטה הראשונית, אבל הם גם זקוקים ללמידה ועליית מדרגה, כך שהם יוכלו להגיע בסופו של דבר גם להכשרה מקצועית.

שרה רובינשטיין: לפי מה אני יודעת?

שרה רובינשטיין: דיברו על כך, וכאן הזכירו את הפרויקט הלאומי, ואני שמעתי אצלנו במשרד שדיברו על כך, אבל לא ראיתי שהיתה חבירה בין קרית ביאליק לבין התכניות להשלמת השכלה.

שרה רובינשטיין: אינני יודעת איך לעשות את זה, אבל זה נשמע מתבקש לנסות לקדם את ה---

שלמה מולה: דר' רובינשטיין, הייתי רוצה לשאול אותך, אני יודע שהאגף שלכם נמצא בקיצוצים מתמידים מבחינה תקציבית, יש לכם איזה שהן אפשרויות אולי, אני אתן לך דוגמה, לעשות אולפן ב', או אולפן שלתקופה מסוימת שבו...

שלמה מולה: השאלה אם אתם יכולים לחשוב באיזה שהיא קונסטלציה שאתם יכולים לעשות משהו ב---

שרה רובינשטיין: לגבי אולפן המשך ואולפן ב', אני חושבת שהרעיון הזה עלה, אני חושבת שגם בשיחות שהיו פה עם משרד הקליטה, גם אצלנו באגף, אנחנו כן חשבנו שאם תהיה פנייה, אנחנו נעשה כל דבר כדי לקיים את התכנית.

שרה רובינשטיין: אבל זה לא מספיק, התכנית הזאת היא רק ראשיתו של תהליך וצריך לעשות משהו מקיף יותר.

משה הראל: הזכאות לעולי אתיופיה בסיוע לתעסוקה במשרד לקליטת העלייה היא 15 שנה.

משה הראל: אז אנחנו ניתן את כל הכלים לקידומם התעסוקתי של העולים ויש לנו כלים.

משה הראל: רק בשנה האחרונה השקענו מעל 500,000.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אני חושב שבקטע הזה אנחנו חייבים להטיל על אותה ועדה בין משרדית שאמורה היום לטפל בכל ההתארגנות של הקליטה החדשה של ה-8,000 שאנחנו מקווים שיגיעו לארץ, הרי לא מגיעים בבת אחת אלפים, מגיעים בקושי 100-200, אז למה אי אפשר להיערך באיזה ועדה בין משרדית?

אברהם מיכאלי: הרי הם יודעים איפה רוכשים דירות, הרי זה לא כמו שאתם אומרים, שהם בוחרים.

אברהם מיכאלי: קונים להם דירות, אז מכוונים אותם לשם.

אברהם מיכאלי: אז, רבותיי, בוועדה הבין משרדית, אם גברתי ממשרד החינוך כרגע אמרה שהיא רוצה פנייה מהעירייה, העירייה לא ידעה, הנחיתו עליה עולים בלילה אחד ולמחרת היא גילתה שיש לה פה 8 משפחות.

אברהם מיכאלי: הוועדה הבין משרדית אמורה גם לתאם את זה, בזמן הזה של מרכזי קליטה, יודעים לאיפה מכוונים את ה-50 משפחות האלה, ואז ייערכו כל הרשויות, כל המשרדים שנוגעים בדבר, לקליטה גם חינוכית, גם רווחה, גם בעיות שכרגע צצות בעירייה, כי העירייה צריכה להיות מוכנה לזה מראש.

דני דנון: אנחנו נקיים דיון נפרד של הוועדה בנושא הפניית עולים מאתיופיה לאזורים מסוימים.

דני דנון: הגיע אלינו מידע שיש ניסיונות להפניה, אנחנו נעשה דיון לגבי הניתוב הזה ונדון בזה.

דני דנון: אבל אני רוצה שנתמקד פה בבעיות הנקודתיות של המקום.

אברהם מיכאלי: החינוך הדתי, ראש העיר הזכיר ויש פה מערכת של חינוך דתי, אבל כנראה אין מספיק מקום לקלוט, לכן גם מוציאים החוצה.

אלי דוקורסקי: יש לנו בעיר ממלכתי דתי אחד שפתחנו אותו השנה, אחרי למעלה מ-30 שנה, ואנחנו מסתייעים בגנים של עמותת תהילה לדוד, של החינוך המוכר שאינו רשמי, של ש"ס.

אלי דוקורסקי: נמצא כאן אבי ביטון, שקלט בצורה מאוד יפה את הילדים שהופנו.

אלי דוקורסקי: אבל בקטע של בתי ספר, אין לנו מספר תלמידים מספיק כדי לפתוח מסגרת של בית ספר ממלכתי דתי, מעבר לזה שאני בא ואומר שאני לא רוצה שיהיה בית ספר שיהיה צבוע.

אלי דוקורסקי: גם אם ייקלטו בעיר, ואני מוכן ללכת לניסיון שהצעת, אני רוצה שהתלמידים יתפרשו על פני ששת בתי הספר היסודיים בעיר, לתת את החוזקות ואת הכלים.

אלי דוקורסקי: יש לנו בית ספר יסודי אחד שהוא של תל"י, תגבור לימודי יהדות, אבל אני מבקש שגם אם הפרישה, היא תהיה כזאת שייקלטו בכל בתי הספר היסודיים בעיר, ואז להבטיח באמת את מערך ההסעות הפנים עירוני.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אברהם נגוסה, בבקשה.

אברהם נגוסה: אני מברך על ההתכנסות, אני מברך את ראש העיר והצוות שעושים מאמצים לקלוט את העולים.

אברהם נגוסה: אנחנו רואים מהמציאות פה את הכישלון של משרד הקליטה ומשרד החינוך בהסברה לעולים חדשים במרכזי קליטה, איפה לקנות.

אברהם נגוסה: אני חושב שגם אם כל משפחה מחליטה איפה לקנות, כמו שמסבירים שלא קונים בהרצליה, כי הכסף לא מספיק, כמו שמסבירים להם שלא קונים במקומות אחרים, היה אפשר להסביר לפי המאפיין של העולים החדשים, שלא לקנות בקרית ביאליק, כי אין בית ספר.

אברהם נגוסה: לא נעשתה הסברה, לא נעשה תיאום מראש.

אברהם נגוסה: אנחנו שמענו גם מראש העיר ומהצוות שהם לא ידעו, הם קיבלו את זה בהפתעה.

אברהם נגוסה: זה אומר שאין תיאום בין מערכות הקליטה, ממרכז הקליטה עד דיור הקבע.

אברהם נגוסה: זה כישלון של משרד הקליטה, זה המשרד שמופקד בנושא הזה.

אברהם נגוסה: הדבר השני.

אברהם נגוסה: לעובדת הסוציאלית, למערכת הרווחה, אותן 20 משפחות שיש אלימות, אני רק זורק רעיון, האם אתם משתמשים בנכס של הקהילה.

שושי סוקניק: השמגלוצ' בעצמו יושב עכשיו במעצר.

שושי סוקניק: זה מה שקורה אצלנו.

אברהם נגוסה: אבל זה אחד מתוך הקהילה.

אברהם נגוסה: אני רק אומר לכם שבמקומות אחרים השתמשו ב...

אברהם נגוסה: וזה חשוב מאוד.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: בבקשה, אדוני סגן ראש העיר.

ניומה רצ'בסקי: אני רוצה להתייחס לנושא של קליטת העלייה ואנחנו פה דנים בעלייה מאתיופיה, אבל כללית על נושא קליטת העלייה, בשלוש השנים האחרונות העיר לא השתתפה בקליטה הישירה מחבר העמים.

דני דנון: אין כמעט קליטה מחבר העמים.

ניומה רצ'בסקי: ישנם פרויקטים בכל מיני ערים ברוסיה, בחבר העמים, ואנחנו לא השתתפנו באף פרויקט בשלוש השנים האחרונות.

ניומה רצ'בסקי: בסך הכל בשלוש השנים האחרונות הגיעו אלינו 21 משפחות, עיר שתמיד קלטה קליטה ישירה ומוכנה לקלוט.

