ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 335, 2010-12-22 00:00

אלכס מילר: אפרופו מתנ"סים.

אלכס מילר: אם היית בקריית שמונה, היית אומר את אותם הדברים.

אלכס מילר: הייתה לנו שם היום ישיבה.

אלכס מילר: מה שקורה שם, זה פשוט לא יאומן.

מאיר יצחק הלוי: אני מהסגל הוותיק של החברה למתנ"סים.

מאיר יצחק הלוי: בשבוע הבא אני מוזמן לים המלח לתת הרצאה בנושא של עתידנות בחינוך החוץ בית ספרי, בחינוך הלא פורמאלי.

מאיר יצחק הלוי: יש לי רשת מתנ"סים מפוארת.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, כעירייה אני משקיע ברשת כל שנה מעל לשישה מיליון שקלים וזה סכום מטורף.

יהודית גידלי: בקריית שמונה משקיעים מיליון וחצי שקלים.

מאיר יצחק הלוי: אני מתכוון להפריט כמה שיותר שירותים.

מאיר יצחק הלוי: אני בעד שתהיה לי עירייה קטנה ויזמית, כמו מתנ"סים גדולים כי אני מאמין שכל אחד צריך לדעת להתמחות בתחום הידע שלו והמתנ"ס צריך להיות הגורם שמטפל בשעות הפנאי ולעשות אותן ייחודיות יותר, ואת זה יודעים לעשות הרבה יותר טוב הם מאשר העירייה.

מאיר יצחק הלוי: לכן כדאי לתת להם כמה שיותר.

מאיר יצחק הלוי: אתם תיפגשו עם המנהלת המקסימה שלנו, איריס.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו מתנ"ס שאני גאה בו.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו הולכים לראות את אחד מתוך הרב מאוד מתנ"סים שקיימים בעיר.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, המתנ"ס מעסיק היום לדעתי מעל ל-250 עובדים ויש מעל ל-200 פעילויות בו, שזה דבר יוצא מן הכלל.

מאיר יצחק הלוי: תראו את החברים הסודנים.

מאיר יצחק הלוי: זאת תמונת הנוף.

מאיר יצחק הלוי: יש סודנים, חוף השנהב, אריתראים, גאנים.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, חדרו סינים לאחרונה.

יהודית גידלי: מאיפה באים הסינים?

מאיר יצחק הלוי: מכל המקומות.

מאיר יצחק הלוי: במצרים מתחיל המפעל.

מאיר יצחק הלוי: כצל'ה שמע אותי יותר מפעם אחת והוא יודע את זה טוב ממני.

מאיר יצחק הלוי: שם מתחיל מפעל של כסף.

מאיר יצחק הלוי: זה מנפאוור למסתננים.

מאיר יצחק הלוי: יש בעיקר את הבדואים שמתחילים להניע את גלגלי הכסף.

מאיר יצחק הלוי: כל מסתנן שכזה הוא פוטנציאל הכנסות יפה, מביאים אותו עד לקו הגבול, מנחים אותו, הוא חוצה את הגבול בלי שום הפרעה כי אף אחד לא עוצר אותו.

קריאה: את כל המסתננות אונסים.

קריאה: גם נערים נאנסים.

מאיר יצחק הלוי: הם חוצים את הגבול, מחכים להם החיילים הישראליים ואם הם לא מגיעים ומאחרים חלילה, הם הולכים ואומרים" חבר'ה, הגענו.

יעקב כץ: אוספים אותם ועוטפים אותם באהבה.

מאיר יצחק הלוי: הם הולכים לעבור איזשהו תהליך של מעין הכשר ראשון בקציעות.

מאיר יצחק הלוי: הם יושבים בקציעות.

יהודית גידלי: מרכז קליטה.

מאיר יצחק הלוי: הם יושבים שם לפרק זמן של כשבועיים ואז כשהם יוצאים, מחכים להם המאכערים שמגלגלים עוד כמה ג'ובות על הראש שלהם ומשלחים אותם למוקדים.

דניאל בן-סימון: סל קליטה הם עוד לא מקבלים.

יהודית גידלי: אבל מרכז קליטה הם מקבלים.

מאיר יצחק הלוי: זה כל כך עצוב.

מאיר יצחק הלוי: ברמה האישית אין לי שום בעיה אתם.

מאיר יצחק הלוי: הם די מסכנים מבחינתי ואתה עומד מול עיני התלמידים שלי, הילדים שלי, שאומרים לי: אדוני ראש העיר – אתמול היה לי פורום עם מתנדבים מחוץ לארץ שהם חונכים ילדים שלנו – אנחנו לא יוצאות מהבית כבר חודשים אחרי השעה 8 בערב, כי הן גרות בסביבה שהיא סביבה מאיימת.

מאיר יצחק הלוי: תבינו, אלה דברים הזויים שלא עולים על הדעת בשום צורה ודרך.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו יורדים למתנ"ס שנקרא מתנ"ס קולייר.

מאיר יצחק הלוי: נמצאת אתנו איריס קולר, מנכ"לית רשת המתנ"סים.

מאיר יצחק הלוי: היא מדהימה.