ניומה רצ'בסקי: אנחנו, באיזה שהוא מקום, בשנים עברו, היינו תמיד מגיעים, לא הגענו סתם ל-9,000 עולים משנות ה-90 ועד שנות האלפיים וחלק גדול מהם קלטנו בקליטה ישירה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.

ליה שמטוב: אדוני ראש העיר, אתה דיברת על פרויקט של עולים ותיקים מאתיופיה ועולים חדשים מאתיופיה ואתה אמרת שזה לא בדיוק מסתדר, ואני אגיד לך שזה לא רק מאתיופיה.

ליה שמטוב: מי שהגיע מחבר העמים בשנות ה-70 ובשנות ה-90, אז כשנקלטה העלייה של שנות ה-90, גם אז לא בדיוק היתה כימיה בין הוותיקים והחדשים.

רוברט טיבייב: עכשיו הבנתי למה את לא אוהבת אותי...

ליה שמטוב: מה אני אומרת?

ליה שמטוב: בכל זאת, לעשות את הפרויקט שמשפחה ותיקה קולטת משפחה חדשה, וככה זה היה.

ליה שמטוב: אני לא קלטתי את רוברט טיבייב, בגלל זה יש לנו כנראה...

ליה שמטוב: אבל אם הייתי קולטת אותו...

ליה שמטוב: משפחה ותיקה שקולטת משפחה של עולים חדשים, קודם כל יותר קל להם להיקלט.

ליה שמטוב: שנית, המנטליות בכל זאת זו אותה מנטליות, הם יכולים להסביר יותר, כמו שאמרו פה מהרווחה, רק לעובדת סוציאלית אתיופית הם כן מספרים את הבעיות שלהם.

ליה שמטוב: אז עד שיקלטו את המגשר צריך לעשות גם למשפחות האלה, ועל זה צריך לעבוד.

רוברט טיבייב: אבל זה לא עובד.

ליה שמטוב: למה?

ליה שמטוב: למה?

רוברט טיבייב: מי יעשה את זה?

רוברט טיבייב: הוא?

אלי דוקורסקי: חברת הכנסת שמטוב, עשינו, למשל, מסיבת ט"ו בשבט משותפת, של הוותיקים ושל החדשים, וזאת כוונת הפעילות.

אלי דוקורסקי: כשאני פניתי למשרד התרבות והספורט ונתנו לנו עכשיו את ערבי תרבות עם אמנים עולי אתיופיה, זה יהיה ערב משותף לוותיקים ולחדשים, כדי ליצור את החיבור, את ההיכרות הזאת.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: קודם כל אני רוצה להגיד לך תודה רבה, אדוני ראש העיר המארח וכל הצוות המקצועי שלו, גם למשה ולצוותו ולדר' שרה, אני רואה גם את ענת זיו, חברת המועצה.

שלמה מולה: שתי תכניות הוזכרו כאן, תכנית פל"א ותכנית הפרויקט הלאומי.

שלמה מולה: יש לי את הזכות, מי שייצר את שתי התכניות האלה זה אני, גם את הפרויקט הלאומי וגם את פל"א.

שלמה מולה: פל"א היתה בשנת 98', התחלנו דווקא עם הנושא של עולים מאתיופיה וקווקז ואני שמח שהתכניות האלה מתקדמות.

שלמה מולה: לגבי הפרויקט הלאומי, כולנו יודעים את הקשיים.

שלמה מולה: דרך אגב, הפרויקט הלאומי כפרויקט, תפיסת העולם של הפרויקט היתה אמורה להיות אחרת, אבל הפרויקט הצטמצם לסכומים מאוד קטנים, ואני מקווה שבדיונים שיתקיימו נוכל לסייע.

שלמה מולה: גם ועדת הכספים של הכנסת מקיימת דיונים אינטנסיביים בעניין של הפרויקט הלאומי, אני מקווה שתהיה אוזן קשבת ונפתור את הבעיה של הפרויקט הלאומי.

שלמה מולה: לטווח הרחוק אלה שתי התכניות שבאמת פותרות את בעיית הרווחה והקשיים.

שלמה מולה: לטווח הרחוק, אבל לגבי מה שקורה כאן, צריך לחלק את הנושא לשני חלקים.

שלמה מולה: החלק הראשון שצריך בהחלט לסייע לרשות המקומית שקולטת עולים מבחינת המשאבים, גם משרד החינוך, גם משרד הקליטה, וכל משרד אחר שיכול לסייע בקליטה של התקופה של השנה-שנתיים ראשונות, צריך להקל על הרשות המקומית.

שלמה מולה: אבל יש דברים שלא צריכים כסף.

שלמה מולה: אני אנסה להסביר מה לא צריך כסף.

שלמה מולה: לא יכול להיות שלא יהיה תיאום בהעברת הנתונים, למשל, בין הסוכנות היהודית, מרכזי הקליטה, לבין הרשות המקומית.

שלמה מולה: לא צריך כסף, צריך שכל ישר, לבוא ולהגיד, אוקי, בונים איזה שהיא מערכת של הזרמת מידע, יש לכם 100 משפחות, אתה שולח את הצוות שלך למרכז הקליטה, מרכז הקליטה מתאר לך את כל הנתונים לגבי הרכבי המשפחה, הקשיים של המשפחה---

אלי דוקורסקי: אנחנו מקבלים ממרכזי קליטה בכל הארץ.

שלמה מולה: בכל הארץ, אין שום סיבה שלא תקבלו.

שלמה מולה: זה לא בעיה של כסף.

שלמה מולה: זה דבר אחד.

שלמה מולה: דבר שני, הבעיה הקשה שאני רואה אותה כאן זו בעיית הקליטה של הילדים במערכת החינוך הדתי.

שלמה מולה: זאת הבעיה הקשה שאני לא רואה את הפתרון שלה.

שלמה מולה: לכן אני פונה אליך, הרב ולדמן, אתה יודע שזה לא יהיה פתרון, לא יבנו פה בית ספר ממלכתי דתי, אבל אני חושב שזה יהיה עוול לגבי אותן משפחות שהילדים שלהם ייסעו מחוץ לעיר הזאת ויילכו למקום אחר.

שלמה מולה: אני לא חושב שמנהל מחלקת החינוך צריך להתחנן שעיר אחרת...

שלמה מולה: גם כשהייתי בסוכנות, אנחנו הנחינו שאף משפחה לא תעזוב את מרכז הקליטה בלי לסיים את הליכי הגיור.

שלמה מולה: זאת אומרת, אם הם מגיעים לכאן אחרי שהם מסיימים את הליכי הגיור, אם צריך לחזור על אותה הנחיה, שלא יעזבו את מרכז הקליטה עד שיקבלו את תעודת הגיור, כדי להקל על המשפחות האלה, ואז לייצר תכניות שמאפשרות באמת במסגרת החינוכית עם חיזוקים של לימודי יהדות לתקופה הזאת של עד שהם באמת יתערו.

שלמה מולה: בלי זה לא נוכל...

שלמה מולה: אני חושב שצריך לפעמים גם לשבור מחסומים.

שלמה מולה: דבר אחרון שאני רוצה להגיד, הפתרון, כמו שאמרת, אדוני היושב ראש, לבעיה האקוטית של קליטת עולי אתיופיה, רכישת דירות יותר טובות, טמון בהגדלת המענקים.

שלמה מולה: אני יודע שאנחנו מקיימים על זה דיון, משם צריך לבוא הפתרון.

שלמה מולה: אבל, אברהם, בוא לא נרחץ את ידינו מהעניין של ההסברה.

שלמה מולה: אני לא חושב שצריך להטיל את האחריות רק על משרדי הממשלה, יש דברים שלא שווים כסף, צריך לבוא, יחד עם הארגונים, הארגון שאתה עומד בראשו ועוד ארגונים אחרים, לשבת עם משרד הקליטה ועם הסוכנות, 'בואו ניתן הסברה נכונה למשפחות עולים מאתיופיה', לייצר שיתוף פעולה, ביחד, יחד, כדי שההכוונה שרכישת העולים תהיה רכישה מושכלת.

שלמה מולה: אני חושב שאפשר לעשות את זה.

שלמה מולה: זה לא עולה כסף, זה עניין של רצון טוב, לבוא ולהגיד גם ב-700,000, 600,000 שקל איפה אפשר לקנות.

שלמה מולה: אם משפחות קונות בצור שלום, מישהו יודע?

שלמה מולה: צריך ללכת להסביר שלא כדאי בצור שלום אלא במקום אחר.

שלמה מולה: אף פרנג'י לא יכול לעשות את זה, עולים מאתיופיה יכולים לעשות.

שלמה מולה: צריך לראות איך מייצרים את העבודה המשותפת הזאת.

שלמה מולה: שוב, אני מודה לך, אדוני ראש העיר, גם על הסיור הפורה וליושב ראש הוועדה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת רוברט טיבייב, בבקשה.

רוברט טיבייב: תודה, אדוני היושב ראש, תודה, אדוני ראש העיר, הצוות המקצועי.

רוברט טיבייב: כמה דברים אני ממש רוצה להגיד בקצרה.

רוברט טיבייב: אני לא חושב שמישהו יכעס עליי אם אני אגיד שלהביא את העולים האתיופים החדשים, יש את הרוסים החדשים, האוליגרכים ויש את האתיופים החדשים, להביא אותם לפה, לדעתי זו טעות, דווקא לקרית ביאליק.

שלמה מולה: לצור שלום בביאליק, קרית ביאליק כקרית ביאליק היא טובה.

אליצור בלום: גם צור שלום טובה, גם ביאליק דרום טובה, רק ש...

רוברט טיבייב: גם העולים עצמם לא מוכנים, גם העיר עצמה, להערכתי, לא מוכנה, וחס וחלילה אין לי טענות כלפי ה---

דני דנון: אפשר להגיד את זה גם על מדינת ישראל.

רוברט טיבייב: כל מה שקרה פה, כמו שאני רואה את זה, זה פשוט העולים עצמם עוברים משבר תרבותי קודם כל, אחר כך חינוכי, כמובן זה עובר למשבר חברתי ואנחנו רואים את התוצאות, משטרה וכן הלאה וכן הלאה.

רוברט טיבייב: חבר הכנסת מולה כמובן צודק שאין תיאום בין המשרדים וזו טעות אסטרטגית, לדעתי משרד הקליטה היתה צריכה ללוות את כל התהליך, מהתחלה עד הסוף צריך להיות איזה שהוא ארגון שמוביל את התהליך ואחראי עליו.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: תודה, אדוני היושב ראש.

אברהם מיכאלי: קודם כל אני מודה לך שאתה באמת ממשיך בהתמדה בסיורים האלה בכל המקומות, ואני חושב שקרית ביאליק דווקא נתנה לנו היום רעיון, שאני חושב שלא רק להגיד שזה לא טוב, זה מצוין שערים חזקות קולטות עלייה.

אברהם מיכאלי: תמיד הוויכוח שלנו בסוף, כשמגיעים לבעיות של לאיפה לכוון את העולים, אנחנו מתמודדים תמיד בבעיה שערים חלשות אומרות 'כן, אבל אני רוצה לראות שסביון וכפר שמריהו יקלטו אותם'.

אברהם מיכאלי: וכל הכבוד לראש העיר.

אברהם מיכאלי: אני מודה קודם כל על האירוח ואני מודה לך על זה שאתה אמרת בפתיחת הדברים שלך, לא באת מלכתחילה ואמרת ישר 'תביאו לי תקציבים', אתה מוכן להתמודד קודם כל עם שלך, אבל אני חושב שהממשלה חייבת להבין שאי אפשר להטיל גם על ראש עיר כמו ראש עיריית קרית ביאליק את כל התקציבים.

אברהם מיכאלי: לכן כל מה שפירטו פה, בכל דבר לדעתי חייבים לתת לו גיבוי ולפתור לו את החסר התקציבים, כי הוא לא חייב להוציא את הדברים האלה מקופת העירייה.

אברהם מיכאלי: אני כרגע לא אחזור על כל הדברים, אני חושב שהדבר שהבנו, על הבעיה הזו הרי התלוננו אצלנו בוועדת העלייה, אדוני היושב ראש, אני לא יודע אם זה בתקופה שלך או בתקופה של חברת הכנסת שמטוב, שקלטו פה בקרית ביאליק במחטף, בלילה אחד 80 עולים, והרב ולדמן בזמנו אמר את המחאה שלו, איך שלחו לקרית ביאליק, הרי לא העריכו מראש שאין שם מערכת של קליטה חינוכית דתית?

אברהם מיכאלי: נכון, יש פה בעיר, יש פה הרב ביטון שהוא קולט במוסדות שלו כמה שהוא יכול, אבל אין לי ספק שצריך להיערך לזה מראש.

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת מולה צודק, לא יכול להיות שאותן דירות שנרכשו, אגב לא באותו יום, נרכשו כמה חודשים לפני כן, והמתווכים שקנו את הדירות ידעו איפה קונים, ידעו להגיד---

משה הראל: עכשיו אמרת.

אברהם מיכאלי: אז תסלח לי, כשהמערכת מתנהלת ככה, כשהמתווכים קונים והמתווכים מכוונים והמתווכים מחליטים, זאת רגולציה לא טובה, לא ככה עושים.

אברהם מיכאלי: אני חושב שאנחנו צריכים כן לחזק את הכיוון הזה.

אברהם מיכאלי: אני לא חולק עליך, חברי רוברט, אלא אני אומר שצריך לחזק את הערים החזקות לקלוט.

אברהם מיכאלי: מה החכמה שכל פעם נשלח לאור יהודה, כל פעם נשלח לשדרות?

רוברט טיבייב: אבל אין לו תשתית לקבל אותם.

אברהם מיכאלי: יש לו תשתית, את הבעיה של מערכת החינוך צריך לפתור, אפשר לפתור הכל.

אברהם מיכאלי: אני רק מבקש דבר אחד, אני חוזר על מה שאמרתי קודם, יש לנו היום מספיק זמן להיערך לכמויות שיגיעו, לא נוכל לתת תירוץ שנחתו עלינו אלפי עולים ביום אחד.

אברהם מיכאלי: הם נוחתים עלינו במינון, לצערנו, קטן, אני דווקא מעדיף שיביאו אותם באלפים ולסגור את המחנה שם, אבל כרגע צריכים את הוועדה הבין משרדית, או את משרד הקליטה, שייקחו את האחריות על עצמם כדי להשלים את הפערים האלה של חוסר ציפיות שאחר כך נוצרים אצל ראשי ערים.

אברהם מיכאלי: אני מבקש ממשרד הקליטה את מה שראש העיר אמר.

אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שהתקציבים שחסרים במשרד הקליטה, דווקא משרד הקליטה הוא משרד חשוב ובכיר בקליטת העלייה, הם לא יעבירו את התקציבים.

ליה שמטוב: אבל הם קיבלו את התקציבים מהממשלה לעניין הזה?

אברהם מיכאלי: מי שלא קיבל תקציבים מהממשלה, תפקידו לדאוג לזה שאנחנו כולנו ביחד נתגייס לעזור לו לקבל את זה.

אברהם מיכאלי: אין מה לעשות, אי אפשר לנהל קליטת עלייה בלי כסף.

אברהם מיכאלי: ואני כן מבקש לעזור לראש העיר בפרויקט הזה.

אברהם מיכאלי: נתקלנו בזה בכמה ערים.

אברהם מיכאלי: ראש העיר רוצה לעשות משהו, קצת לטפח את תנאי המחיה שלהם ואומרים לו 'אסור לך להיכנס לשם כי זה בית פרטי', אז בואו נעשה משהו, שהמדינה תאפשר לראשי ערים היוזמים, בהתנדבות כזאת או אחרת, לטפח קצת את הסביבה.

דני דנון: אנחנו חייבים לסיים וברשותכם אני אקריא את החלטת הסיכום של הוועדה.