מאיר יצחק הלוי: לידה נמצא אלי גונן שהוא מנהל מתנ"ס קולייר ועידן לנצגי שהוא גם מאמן הכדורסל שלנו, הפועל אילת, וגם מופקד על כל הפעילויות שאנחנו רואים בתחומים הספורטיביים במתנ"ס.

מאיר יצחק הלוי: איריס תציג את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: בבקשה.

שלום וברוכים הבאים.

אנחנו נמצאים כרגע במתנ"ס קולייר שהוא אחד המתנ"סים שלנו ברשת.

זה נקרא מגרש האקספורט, אחד המגרשים שנפתח דרך פרויקט עיר ללא אלימות שבטח שמעתם עליו .

אנחנו פתחנו מספר מגרשים ברחבי העיר והמגרש הזה הוא מגרש מיוחד כי לא משחקים בו כדורגל או כדורסל אלא פשוט ענינו על צורך.

ראינו שברחוב, בכיכרות, במדרכות יש אמון סקטרינג שאין להם מקום מסודר וזה דבר שמהווה סכנת נפשות, ולכן החלטנו לאגד אותם, לבנות להם כאן רמפות וכאן תחת פיקוח הם רוכבים בצורה מסודרת.

כמו שאתם רואים, הם מאוד מאוד נהנים.

המגרש הזה פתוח שלוש פעמים בשבוע, בין 5 ל-9 בערב ובנוסף לזה אנחנו גם מקיימים כאן תחרויות ומאפשרים להם לפגוש את אלוף הארץ ואת אלוף העולם.

זאת שפה, זה עולם שלם.

כמו שאתם רואים, הם מאוד נהנים.

הם היו רוצים שנפתח את המקום כל יום לכל היום.

קריאה: זה פתוח בתשלום?

בחינם.

שלוש פעמים בשבוע.

נסים זאב: מה הבעיה לפתוח את זה כל יום?

נסים זאב: העלויות?

כן.

אנחנו מחויבים שתהיה כאן מורה לחינוך גופני משגיחה, עוד איזה מדריך צעיר שמשגיח, לתת להם ציוד ספורט וכולי.

כל הדברים האלה, אלה עלויות.

יש לנו כאן גם קיר טיפוס.

יש גם ילדים, גם נוער וגם מבוגרים שמאוד אוהבים את זה.

כאמור, המקום פתוח שלוש פעמים בשבוע באותן שעות.

מאיר יצחק הלוי: אלי, אולי משפט אחד לחברי הכנסת היקרים, לגבי המבצע שאתם עושים, ההזנה והפעילות בגיל הרך שזה מרגש.

אלי גונן: יש לנו כאן

אלי גונן: במתנ"ס מרכז לגיל הרך שפועל כל יום אחר הצהרים בין השעות 4:30 עד 7:00.

אלי גונן: מדובר מגיל אפס, בעיקרון תינוקות, יש לנו פעלתון לתינוקות עם ציוד רך, וג'ימבורי ליותר גדולים ולובי פעיל של פעילות יצירה בכל התחומים, בעיקר בתחום השימוש החוזר בחומרים כי אנחנו מתנ"ס ירוק ומשתדלים לשמור על הדברים הללו.

אלי גונן: באות לכאן מדי יום בין חמישים למאה משפחות, כולל זה שפעמיים בשבוע אנחנו מוכרים במחיר סמלי קוסקוס ונקניקיות והאימהות כמובן אחרי הפעילות לוקחות את הילדים למקלחת ולמיטה בשעה 7 בערב.

קריאה: כמה משתמשים בפעילות הזאת?

אלי גונן: בין חמישים למאה משפחות מדי ערב.

אלי גונן: חמש פעמים בשבוע.

קריאה: משפחות קבועות או מתחלפות?

טליה אברבוך: משפחות קבועות או מתחלפות?

אלי גונן: יש קבועות ויש מתחלפות.

אלי גונן: יש כאלה שמביאות את הילד לחוג ובזמן ההמתנה בינתיים הילד השני הצעיר יותר פועל אצלנו.

אלי גונן: יש כאלה שבאים במיוחד ומחכים כאן כבר משעה 4 עם הילדים כדי שנפתח את המקום.

אלי גונן: זאת הפעילות היחידה שיש להם של העשרה וקריאה לילדים האלה.

אלי גונן: הרמפה הזו החדשה היא הרמפה הכי גבוהה בארץ, שלושה וחצי מטרים גובה ו- אורך.

אלי גונן: אנחנו קיבלנו סיוע מהעירייה על מנת להביא אותה ולהקים אותה.

אלי גונן: מגיעים לכאן מכל הארץ להחליק עליה וגם החבר'ה שלנו עכשיו מתחילים לרכוש את המיומנות הזאת.

אלכס מילר: העניין הזה נהוג בעולם.

אלי גונן: נכון.

אלי גונן: אני ראיתי את החבר'ה המקצוענים שמחליקים על זה ואני פוחד רק כשאני רואה אותם.

אלי גונן: זה נורא מפחיד, אבל זה מאתגר.

אלכס מילר: אותם לא תעצור.

אלכס מילר: לפחות תן להם את המסגרת.

אלי גונן: בדיוק.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, המתנ"ס הזה קם על בית נוער.

מאיר יצחק הלוי: הגעתי לאילת לפני הרבה שנים לנהל את בית הנוער.

מאיר יצחק הלוי: זה היה ב-1 במאי 1979.

מאיר יצחק הלוי: את המתנ"ס הזה מיקמנו בתוך שכונה במתכוון ויש תמיכה גדולה מאוד של קהילת טורונטו שהיא הקהילה השותפה שלנו במסגרת שותפות 2000.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן בית ספר למחול הגדול ביותר בעיר שרוקדים, בעיקר רוקדות, מעל ל-500 תלמידות בתחומי מחול שונים – מחול קלאסי, מחול מודרני, ג'ז, סטפס, פלמנקו וכן הלאה.

מאיר יצחק הלוי: זה מתחבר למגמת מחול שיש לנו באחד משלושת בתי הספר התיכוניים שלנו, בית ספר שנקרא בגין.

מאיר יצחק הלוי: בנוסף יש כאן מגוון רחב של פעילויות, כולל מועדון קשישים בבוקר.

מאיר יצחק הלוי: בסך הכול מטיילים בבית הזה מעל ל-3,000 משתמשים קבועים, שזה מספר מאוד מאוד יפה.

מאיר יצחק הלוי: חשוב לי להגיד לכם שבסך הכול ברשת המתנ"סים באילת, הרשת נוגעת כמעט בכל בית שני באילת בפעילות כזאת או בפעילות אחרת.

מאיר יצחק הלוי: אגב, באילת אין אף רמזור.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו נעבור עכשיו דרך כיכר ושם תראו מה עשינו עם כל הרמזורים.

מאיר יצחק הלוי: כל העיר היא מעגלי תנועה ויש לנו עוד תוכניות.

אלכס מילר: צריך להפגיש אותך עם חולדאי.

אלכס מילר: עד שהגעתי היום לשדה התעופה, זה פשוט לא יאומן.

מאיר יצחק הלוי: אני מאוד אוהב שצפוף בעיר ושיש פקקים וזה קורה לנו בסופי שבוע ובחגים.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זה מעגל התנועה והאנדרטה היא לזכרם של השלושה שנרצחו על ידי אותו מפגע בינואר 2007.

מאיר יצחק הלוי: בהמשך אתם תראו את כיכר הרמזורים, בה ריכזנו את כל הרמזורים שהורדנו בתוך מעגל תנועה ויצרנו אנדרטה אם תרצו לרמזורים.

מאיר יצחק הלוי: כאן ישיבת ההסדר שלנו.

מאיר יצחק הלוי: אתם יכולים לראות, אלה הרמזורים.

מאיר יצחק הלוי: זה מעגל התנועה, כיכר הרמזורים.

דניאל בן-סימון: אתה הורדת את הרמזורים?

מאיר יצחק הלוי: כן.

דניאל בן-סימון: זה נועז.

מאיר יצחק הלוי: היו כאן משהו כמו 15 רמזורים והורדתי את כולם.

מאיר יצחק הלוי: אלה השכונות – מבחינת הוותק שלהן – שהן בנות עשרים פלוס.

יעקב כץ: כמה שנים אתה כאן?

מאיר יצחק הלוי: 31 שנים.

מאיר יצחק הלוי: זה בית ספר צאלים שהוא לב השכונה.

מאיר יצחק הלוי: יש בו מעל ל-500 ילדים בכיתות א'-ו'.

מאיר יצחק הלוי: מחר אני אספר לכם על בתי הספר.

יעקב כץ: לציבור הדתי יש בית ספר?

מאיר יצחק הלוי: ודאי.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן מערכת דתית ענפה.

יעקב כץ: הציבור הדתי גדל?

מאיר יצחק הלוי: הציבור הדתי גדל ביחס של גידול האוכלוסייה, פלוס-מינוס.

יעקב כץ: אבל זאת חבורה טובה.

מאיר יצחק הלוי: מצוינת.

דרור גניאל: ערב טוב, ברוכים הבאים, חברי ועדת החינוך, מי שבחר לבוא ולהדרים אלינו.

דרור גניאל: חברי הכנסת הנכבדים, כל הצוות שהצטרף אליהם הנכבד גם הוא וגם נכבדיי עמיתיי מאילת.

דרור גניאל: שמי דרור גניאל מעיריית אילת, ראש מינהל שח"ק.

יעקב כץ: מה פירוש שח"ק?

דרור גניאל: אני מעדיף שראש עיריית אילת יסביר את זה.

דרור גניאל: זה רעיון של ראש העירייה שלא קיים לידיעתנו באף מקום אחר, בו חיברו תחת קורת גג אחת את תחום החינוך הפורמאלי, החינוך הבלתי פורמאלי, הספורט, האקדמיה, השירותים החברתיים, מאוגדים יחד במגוון רחב של שירותים שניתנים לתושבים.

דרור גניאל: כל היחידות שאתם ממילא מכירים, שקיימות בשלטון המרכזי, קיימות בשלטון המקומי אלא שכאן הן עובדות בסינרגיה, עובדות ביחד, ואם תרצו ויהיה זמן – ואני חושש מאוד שלא יהיה – אפשר יהיה קצת לדבר גם על זה.