דני דנון: הוועדה מברכת את ראש העיר, מר אלי דוקורסקי, את סגניו, חברי המועצה וכל הצוות המקצועי העוסקים בקליטת עלייה יום וליל.

דני דנון: הוועדה פונה למשרד הקליטה לעמוד בהתחייבויות לגבי מגשר לקליטת עולים יוצאי אתיופיה ושמחה לשמוע שהתקציב למגשר יועבר בהקדם.

דני דנון: הוועדה תבקש לקבל דיווח תוך 30 יום.

דני דנון: זה מקובל?

משה הראל: לא יודע, זה תלוי בתקציבים.

דני דנון: לקבל דיווח מצב תוך 30 יום, מגשר ותקציב לפעילות.

דני דנון: הוועדה פונה למשרד החינוך להמשיך בתשלום ההסעות לבתי הספר הממלכתיים דתיים אשר לא נמצאים בקרית ביאליק.

עמי ראובן: ביקשנו שזה יהיה פר מסלול.

אליצור בלום: כי זה משמעותי מאוד מבחינה תקציבית.

דני דנון: אנחנו נוסיף שזה יהיה פר מסלול.

דני דנון: הוועדה פונה למשרד הבינוי והשיכון להכליל את קרית ביאליק דרום בפרויקט שיקום שכונות.

דני דנון: הוועדה מאוד מוטרדת מהאלימות במשפחה בקרב העולים החדשים שהגיעו לקרית ביאליק.

דני דנון: הנתונים שהוצגו מהווים פצצת זמן מתקתקת.

דני דנון: אנו פונים למשרד הרווחה להתערבות נקודתית מהירה.

דני דנון: אני מבקש, דנה, שאני אדבר עוד היום עם מר נחום איצקוביץ על הנושא הזה, זה נושא שהוא מהותי ואנחנו לא יכולים להתעלם ממנו.

דני דנון: הוועדה רוצה להודות לראש העיר, לסגן החדש ירון מזוז, שגם מתאם עם משרדי הממשלה, וכל הסגנים שעוסקים בקליטת עלייה, לצוות המקצועי על הפעילות היום יומית ואנחנו באמת גאים בפעילות שלכם.

שלמה מולה: הנושא של העברת המידע ממרכז הקליטה לרשות.

דני דנון: הוועדה פונה למשרד הקליטה ולסוכנות היהודית לוודא שמידע לגבי עולים שיוצאים ממרכזי קליטה יעבור טרם עת לרשויות המקומיות הקולטות.

דני דנון: אני רוצה להודות לכולם שהגיעו, לחברי הכנסת, יש לך פה מכל המפלגות, אדוני ראש העיר ומכל רחבי הארץ.

דני דנון: תודה רבה לכולם.

דני דנון: סיור בקרית ים לבחינת קליטת העלייה.

דני דנון: אני שמח לפתוח את הישיבה של ועדת העלייה והקליטה של הכנסת בקרית ים.

דני דנון: חלקנו, או רובנו, היינו בקרית ביאליק ודיברנו על בעיות וצרכים, אני חושב שהם דומים, אדוני ראש העיר, של קליטת יוצאי אתיופיה ותיאום בין המשרדים השונים.

דני דנון: נמצא איתנו פה נציג של משרד הקליטה, מנהל המחוז.

שמואל סיסו: נציג הסוכנות נמצא פה?

קריאה: אבל בתחום שירותי קליטה.

שמואל סיסו: אז מה זה עוזר לנו?

שמואל סיסו: בכוונה הם לא שלחו את האנשים הנכונים.

דני דנון: נמצאים פה חברים טובים שלי הרבה מאוד שנים, מוריס ודוד, שהפעם אני שמח להיות פה במישור הפורמלי, כיושב ראש הוועדה, ואני מברך גם את הסגנים הנוספים שנמצאים איתנו פה היום.

דני דנון: זו דוגמה לעיר של עבודה משותפת ויפה, אדוני ראש העיר.

דני דנון: אני רוצה לבקש מראש העיר לפתוח את הישיבה ואנחנו נתייחס לדברים שהוא יעלה.

דני דנון: בבקשה, אדוני ראש העיר.

שמואל סיסו: אני רק הייתי רוצה בהתחלה להציג את הנוכחים.

שמואל סיסו: מימיני, ממלא מקום ראש העיר, אדם אמילוב, סגן ראש העיר וחבר 'ישראל ביתנו' ומחזיק תיק הקליטה.

שמואל סיסו: דוד אבן צור, סגן ראש העיר, אתה כבר מכיר.

שמואל סיסו: שלומי טל, הציגו אותו.

שמואל סיסו: אלכס פורטנוי, הוא רץ ברשימה עצמאית, יחד איתנו, חבר מועצת העיר, מחזיק תיק הרווחה.

שמואל סיסו: נמצאים פה צילה ולריסה, שאחראיות על הקליטה באוןפ כללי.

שמואל סיסו: שמואל סנבטו, חברי הטוב, הוא יועץ שלי ועוזר ומגשר ומקשר בכל הנושא של העדה האתיופית בקרית ים.

שמואל סיסו: טדלה היא עובדת קהילתית ואני מקווה שבתקופה הקרובה נכניס אותה כעובדת מן המניין בנושא של---

דני דנון: יפה מאוד.

דני דנון: אנחנו גם מעבירים חוק בכנסת בקרוב שיחייב ייצוג הולם למשרדי ממשלה ולרשויות מקומיות.

דני דנון: אז אתה עושה את זה עוד לפני החוק הזה.

שמואל סיסו: אני רוצה להגיד לך, אני אקדים, אולי לפני מה שאתה תגיד.

שמואל סיסו: לדעתי זו לא רק בעיה של קרית ים, ואני מאוד ער ואני מאוד רגיש לנושא הזה, כואב לי דבר אחד בנושא של הקליטה של האתיופים.

שמואל סיסו: אני יודע שיש הרבה צרות בנושא של הקליטה, אבל יש דבר אחד שהוא מאוד חשוב, אקדמאים אתיופים.

שמואל סיסו: יש להם תקרת זכוכית.

שמואל סיסו: לא יכול להיות שמישהו שגמר נניח עבודה סוציאלית, יגידו לו בוא תהיה מנהל לאתיופים, למה?

שמואל סיסו: הוא יכול להיות מנהל, הוא יכול להיות עובד סוציאלי.

אברהם נגוסה: מקסימום תקים עמותה אתיופית ואז שם תהיה מנהל.

שמואל סיסו: הוא יכול להיות...

שמואל סיסו: ואני רוצה להציע לכם, בזמנו היתה תכנית כזאת, אולי היא קיימת עדיין היום, לחשוב על תכנית מיוחדת לאקדמאים---

משה הראל: יש לי במחוז עובדת סוציאלית, יוצאת אתיופיה, שמטפלת בכל העולים האחרים.

שמואל סיסו: יפה, זו דוגמה.

שמואל סיסו: זו דוגמה יוצאת מן הכלל שמעידה על הכלל.

שמואל סיסו: אבל אני לא מדבר רק על עבודה סוציאלית, אני מדבר על כל דבר, ולדעתי אחד הדברים החשובים, הרי אנחנו לא מדברים במאות אלפים ולא בעשרות אלפים, אנחנו מדברים בסך הכל אולי על עשרות בודדות, לא יותר מ-100 לדעתי, אבל אם למשל יעשו תכנית כזאת, כמו שהיה פעם...

שמואל סיסו: אני קלטתי בעירייה בזמנו שני אקדמאים, אמרו לי 'בוא קח אותם, אנחנו מממנים לך את המשכורת', זה היה בשנות ה-90 המוקדמות, 'אני מממן לך משכורת שנה-שנתיים, תתחייב אתה להחזיק אותם עוד שנה', מה אכפת לי, ידעתי, יש לי זה, ועד היום הן עובדות פה.

שמואל סיסו: זו הצעה ראשונה שלי.

שמואל סיסו: חשבתי שנתיים, ואחר כך הן היו טובות, התגברנו על הסטיגמות, התחילו לעבוד, נקלטו יפה במערכת, בבקשה, עד היום הן עובדות פה.

שמואל סיסו: אז אני אומר, אם אתם תשלחו לדברים שאנחנו רוצים ואנחנו רוצים להתרחב, ומאחר ואנחנו הרי גם מצומצמים תקציבית, תתנו לנו, נעשה את ההתחייבות הזאת, כך נעודד את קליטת האקדמאים.

שמואל סיסו: נמצא פה אדם אמילוב, שהוא בן העדה הקווקזית, הוא אומר שגם בעדה הקווקזית יש את אותה בעיה, ואם יש את אותה בעיה, צריך לעשות אפליה מתקנת ולאפשר קבלה שלהם.

שמואל סיסו: אני כבר אמשיך לדבר על קרית ים.

שמואל סיסו: קרית ים, אפשר לומר, למי שלא יודע, קודם כל היא במצב סוציו אקונומי 5, אנחנו עיר שמבחינה סוציאלית העיר החלשה באזור.

שמואל סיסו: אנחנו מונים היום כ-44,000 תושבים, 34% הם עולים חדשים משנות ה-90 ואם אני אוסיף---

דני דנון: אתם מוגדרים כעיר קולטת עלייה.

שמואל סיסו: כן, אנחנו עיר קולטת עלייה.

דני דנון: סליחה, אני מתכוון להגדרה, לא על הצעת החוק שלנו, על המצב הקיים היום.

אדם אמילוב: לא, הם מסתכלים על השנים האחרונות.

יגאל אמיתי: על פי הצעת החוק שלנו כן.

דני דנון: לא, הצעת החוק לא קיימת.

שמואל סיסו: לא, אנחנו לא נחשבים, הוא צודק.

דוד אבן צור: אם אנחנו לא, אז מי כן נחשב קולט עלייה?

אדם אמילוב: בשנים האחרונות לא נקלטו כבר.

שמואל סיסו: למרות שבשנה האחרונה היתה עלייה בירידה, או ירידה בעלייה.

דני דנון: אני רוצה להגיד, אדוני ראש העיר, יש מצב מעוות שאני רואה אותו כמעט בכל מקום בארץ, שבמשרד הפנים ערים קולטות עלייה באמת, כמוכם, כמו קרית ביאליק, כמו עפולה, נצרת עלית, לא מוגדרות כקולטות עלייה ולא זוכות להטבות בארנונה והטבות שונות שמגיע לכם על פי ההיגיון.

דני דנון: יש ערים כמו רמת השרון, כמו סביון, כמו יהוד, שבשנות ה-50 קלטו עלייה.

שלמה מולה: אפילו יש לך פה מרכז קליטה.

דני דנון: מה שלא היה בהגדרה של שנות ה-50 משרד הפנים לא מוכן לשנות, כי זה יעלה לו הרבה יותר כסף.

דני דנון: לכן אנחנו יוזמים הצעת חוק שאנחנו רוצים לשנות את כל ההגדרות, מי שיש לו מעל 20% עולים ייחשב כעיר קולטת עלייה, ואז בפועל זה ייתן מענקים של בערך כמה מיליוני שקלים לכל עיר.

שמואל סיסו: כמעט 15,000 עולים, מתוכם מעל 2,000-2,5000 הם עולים קווקזים, יש לנו כ-1,000 אתיופים, לא כולל את מרכז הקליטה.

שמואל סיסו: לכן אמרתי שלא בכדי לא יושב פה הנציג הרלוונטי של מרכז הקליטה.

שלמה מולה: למה רק 1,000?

שלמה מולה: יש לך רק 1,000 עולים מאתיופיה?

שמואל סיסו: מ-89'.

שמואל סיסו: יכול להיות שהם באו קודם, אז הם לא נחשבים.

דני דנון: העיר מוגדרת פתוחה או סגורה היום לעולים שרוצים לגור פה?

קריאה: אף פעם לא היו פה מענקים.

שמואל סיסו: לא נכון, היה.

שמואל סיסו: היום הפסיקו המענקים.

שמואל סיסו: היום היא עיר סגורה, אבל היום הבעיה המרכזית שלנו, ופה זה הסוכנות בעצם, שאני מתפלא על הסוכנות, שמרכז הקליטה לפלשמורה נמצא פה.

שמואל סיסו: אני רוצה לתת כמה נתונים.

שמואל סיסו: מה שקורה, הם מגיעים לפה, אין תיאום, מגיעים בבוקר לפה 20 ילדים, 'אנחנו הגענו', באים ממרכז הקליטה, 'הגיעו', הגיעו כך וכך, הגיעו זה, הגיעו זה, לכו תסתדרו איתם.

שמואל סיסו: אנחנו מקבלים סל ממשרד הקליטה לכל תלמיד והסל הזה הוא גירעוני, הוא מחייב אותנו כבר עכשיו, על פי מה שיש לי, אני מסבסד 35,000 שקל את התלמידים ממרכז הקליטה.

שמואל סיסו: מעבר לזה שלדעתי זה לא בריא שמצמצמים את כולם לכיתות ויוצרים גטאות וכל העניין הזה, במקום לקחת אותם למקומות חזקים ולשים במקומות חזקים, אז מוסיפים על הצרות שיש בכל מקום.

שלמה מולה: מבחינה מספרית, מרכז הקליטה מכיל 400 איש, נכון?

שמואל סיסו: כן.

שלמה מולה: 400 איש זה מאוד משמעותי.

שמואל סיסו: איזו שאלה.

שמואל סיסו: והם חייבים טיפול הרבה יותר צמוד ממה שהיה של העולים קודם.

שמואל סיסו: אני לא צריך להגיד לכם, אני בטוח שאתם כבר שמעתם, אני לא רוצה לחזור על מה שאמר מר דוקורסקי.

דני דנון: יש לכם פה בתי ספר ממלכתיים דתיים?

שמואל סיסו: כן, שני יסודיים.

דני דנון: מה אחוז יוצאי אתיופיה בבית הספר הזה?

שמואל סיסו: בבית הספר המקיף התיכוני לוינסון זה 28%.

שמואל סיסו: אני רוצה להבהיר, אני אמנם מתרכז בבעיות, אבל אני רוצה שתדעו, כשמטפלים נכון ועושים נכון, ואני לא רוצה רק להתרכז בצרות, השנה בית ספר לווינסון, עם זה שהוא 30%, או אולי לא עם זה שהוא 30%, תלמידים אתיופיים, 82% סיימו עם בגרות והוא מועמד לפרס ארצי.

שמואל סיסו: הייתם צריכים לראות את ועדת הפרס.

שמואל סיסו: ועדת הפרס באה לבקר בבית הספר הממלכתי דתי בלוינסון, הופיעה לפניהם חיילת אתיופית, סגן, תענוג.

שמואל סיסו: למה נזכרתי בעניין של תקרת הזכוכית?

שמואל סיסו: היא עמדה וסיפרה, 'בא אליי המפקד, ביקש ממני להרצות על האתיופים', אמרתי לו 'לא, אני סגן, לא אתיופית, אני סגן ישראלית.

שמואל סיסו: אתה רוצה אתיופית?

שמואל סיסו: לך תלמד על האתיופים, או תביא מישהו ממרכז הקליטה'.

שמואל סיסו: היא באמת ריגשה את כולם וזאת הגישה שצריכה להיות.

שמואל סיסו: דיברתי על הצרות שיש לנו, אולי היום קראתם בינתיים בעיתון, הרי יש לכם ביפרים של העיתונות, שאמא חד הורית פלשה לדירה, אם יפנו אותה, היא תפוצץ וזה.

שמואל סיסו: גם חד הוריות, אנחנו באחוז בין הגבוהים בארץ בנושא של חד הוריות, עדיין, וגם בעולים יש לנו 1,380 עולים שהם חד הוריות.

שמואל סיסו: יש לנו כמעט 1,000 קשישים וזה משפיע על העיר.

שמואל סיסו: לכן אני מתמרמר, בעיקר בקשר לסוכנות בנושא של אלה שבאים למרכז.