דרור גניאל: אני מאוד שמח על שאתם מתארחים במקום שנקרא בראשית ומנוהל על ידי ציפי שנאותה לארח אותנו ותכף איריס, מנכ"לית רשת המתנ"סים, תספר לנו על המקום.

דרור גניאל: עכשיו אני אבקש מראש העירייה לפתוח באופן מסודר, אחרי ששמעתי שחלקכם עשה ספורט במגרש האקסטרים של קולייר, ולאחר מכן נקבל סקירה מאיריס על החינוך הבלתי פורמאלי באילת.

דרור גניאל: אני יכול להגיד לכם שמדובר בהיקף חסר תקדים.

דרור גניאל: יש לנו סדר גודל של למעלה מחמישים אחוזים מהאוכלוסייה שהם פעילים באופן זה או אחר בפעילות של החינוך הבלתי פורמאלי או החינוך המשלים.

דרור גניאל: לאחר מכן עורכת הדין שרון מיר שגם אותה פגשתם תציג יחד אתנו את הנושא העקרוני שמוקדש לו הערב והוא אילת, עיר ללא אלימות.

דרור גניאל: אני מאחל לכולנו ערב נעים.

דרור גניאל: אני מבין שאתם אחרי יום עמוס ואני מבטיח שיש עוד מקום שמחכה לכם בצד הקולינארי של היום.

מאיר יצחק הלוי: ערב טוב חבריי המכובדים, חברי הכנסת.

מאיר יצחק הלוי: התווספו אלינו המפקחות ממשרד החינוך, נציגות ההורים המדהימה שנמצאת כאן, חבר המועצה אלוף משנה יוסי חן, ושוב אני רוצה להודות לכם.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו מצטערים שהחלק הזה יהיה חלק שאנחנו נצטרך להציג בו את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: אני יודע שזה לא פשוט, אבל אין מה לעשות, אנחנו צריכים להציג בפניכם את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: ברשותכם, אני אדבר על המקרו, על האסטרטגיה ולאחר מכן האנשים יציגו איש-איש את מרכולתו.

מאיר יצחק הלוי: הנושא המרכזי שאני רוצה לומר לכם אותו באמירה שלנו הוא שהמשפט באין חזון יפרע עם, זה המשפט שמוביל אותנו.

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת, אנחנו באים ואומרים שאי אפשר לתכנן תוכניות לטווח הקצר מבלי שמייצרים איזושהי אמירה שהיא אמירה חזונית שנגזרת מכל אחד עם תבנית נוף מולדתו.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתנו הדבר המשמעותי ביותר, מבחינתי כראש עיר שבא מתחום החינוך ומכהן שבע ומשהו שנים – דרך אגב, נהנה מכל דקה – מבחינתי הדבר המשמעותי ביותר הוא לשדרג את הרף הדמוגרפי ולייצר תנאים של חיבה והצלחה לאוכלוסייה שלנו.

מאיר יצחק הלוי: אלה הדברים המשמעותיים ביותר.

מאיר יצחק הלוי: בחרתי, מתוך ניתוח של הרבה מאוד שנים שאני חי בעיר הזו, למקד תשומת לב לנושא החינוך.

מאיר יצחק הלוי: האמנתי ואני מאמין היום יותר מתמיד שהחינוך הוא המנוף הכלכלי המשמעותי ביותר לעיר עם מאפיינים ייחודיים כמו העיר אילת שעליהם נדבר מחר.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, מחר יהיה לנו קטע קצר של נהי ובכי.

מאיר יצחק הלוי: קצר.

מאיר יצחק הלוי: אני מבטיח שאנחנו הולכים לדבר דברים טובים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו החלטנו להקדיש קטע קצר לנהי ובכי.

מאיר יצחק הלוי: בהחלטה טקטית החלטתי שאני לא רוצה לדבר עכשיו על כך.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה לספר לכם מה אנחנו עושים ולא מה אנחנו לא עושים.

מאיר יצחק הלוי: אני לא אומר קשה לנו, אבל אחרי כן נדבר גם על זה.

מאיר יצחק הלוי: אחד הדברים הראשונים שבחרתי כראש עיר לעשות זה לבנות לעיר תוכנית שקראתי לה אילת 2030.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי שאני רוצה לבנות לעיר תוכנית שאומרת – אפרופו באין חזון יפרע עם – לאן העיר הזו הולכת בשנת 2030.

מאיר יצחק הלוי: ישבנו במשך שנים על שנים לטפל ראשית במצוקות שקיבלנו, כי קיבלנו עיר שהייתה במצב של חדלות פירעון, במצב של פשיטת רגל, ששני חשבים מלווים ישבו כאן, של כאוס מוחלט, ובזה סיימתי את העבר, וישבנו להכין תוכניות החל מתוכנית מתאר עירונית שלא הייתה.

מאיר יצחק הלוי: התכנית התקפה תקפה לסוף שנות ה-70 ואנחנו נמצאים בסיום של תוכנית מתאר עירונית.