שמואל סיסו: בכלל אני  לא יודע למה לא סגרו פה את מרכז הקליטה, אני הצעתי מאה פעם, תעשו את זה, שיישאר מרכז קליטה, תביאו אותו לאקדמאים, תביאו אותו לצעירים, היה פה פעם פרויקט נעל"ה, לחזק את העיר.

שמואל סיסו: במקום לחזק את העיר, הם מכניסים אותנו לעוד בעיות ולעוד צרות.

שמואל סיסו: באופן כללי אני רוצה להגיד שבקרית ים, בכל זאת, עם כל מה שאני אמרתי, אנחנו לומדים, באנגלית אומרים, אתה יודע שהייתי יומיים בארצות הברית, אז למדתי שתי מלים ויש להם פתגם יפה, גם לעשות לימונדה מלימון.

שמואל סיסו: בכל זאת אני רוצה לציין שהתרומה של העלייה היא באמת טובה מאוד גם בקרית ים.

שמואל סיסו: היום אתה תסתובב אפילו במסדרונות העירייה, לדעתי 30%-40% פה הם עולים לשעבר מחבר העמים.

שמואל סיסו: יש לנו קונסרבטוריון, אחד הטובים בארץ, שזכה באירופה במקום שני בתחרות.

שמואל סיסו: המנצח של אחת התזמורות, גיליתי אותו כשעשיתי פרויקט שלקחתי עולים אקדמאים שטיאטאו רחובות.

שמואל סיסו: ראיתי אותו עם חליפה מטאטא רחובות.

שמואל סיסו: אמרתי לו 'מה אתה עושה בחיים?

שמואל סיסו: מה עשית ברוסיה?'

שמואל סיסו: הוא אומר לי זה, אמרתי לו 'בוא'.

שמואל סיסו: לקחתי אותו, הקים לי תזמורת כלי קשת מהטובות במדינה.

שמואל סיסו: אז יש באמת...

שמואל סיסו: מה שאנחנו היינו מבקשים באופן כללי שכל הגורמים המקורבים בעניין במדינה...

שמואל סיסו: הרי אנחנו, תמיד אני אומר שראש העיר, העירייה, העיר היא קבלנית משנה של הממשלה, אנחנו בעצם בשטח מבצעים את קליטת העלייה, כי כל האנשים שיושבים כאן, החינוך, הקליטה, הרווחה, כולם הם אלה שעושים את הקליטה.

שמואל סיסו: אז לא להגיד, זהו, הגיעו לקרית ים, בזה נפתרו הצרות שלנו.

שמואל סיסו: ברוך ה' יש מישהו שאחראי.

שמואל סיסו: אני שואל 'מה עם הזנה?'

שמואל סיסו: 'תסתדר לבד', 'מה עם זה?'

שמואל סיסו: 'תסתדר לבד'.

שמואל סיסו: זה מה שאני רציתי לומר.

שמואל סיסו: מישהו מהחברים שלי רוצה להוסיף משהו?

משה הראל: ראשית, מאז מלחמת לבנון השנייה ב-2006 היתה ירידה בעלייה ובקליטה בכל יישובי הצפון, בתוכם קרית ים.

משה הראל: כל יישוב שנפגע, ולא בכדי, קרית ים קיבלה יותר מטיל אחד, מספר העולים ירד והשנה הזאת, ב-2010, היה גידול בצפון ב-35% בעלייה לעומת השנה הקודמת.

משה הראל: בשום מחוז בארץ לא היה גידול כזה וגם בקרית ים, הגידול שלהם הוא אפילו מעל 40%, בלי שום תכניות לעידוד העלייה.

משה הראל: רוב העלייה מחבר העמים פה, הרוב המוחלט אפילו, כל העולים ב-2010, והקליטה של רוב הקהילה היא קליטה מאוד מוצלחת, כשאנחנו בפעילות מתגברת לעולי קווקז ולעולי אתיופיה.

משה הראל: מר אדם אמילוב, סגן ראש העיר, הוא ממונה ואחראי לאחת התכניות שמקדמות את הקהילה יוצאת קווקז.

משה הראל: אני אמרתי לראש העיר שיש לי בעיה קשה, הוא מנצל את כל התקציבים בסוף השנה, לא מחזיר שקל לאוצר.

משה הראל: כל הכבוד לך, באמת.

שמואל סיסו: אמרתי לך, תעביר לי מאלה שלא מנצלים.

משה הראל: יש לנו תכנית פל"א ליוצאי קווקז וליוצאי אתיופיה.

משה הראל: 52 יוצאי אתיופיה, רובם כבר ילידי הארץ, העולים האלה, או עולים מתחילת גל העלייה, וכ-55 ילדים יוצאי קווקז, בתכנית פל"א ובעלות מאוד מכובדת.

דני דנון: בהגדלה של 2011 יגדל לקרית ים?

משה הראל: אני מבקש לקבל את הנתונים ממר אדם אמילוב, לגבי עולי קווקז, ומראש העיר לגבי עולי אתיופיה, או יחד---

שמואל סיסו: אנחנו עובדים ביחד.

משה הראל: כמה אתם צריכים תוספת לתכניות פל"א ל-2011, אנחנו נשתדל לבוא לקראתכם כמה שנוכל.

משה הראל: תקציבי קליטה בקהילה לשנת 2010 היו 705,000, לכל הקהילה.

משה הראל: בכל התקציב בעיר, סיוע בתעסוקה וביזמות, הגענו ל-1,800,000 שקל, סיוע ישיר ועקיף לקליטת העולים בקרית ים.

משה הראל: שוב פעם, תודה, שמואל, לך ולצוות, לסגני ראש העיר, למחלקות העירוניות ולתושבי העיר, שהם שותפים אמיתיים בקליטת העלייה.

צילה וייסבוך: תודה גם לכם על שיתוף הפעולה, באמת.

צילה וייסבוך: כבר 20 שנה אנחנו עומדים בקשר הדוק ואנחנו רק מקווים שתזרימו לנו יותר תקציבים, כי אנחנו זקוקים.

דני דנון: תקציבים למה?

צילה וייסבוך: תקציבים לתגבור לימודים.

דני דנון: אם עכשיו היה אומר לך משרד הקליטה שיש לכם אפשרות לבחור, למה הייתם מבקשים תוספת תקציב, מבחינת שירות לעולים.

צילה וייסבוך: כמו שראש העיר אמר, זה רעיון גם לדעתי מעולה, לעשות גם את ההשתתפות באיתור עולי אתיופיה אקדמאים, וגם לילדים לחינוך, זה מאוד חשוב, כי הכל מתחיל מחינוך.

טדלה לגילם: יש לנו פה מועדון לאוכלוסייה המבוגרת, יוצאי אתיופיה, שכבר פועל מעל שנה וחצי.

טדלה לגילם: שנה וחצי החזקנו מאוד יפה, תקציבים.

טדלה לגילם: עכשיו זהו, התקציב כבר הולך ומתדלדל מאוד.

שמואל סיסו: אני אולי אתן קצת רקע.

שמואל סיסו: זה פרויקט של הג'וינט.

שמואל סיסו: לג'וינט יש מחלה, תמיד אני אומר להם, 'אתם לוקחים זקן, מעבירים אותו את הכביש ובאמצע הכביש אתם עוזבים אותו, ואומרים לו להסתדר לבד', שני צעדים וזהו והולכים.

שמואל סיסו: אותו דבר גם פה.

שמואל סיסו: אז באמת הם באים למקום שזקוק לעזרה, כמו קרית ים, היא פתחה מועדון באמת לתפארת, קשישים אתיופים באים, עושים חקלאות אתיופית לקשישים, תעסוקה וזה.

שמואל סיסו: היו שנה וחצי והודיעו 'עוד חודשיים אנחנו הולכים הביתה', עכשיו מה נעשה?

טדלה לגילם: פתאום עוזבים.

שמואל סיסו: עכשיו מה נעשה?

דני דנון: הם מצפים מהעירייה להמשיך?