מאיר יצחק הלוי: סיימנו להכין תוכנית אב לתיירות, סיימנו להכין תוכנית כלכלית בראשותו של דוקטור יעקב שיינין, סיימנו תוכנית לחניה, סיימנו תוכנית לשילוט, הקמנו תאגיד מים וביוב, ואנחנו כבר עובדים קרוב לשלוש שנים או שנתיים על תוכנית אב לחינוך שהסתיימה לפני שלוש שנים, שליווה אותה דוקטור איציק כהן שבעבר שימש כמנהל המינהל הפדגוגי במשרד החינוך.

מאיר יצחק הלוי: התוכנית, במהלך היממה תשמעו עליה.

מאיר יצחק הלוי: יש בה הרבה אמירות אסטרטגיות שבגדול בגדול מתכוונות לאיך אנחנו מביאים את המיטביות של התלמיד לידי ביטוי, אבל מבחינתי אחד הדברים המאוד מאוד חשובים הוא לטפל במשתנה הארגוני של התוכנית.

מאיר יצחק הלוי: חלק מהדברים שנעשו, זה מה שאמר דוקטור גניאל, להקים את מינהל שח"ק.

מאיר יצחק הלוי: מינהל שח"ק בעצם מהווה מטריה לארבעה תחומים שלא יודעים לדבר ביניהם או שלא ידעו לדבר ביניהם.

מאיר יצחק הלוי: האחד, קהילה בראשה עומדת גברת , השני הוא רווחה, בראשו עומדת פרידה ונמצאת כאן הסגנית שלה חני, השלישי הוא חינוך ומירי היא מנהלת אגף החינוך, והרביעי הוא האקדמיה.

מאיר יצחק הלוי: בנינו יחידה שהיום ארבעת הקודקודים ביחד עם דוקטור גניאל עובדים כיחידה אחת שיודעת לדבר אחת עם השנייה.

מאיר יצחק הלוי: יש לזה ערך משמעותי כאשר חינוך יודע לדבר עם רווחה ושרווחה יודעת לדבר עם קהילה.

מאיר יצחק הלוי: אז נוצרת בעצם הרמוניה בפעילות שיש לנו כשאנחנו תוקפים את הילד בכל החזיתות ובכל המישורים.

מאיר יצחק הלוי: דבר שני ששמתי כאמירה מאוד מאוד משמעותית, ואני חייב לוימר לכם שהיא לוותה בסרקאזם מטורף, באתי ואמרתי שהעיר הזאת תהפוך להיות עיר אוניברסיטאית.

מאיר יצחק הלוי: שאלו אותי אם אני רציני ואם אני מתכוון שזה יהיה כאן אצלנו.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי, כן, אצלנו כאן תהיה עיר אוניברסיטאית.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו נמצאים בתוך תהליך - אני אדלג ואני אדבר על זה מחר – ודרך אגב, יש כאן את קמפוס בן גוריון באילת, בו לומדים מעל ל-800 סטודנטים.

מאיר יצחק הלוי: היעד שהצבנו – פרופסור כרמי, אנכי והחברים שלי כאן

מאיר יצחק הלוי: באילת – הוא להגיע ל-3,000 סטודנטים.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו את מכללת לוינסקי שמלמדת מעל ל-200 סטודנטים.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו את עמל הישגים, יש לנו מכללה למינהל, ובסך הכול אנחנו רוצים שהעיר הזאת תהיה עיר של מחקר ושל מדע ואנחנו רוצים להיות גאים בה.

מאיר יצחק הלוי: בתוך כל המהלכים האלה הבאנו לכאן את פרופסור מנואל טרכטנברג שהגיע לפני חודש לעיר אילת, אחרי שיחות לא פשוטות אתו.

מאיר יצחק הלוי: ביחד אתו הגיע משה ויגדור שהוא מנכ"ל המועצה להשכלה גבוהה עם פרופסור כרמי, עם רקטור אוניברסיטת בן גוריון פרופסור צבי הכהן, עם ראש היחידה הביולוגית באוניברסיטה העברית פרופסור קפלן, עם הדיקנית המקומית שלנו פרופסור מירי עמית ועם דוקטור גניאל ועבדכם הנאמן.

מאיר יצחק הלוי: ביחד אני חושב שהצלחנו לשכנע אותם שאילת היא עיר בעלת פוטנציאל אקדמי משובח, וכמו שאמר פרופסור מנואל טרכטנברג, אילת זכתה במשאבי טבע כאלה שמהווים גירוי למחקר ומדע ולכן צריך לנצל אותם.

מאיר יצחק הלוי: כמו למשל ביולוגיה ימית, כמו למשל חקר המדבר, כמו למשל התחומים הססמולוגיים והגיאולוגיים, כמו למשל התחום של האנרגיה הסולרית, כמו למשל הנושא של אורניתולוגיה, שזה מדע הצפרות, חקר הציפורים, וכמו עוד כל מיני דברים נוספים בהם יש לאילת יתרון יחסי.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, הציפורים בנדודן מהארצות הקרות במזרח אירופה בעיקר, בדרכן למסתננים צריכות לנוח באיזשהו מקום והן נחות אצלנו.

מאיר יצחק הלוי: כאן יש לנו מרכז צפרות גדול.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זאת הסיבה שתוכנית השער הדרומי, אנחנו חושבים שאילת צריכה להיות גם צומת דרכים של ים, יבשה ואוויר, וזאת תוכנית ששמתי על שולחן הממשלה, שיהיה קשר בין אירופה לאפריקה ואסיה.

מאיר יצחק הלוי: אין יותר מתאים מאילת לזה.

מאיר יצחק הלוי: לכן אני אומר, ובזה אני מסיים, שהעוגנים של קהילה של חינוך, של אקדמיה, הם התשתית הנכונה לייצר אוכלוסייה שמשדרגת את עצמה כל הזמן והיא תביא גם בהמשך ליצירת תעסוקה פרופסיונאלית.

מאיר יצחק הלוי: אני מאמין שבראייה לטווחים ארוכים זה מה שיעשה אף-גרייד לעיר ויהפוך אותה לעיר שהיא עיר איכותית, לא מתנצלת, גאה, מצוינת, כמו שאנחנו רוצים להיות.

מאיר יצחק הלוי: הדרך קשה, מלאה בחתחתים, מלאה בקשיים, מלאה בבירוקרטיות, אבל אני מאמין באמונה שלמה שאנחנו נגיע לדרך.

מאיר יצחק הלוי: אחרי שתשמעו את האנשים שלי, אתם תראו שיש לי סיבות טובות מאוד להיות אופטימי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש סיכוי למימוש התוכנית של השער הדרומי?

מאיר יצחק הלוי: חלק אחד מהתוכנית הוא העתקת שדה התעופה יוצא לדרך.

מאיר יצחק הלוי: זה בסעיף עובדות ולא בתיאוריות.

מאיר יצחק הלוי: זה יוצא לדרך וזאת מבחינתנו התקדמות משמעותית כי התוכנית היא מודולרית ואין לי שום בעיה שתהיה מודולרית.

מאיר יצחק הלוי: אם נגיע בעוד 15 שנים לביצוע שלה, אני חי עם זה בשלום.

שוב שלום לכם.

אני אתחיל בכמה מלים אישיות כי אני חושבת שזה מעיד הרבה על הפסיפס האנושי שיש לנו בעיר אילת.

אני נשואה, אימא לשלושה ילדים, ירושלמית בעברי.

הגענו לאילת – בעלי, אני והבת שלי הגדולה שאז הייתה תינוקת בת שנה - כי מאיר ניהל אז את המתנ"ס באילת והוא חיפש, כמו שכל שנה אנחנו מחפשים, אנשי חינוך ואנשי מקצוע ברחבי הארץ והוא תר אחרי אנשי חינוך שיבואו לעבוד באילת והוא צד אותנו, הצליח לפתות אותנו ואמרנו נבוא לשנתיים.

זאת נראתה חוויה נחמדה ונעימה.

באנו, והנה אני כאן עומדת לפניכם אחרי 24 שנים.

זה פשוט מעיד על הפסיפס האנושי כאן בעיר אילת.

יש כאן רוב מוחץ של אוכלוסייה שלא נולדה כאן אלא הגיעה מרחבי הארץ כאשר חלקה, כמוני, בחרה לבנות כאן את ביתה וחלקה האחר בא כאפיזודה חולפת לשנתיים, לשנה וכולי וחזר בחזרה.

זה מעיד הרבה על הקהילה כאן, כי כדי ליצור קהילה חזקה צריך להתחבר למקום, לאהוב אותו, שיהיה איכפת לי מהמקום, וזאת המלחמה הקבועה שלנו ברמת המתנ"ס.

באילת יש רשת מתנ"סים.

אתם יודעים שברחבי הארץ יש בסביבות 200 מתנ"סים, מתוכם יש 15 רשתות, בדרך כלל בערים גדולות מאוד יש רשת, ובאילת הקטנה החליטו לפני שש-שבע שנים שתהיה רשת.

אני חושבת שהעובדה הזו, יש בה אמירה מאוד מאוד חשובה.

יש בה אמירה שאומרת שהגוף הזה הוא חשוב והוא נכון לקהילה ונכון שהוא יהיה גדול ככל שאפשר ויקיף כמה שיותר שירותים.

הגעתם אלינו במטוס, או שאפשר לנסוע בכביש הערבה עד אין סוף, ומה שלא נייצר כאן, לא יהיה לנו.

לכן יש תפקיד מאוד מאוד משמעותי למתנ"ס, כמו גם לחלקים אחרים אבל אני כרגע מייצגת את החלק הזה.

יש לנו רשת באילת.

יש כאן ארבעה מתנ"סים.

היינו באחד המתנ"סים, במתנ"ס קולייר.

יש לנו מתנ"ס חדש שנקרא מתנ"ס שחמון, מתנ"ס בית רובין ומתנ"ס ילין שנמצא בלב שכונה מאוד מאוד ותיקה.

מלבד זה יש לנו גם אגפי רוחב.

השירותים שלנו ניתנים מלידה ועד שיבה.