שמואל סיסו: הם מצפים מהעירייה, או לא יודע מאיפה, אבל זו כבר הוצאה עצומה.

דני דנון: חבר הכנסת מולה, בבקשה.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: קודם כל, האמת היא שפה בקרית ים אני מרגיש מאוד בבית.

שלמה מולה: יוצא לי להגיע לפה הרבה.

דני דנון: יש משהו מיוחד?

שלמה מולה: אני חושב, אני לא יודע אם הוא סיפר לך, מר שמואל סיסו, על קרית המדע שהוא המציא כאן.

שלמה מולה: יש פה פרויקט של קרית מדע שנבנה באמת לתפארת מדינת ישראל עם תורמים נדיבים ובגלל יוזמה של ראש העיר.

שלמה מולה: אני כל הזמן מספר בכל מקום כמה שזה באמת מחבר את האוכלוסייה, דווקא את אוכלוסיית קרית ים, עם המדע, וזה דבר מאוד מבורך.

שלמה מולה: אני חושב שמר סיסו שם לגבי קליטת עולי אתיופיה את הנקודה המרכזית שבה או שקליטת העלייה מאתיופיה תצלח או תיכשל.

שלמה מולה: אני אפילו בא ואומר, למרות שהיוזמה היא מבורכת, כשנדרש ממחוקק חוק היום, העדפה מתקנת לעולי אתיופיה, אחרי שעולי אתיופיה הם בעצם 30 שנה, מראה לנו באיזה נקודה בעייתית אנחנו נמצאים מבחינת קליטת האקדמאים, אם כי הרעיון של קליטת אקדמאים באמת מסתובב בכל מקום.

שלמה מולה: אני חושב שיש מקומות שבהם ראשי ערים לא חיכו לחוק ואחת הדוגמאות זה כאן.

שלמה מולה: גם בקרית ביאליק לקחו שתי עובדות סוציאליות והתחילו להעסיק אותן וזה דבר מבורך וזה מאוד חשוב.

שלמה מולה: אני יודע שגם במשרד הקליטה חושבים איך בכל זאת אפשר לעשות צעד נאות.

שלמה מולה: תראו מה קרה, המדינה השקיעה כמעט ב-8,000 אקדמאים יוצאי אתיופיה, 8,000 היום זה מספר ענק, מספר עצום.

שלמה מולה: תחשבו ש-8,000 יוצאי אתיופיה היו מגיעים לא רק לעסוק עם עמותות של אתיופים לעמותות, היו נכנסים לכל המגזר הציבורי והפרטי, איך הקליטה היתה יכולה להיות הרבה יותר איכותית, הרבה יותר טובה, גם לחדשים שמגיעים, וטוב שכך.

שלמה מולה: מר סיסו, לגבי מרכז הקליטה שנמצא כאן, אני חושב שאין בררה, זה יצטרך להיות עד שהמבצע של העלייה מאתיופיה יסתיים.

קריאה: זה לא יסתיים.

שלמה מולה: יש לי יסוד סביר להניח, כמו ששיתף פעולה עם  הממשלה הזאת לקבל החלטה.

שלמה מולה: אני חושב שראש הממשלה קיבל החלטה נכונה---

דני דנון: הוא בירך את מר נתניהו, אז אמרתי לו בכנס, 'תגיד את זה עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם'.

משה הראל: כשראש הממשלה היה בשנת 98' אמרנו שהסתיימה העלייה מאתיופיה.

שלמה מולה: אבל אני אגיד לכם מה ההבדל.

שלמה מולה: אל"ף, כל עוד שעולים מגיעים, לא אכפת לי, אבל בנקודה הזאת אני יכול לומר לכם שאני באופן אישי מעורב בפרטי פרטים, פעם ראשונה, וחבר הכנסת דנון עד לכך, שאנחנו באנו ואמרנו שהסוכנות לוקחת את האחריות באתיופיה.

שלמה מולה: ברגע שהסוכנות לוקחת באתיופיה, שניים-שלושה הארגונים האמריקאים יוצאים משם, זאת אומרת המדינה מתחילה להתנהל לא על פי הארגונים, אלא על פי ההחלטות שלה.

שלמה מולה: לכן גם פרישת העלייה, לא באנו ואמרנו שכולם יעלו מחר בבוקר.

שלמה מולה: דרך אגב, חלק מהסיבה היא גם מצוקת מרכזי הקליטה.

שלמה מולה: לכן בגלל שמרכז הקליטה כנראה יצטרך להמשיך להיות, מה שכן אני הייתי רוצה, אדוני היושב ראש, שנתבע ממשרד הקליטה וממשרדים אחרים שכן ייעדו תקציבים נאותים לראשות העיר, לפה.

שלמה מולה: אם יש מרכז קליטה שבו נמצאים 400 עולים, כל הילדים הולכים לבתי הספר, מקבלים שירותים עירוניים, אי אפשר לבוא ולהגיד שהעיר לא תקבל סיוע, אם זה תקציבים לפעילות חברתית, אם זה תקציב למגשר אולי, לכל מיני תכניות.

שלמה מולה: צריך לבוא למשרד הפנים ולהגיד בצורה מפורשת, האוכלוסייה שנקלטה פה...

שלמה מולה: 40 עולים און ליין, חלק הולכים ואחרים בינתיים מגיעים.

שמואל סיסו: כרגע יש לי 100 ילדים.

שלמה מולה: במצטבר, כשאתה פורש את זה למשך שלוש שנים...

שלמה מולה: נניח העלייה תסתיים בעוד שלוש שנים, זה לא אומר שבעוד שלוש שנים סגרת, יש לך עוד שנתיים או שלוש שיש עולים, התכנון צריך להיות מהיום לעוד שש שנים.

שלמה מולה: לכן החשיבה צריכה להיות של לתת לרשות המקומית בעניין הזה.

שלמה מולה: אני חושב שזה לא נכון להגיד שהעיר קולטת עלייה ולספור את זה מ-89' כמה הגיעו, אני חושב שזו שגיאה, צריך לייצר איזה שהם תיקונים כדי להקל ולא להכביד.

שלמה מולה: מרכז הקליטה עובדתית יהיה.

משה הראל: ואז האוצר ייתן לנו הרבה פחות תקציבים, אם אתה תלך לשנים האחרונות.

שלמה מולה: אני התמקדתי דווקא בגלל 400 העולים שנמצאים פה במרכז הקליטה ואי אפשר לבוא ולהגיד לעיר ש'אתם לא קולטים עלייה' ולספור את המספרים, כי הצרכים, אנחנו יודעים שהם מאוד משמעותיים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: גב' אורלי צוקרמן, מנהלת שירותי קליטה באזור צפון, הסוכנות היהודית.

אורלי צוקרמן: אני רוצה לומר, בקשר למרכז הקליטה, מרבית העולים שמסיימים פה את תקופת השהות במרכז הקליטה, בין שנה לשנה וחצי, לאחרונה לא נשארים בקרית ים, הם רוכשים דירות מחוץ לקרית ים ובעצם תקופת הקליטה שלהם היא פה במרכז הקליטה.

אורלי צוקרמן: אני רוצה לציין דבר נוסף.

אורלי צוקרמן: בתוך מרכז הקליטה, אדוני ראש העיר, דיברנו על זה לא מזמן, יש לנו 15 דירות לקליטת עולים מארצות אחרות.

אורלי צוקרמן: בעצם קרית ים אפשרה לעצמה לקלוט מספר רב של עולים מארצות אחרות בזכות זה שאנחנו מעמידים במרכז הקליטה 15 דירות קלט.

דני דנון: הדירות האלה מלאות?

אורלי צוקרמן: מלאות כל הזמן.

דני דנון: מאיזה מדינות העולים עכשיו?

אורלי צוקרמן: ממדינות חבר העמים בעיקר, 90%, דרום אמריקאים מעט וארצות מערב אחרות.

דני דנון: זה טוב.

אורלי צוקרמן: ומספר העולים בקרית ים השנה הזו, כפי שציין ראש העיר, גדל, והעיר אפילו לא יצאה לעידוד עלייה החוצה, במשלחות, ובכל זאת קרית ים בין הערים שקלטו מספר רב של עולים בזכות שירותי הקליטה הראשוניים שניתנים פה.