אנחנו מפעילים מעונות יום, צהרונים, מועדוניות, חוגים לילדים, פעילויות לנוער על כל הרצף, החל מנוער קצה שזה נגיד נוער בקידום נוער שהוא נוער מנותק, שאנחנו עוברים אתו תהליך של למידה, מביאים אותו לידי 12 שנות לימוד ובגרות חלקית או מלאה, כל אחד בהתאם למה שהוא יכול, עד לנוער מאוד איכותי כמו למשל הנוער שנמצא בדרך כלל בבית הזה שאנחנו כרגע מתארחים בו, שזה אחד ממרכזי הנוער שלנו ונקרא בראשית.

זה הבית של הרשות למלחמה בסמים וכאן יש לנו קבוצות נוער שיש להן שם מאוד מאוד ארוך, אבל השם לא משנה אלא המהות היא מה שחשובה.

נוער אילת אומר לא לסמים, לאלכוהול ולאלימות.

נכון, שם ארוך אבל הילדים האלה הם ילדים מקסימים.

אנחנו עושים סקר בקרב כל תלמידי התיכון באילת לפני בערך עשר שנים ואחד הדברים שגילינו, אנחנו יודעים את זה וזה הגיוני מאוד, שבני נוער נוטים לשמוע יותר לבני גילם המובילים מאשר לדמות הבוגר.

לנו פחות הם ישמעו אם נבוא ונגיד להם שיעשו כך או אל תעשו אחרת.

לכן החלטנו למנף את זה ולהכשיר מדי שנה קבוצת נוער מאוד איכותית, נוער בולט, נוער מוביל, לחזק אותו, לתת לו כלים ומיומנויות ולהפוך אותם למעין שגרירים שלנו.

בואו נפיץ את ה-לא ואת ה-כן לחלופות נכונות בקרב בני הנוער.

הילדים האלה מקסימים ועושים את עבודתם נאמנה.

יש סדר גודל של 150 בני נוער והמספר הולך וגדל וזה פשוט מקסים לראות אותם.

הם לוקחים את התפקיד כל כך ברצינות.

הם קודם כל שומרים על עצמם בראש ובראשונה.

נסים זאב: איזה סוג של נוער מגיע?

הקבוצה המסוימת הזאת היא קבוצת נוער מאוד מאוד איכותית כי יש קודים, יש קבלה מאוד קפדנית, ומי שמשתתף בקבוצה, אסור לו לשתות אלכוהול למשל עד סוף כיתה י"ב, עד שהוא מגיע לגיל 18, ולא כולם מצליחים לקבל את זה.

מגיע לכאן באמת נוער מאוד מאוד איכותי, מאוד חזק, שזה התפקיד שלו.

בבית הזה הם עושים המון דברים.

בין היתר הם חונכים ילדי מכורים.

יש כאן פרויקט חונכות שנקרא כולנו ילדים של החיים.

כל חניך, ילד שההורים שלו מכורים בדרך כלל לסמים, מגיע לכאן פעם בשבוע לבילוי של אחר הצהרים וביום הזה הוא מקבל גם אח בוגר, קשר אישי, השתייכות קבוצתית, חוגים, העשרות, חוגגים ימי הולדת, סוג של בית שהם נותנים אותו כאן.

מעבר לזה, משתמשים בכל מיני כלים.

כל שנה יש הצגות תיאטרון כאשר הם מעלים ומשחקים בהצגות תיאטרון וההצגות הוצגו בפני קהלים אחרים.

הם באמת עושים דברים מקסימים.

קבוצה נוספת שפועלת בבית הזה נקראת לא"ב.

זאת תוכנית שאנחנו קיבלנו אותה מטורונטו, העיר התאומה שלנו, והיא נקראת לא"ב, ראשי תיבות של ליב אאוט אוף ויילנס.

התוכנית הזאת בעצם מיועדת לבני נוער שהאלימות היא חלק משגרת חייהם, או שהם אלימים או שחווים אלימות.

הקבוצה הזאת יותר בעלת אופי יותר טיפולי כאשר משתמשים בכלים של תקשורת, הם מפיקים עיתון, הם עשו תחרות צילומים מדהימה, הם מבטאים בעצם את כל מה שהם חווים דרך הערוצים שציינתי.

ועוד, הם עוברים כאן תהליך מקסים.

זאת קבוצה יותר אינטימית.

כאן זה סדר גודל של 15 וזאת עבודת עומק.

זאת גם קבוצה שעובדת כאן ואנחנו גם משתדלים לעשות חיבורים בין שתי הקבוצות האלה.

פעולה נוספת שפועלת כאן בבית הזה, זאת סיירת הורים.

היום זה פופולארי וזה קיים בכל הארץ, אבל מה לעשות, אנחנו התחלנו את זה באילת.

מאיר יצחק הלוי: פעם ראשונה ב-1989.

לפני הרבה שנים.

הקמנו סיירת הורים.

זאת תוכנית שבעצם באה ואמרה להורים שיפסיקו להיות מתוסכלים, שיפסיקו לקטר, שיפסיקו לבכות ולומר שהמורה אשם וזה אשם וההוא אשם, אלא צאו מהבית.

תתלבשו כשקר, צאו החוצה, תראו איפה הילדים שלכם נמצאים, תדברו אתם בגובה העיניים, תרגישו אותם ולעשות קצת יותר מאשר לשבת בבית ולהיות מתוסכלים.

בשנים האחרונות הסיירת באמת הולכת ומתמקצעת.