אורלי צוקרמן: זה דבר שחשוב לציין אותו וזה גם ניתן במסגרת מרכז הקליטה, כי אם לא יהיה לנו קלט ראשוני כזה זה לא היה מאפשר קליטת עולים אחרים.

אורלי צוקרמן: לעניין קליטת עולי אתיופיה, כפי שאמרתי, הדברים שעלו פה וגם בקרית ביאליק, בנושא העברת המידע ממרכז הקליטה לרשות המקומית, זו נקודה שעלתה כבר פעם שנייה, אני אעביר את זה, זה תחום שהוא לא בטיפול שלי, אני בטיפול בשאר העולם.

משה הראל: עוד הערה.

משה הראל: יש גידול גם במספר התושבים החוזרים שהגיעו לקרית ים בשלוש השנים האחרונות.

משה הראל: השנה ממאי, בגלל התקציב, 28 משפחות ממאי, בחצי השנה האחרונה, וב-2009 ו-2008 כ-60 משפחות.

דני דנון: זה מעבר למה שקורה בארץ?

משה הראל: לא, זה מתוך מה שמגיע לכל הארץ.

דני דנון: לא, השאלה שלי אם יש פה אחוזים יותר גבוהים או שזה אותו דבר כמו שקורה בכל הארץ.

שמואל סיסו: יחסית זה יותר גבוה.

משה הראל: זה קצת יותר גבוה מערים בסדר גודל כזה.

משה הראל: יש תכנית לתושבים חוזרים שהיו שנתיים בארץ והיו כאלה שהיו חמש שנים, אז חלק נמצא במגזר הלא יהודי בצפון, אבל בערים בסדר גודל של קרית ים הנתונים של תושבים חוזרים הם מכובדים, חוזרים הביתה.

צילה וייסבוך: גם המחיר של הדירות הוא פחות מהערים האחרות, בגלל זה כולם מבקשים פה דירות עכשיו.

דני דנון: אני רק אומר, אנחנו אמרנו את זה גם בישיבה הקודמת, אנחנו נלחמים להגדיל את המענק של העולים יוצאי אתיופיה.

דני דנון: העולים מקבלים מענק כשהם יוצאים ממרכז הקליטה בסדר גודל של 500,000 שקל, אני מניח שתוך מספר שבועות זה יפורסם רשמית, אבל המענק לדיור יגדל ב-40% וזה יגיע לסדר גודל של 700,000 שקל למשפחה וזה יאפשר לעולים יותר מבחר, כי היום אין להם מבחר, הם הולכים למקומות שבהם אפשר לנצל את המענק.

שלמה מולה: אני רק רוצה לציין שדווקא העולים שעלו בשנות ה-80, 83'-84' פה בקרית ים באמת נקלטו טוב מאוד, עם אבטלה מאוד נמוכה.

שלמה מולה: כשאתה מדבר על עולים, העלייה מאתיופיה, גם הדור השני הופך להיות בעייתי, אבל הסימנים כאן דווקא בתחום התעסוקה מאוד מעודדים.

שלמה מולה: אני מסתובב בהרבה מאוד מקומות, אבל צריך גם את זה לציין.

אדם אמילוב: כמה דברים.

אדם אמילוב: קודם כל אני מאחל לך הצלחה.

דני דנון: אתה עוד לא באת לכנסת.

אדם אמילוב: דווקא לפני כמה ימים הייתי.

דני דנון: לא לוועדה.

אדם אמילוב: לא לוועדה.

אדם אמילוב: ראש הוועדה הקודמת, חברת הכנסת ליה שמטוב, אני מכיר אותה טוב, היא חברה שלנו, חברה של העיר, היא היתה כמה פעמים פה ואני מאחל לך באמת הצלחה.

אדם אמילוב: מצד אחד משרד הקליטה זה אחד המשרדים שמקבלים הכי פחות תקציב, מצד שני אני אומר שקליטה היא מאוד חשובה לארץ ישראל, כל המדינה בנויה על העלייה פה, וצריך לעודד את העלייה עוד ועוד ואנחנו רואים את הפירות של העלייה האחרונה, היא מאוד קידמה את המדינה קדימה.

אדם אמילוב: אתם באתם לפה לדבר על קליטת עולי אתיופיה, כמה דברים.

אדם אמילוב: אני מרגיש פה בקרית ים, אני 20 שנה בארץ, השכנים שלי אתיופים ואני מרגיש שקהילת אתיופיה מאוד התקדמה.

אדם אמילוב: יחד איתי, גם אני הגעתי מקווקז, יחד עם הקהילה, ואנחנו נמצאים באותו מצב לגבי ההשתלבות.

אדם אמילוב: אם אנחנו מדברים על משרדי ממשלה, אין יוצא קווקז אחד בכל משרדי הממשלה, חוץ מאחד שעובד עם הקווקזים במשרד הקליטה.

אדם אמילוב: אז בעניין הזה אנחנו נמצאים הרבה יותר אחורה.

אדם אמילוב: רציתי להגיד לך, היתה גם תכנית חומש ליוצאי אתיופיה, לפני כמה שנים, ופתאום השנה אנחנו לא רואים, האם זה נמשך, לא נמשך.

אדם אמילוב: כל החוקים שמדינת ישראל מקבלת, יש התחייבות, או אין התחייבות?

אדם אמילוב: לצערי אני יודע שתכנית החומש הסתיימה, השנה לא היתה.

אדם אמילוב: אם אתם רוצים לחייב ייצוג הוגן לעולי אתיופיה במשרדי ממשלה, אני לא יודע אם זה יחייב או לא יחייב.

אדם אמילוב: אם זו תהיה אפליה מתקנת כמו לערבים, יכול להיות שבאיזה שהוא שלב זה כן יחייב.

שלמה מולה: אנחנו קוראים לזה העדפה מתקנת.

דני דנון: זה יחייב.

דני דנון: ברגע שזה יעבור זה יחייב.

אדם אמילוב: לגבי הקהילה הקווקזית, אני אומר לך, רק בן אדם אחד עובד בכל משרדי הממשלה, זה 0.00001% של יוצאי קווקז שעובדים במשרדי ממשלה.

אדם אמילוב: יש המון יוצאי קווקז בוגרי אוניברסיטאות, יש להם תואר ראשון, תואר שני, יש אפילו פרופסורים ועשרות אנשים עושים דוקטורט, אבל משרדי ממשלה לא קולטים אותם.

אדם אמילוב: בעניין הזה, אני מבקש ממך, אם אתם שוקלים את הנושא של השתלבות יוצאי אתיופיה במשרדי ממשלה, גם לשקול את העניין של יוצאי קווקז.

מוריס משה אבגי: אני מבקש לצרף גם את העולים ממרוקו...

דני דנון: אני רוצה לסכם את הדיון.

דני דנון: ועדת העלייה והקליטה רוצה להודות לראש העיר, עורך דין שמואל סיסו, לממלא מקומו, מר מוריס אבגי, לסגנים, לצוות העירייה, על ההירתמות לקליטת עלייה.

דני דנון: אנחנו מחויבים לתקן את המצב הבלתי אפשרי שקרית ים, שקולטת עולים, לא מוגדרת לפי משרד הפנים כעיר קולטת עלייה.

דני דנון: אנחנו נקדם את הצעת החוק בנושא הזה.

דני דנון: הוועדה התרשמה שקיים שיתוף פעולה מרבי עם משרד הקליטה.

דני דנון: זה לא בכל מקום, יש מקומות שאנחנו באים כדי להעלות את כל הבעיות, והתרשמנו שכאן קיים שיתוף פעולה מרבי.

דני דנון: אנחנו כן מבקשים מהמשרד להגדיל את התקציב לפעילות במהלך שנת 2011, לאור העבודה הטובה שקיימת בין הגופים.

דני דנון: אני רוצה להודות לכולם על זה שהייתם איתנו היום.

דני דנון: תודה רבה.