מרכזת אותה אתי סבן המקסימה והחמודה שהייתה אימא בסיירת במשך הרבה שנים ועכשיו היא הרכזת.

אנחנו רואים בזה בעצם כמה מטרות כאשר המטרה המיידית היא קודם כל ההורים עצמם, לתת לעצמם קבוצת תמיכה בינם לבינם.

אני באופן אישי לפני הרבה שנים, כשיצאתי בתדירות מאוד גבוהה, יצא לי כמה פעמים להתקשר בשעה 2:00 לפנות בוקר להורים.

שוב, אנחנו עיר קטנה ואנחנו מכירים כמעט את כולם כאן, אז פתאום אתה הולך ואתה רואה בת של מישהי והיא שפוכה על הרצפה בשעה 2:00 לפנות בוקר וההורים שלה ישנים בבית ואין להם מושג איך היא תחזור הביתה, מי יחזיר אותה הביתה, והיו לי לא פעם מקרים שהתקשרתי לאותו הורה ואמרתי לו שיבוא לקחת את הילד שלו, וההורים הודו לי במשך שנים רבות על כך שפקחתי את עיניהם ועל כך שהערתי אותם מהתרדמה תרתי משמע.

זאת פעולה חשובה מאין כמוה.

אנחנו רואים גם את תהליך ההכשרה שלנו כתהליך מאוד מאוד חשוב.

בערך 700 אנשים עברו את ההכשרה שלנו.

זה מאוד קשה לתחזק אותם.

בדרך כלל יש תחלופה וכל הורה מחזיק מעמד שנה-שנתיים ושלוש שנים, כמה שהוא יכול, ונכנס דור חדש של הורים.

כל שנה יש לנו בין הכשרה לשתי הכשרות ואנחנו מכניסים למעגל הזה עוד כארבעים הורים.

הגעתי לזה מהסיפור של הנוער.

יש לנו על כל הרצף את השירותים לנוער.

יש לנו אגף שהוא די חדש שנקרא אגף לפיתוח ההון האנושי, אגף שמתאים את עצמו למטרה שמאיר הציג של שדרוג הרף הדמוגרפי של העיר אילת, של אקדמיה, ואיתרנו בעצם שהמתנ"ס לא נותן שום התייחסות לפלח הזה של מחיילים עד שהם באים אלינו כהורים.

בעצם מה שקורה – גם לי באופן אישי – זה שהילדים מסיימים את הצבא ועוזבים את הבית, עוזבים את העיר, נוסעים לתל אביב, והעיר שלנו מתרוקנת מהילדים שלנו ומאוד חשוב לנו להשאיר אותם כאן.

אם כן, האגף הזה מטפל גם בהרחבת רפרטואר המסגרות הלימודיות והתעסוקתיות, והוא שומר על קשר עם החיילים.

יש לו תפקיד מאוד מאוד משמעותי בצומת הזה שהילדים שלנו מאיימים לעזוב ולברוח מכאן.

אנחנו מפעילים גם מועדוני קשישים בשני מתנ"סים כאשר באחד יש כ-80 ובשני יש 250.

יש לנו מתנ"ס בית רובין ובו יש מעין מועדון קשישים עולים לעולים חדשים.

בגדול המתנ"ס מפעיל גם את הספרייה העירונית בעיר אילת ויש לנו ספרייה מאוד גדולה עם עוד שלוחה באחת השכונות בעיר.

יש לנו כ-6,000 מנויים בספרייה ואנחנו מאוד מעודדים את הנושא של קריאה, שעות סיפור וכל מפגשי סופר וכולי.

מאיר מאוד אוהב את זה והוא גם מגיע מדי פעם לתת שעת סיפור לילדים והוא מקריא שם איזשהו ספר לילדים וזה מקסים.

הוא תיאטרלי והוא ממציא תוך כדי הקראת הסיפור.

אני חושבת שאחד המאפיינים הבולטים שלנו – ואני כמעט שש שנים בתפקיד – הוא שאנחנו החלטנו שהתפיסה שלנו היא שהמתנ"ס הוא בעצם כל העיר.

אנחנו לא מתייחסים רק לבתים שלנו כאל מתנ"סים אלא בעצם זירת הפעולה שלנו היא כל העיר.

פיתחנו תוכניות בהתאם לזה.

דרך עיר ללא אלימות שתכף שרון תדבר עליה, הצלחנו לפתח מגרשים מוארים כדוגמת המגרש שראינו וברחבי העיר יש לנו כל מיני מגרשים כאלה.

יש לנו פרויקט שנקרא כתובת רחוב, שאלה סטודנטים עם רכזת ועם ניידת שמסתובבים בפארקים, מדברים עם בני הנוער בשעות הלילה, במקום ובזמן שבני הנוער נמצאים ללא השגחה, ושם הם נמצאים להשגיח עליהם, להיות מעין אח בוגר, לשתות כוס תה ביחד, מנה חמה, דיבור.

הסלוגן שמפעיל שם הוא לשתות משהו קר ולדבר על משהו חם.

יש לנו עוד כל מיני תוכניות שבעצם המטרה שלהן היא להגיע לכל האזורים הפתוחים בעיר הזאת כי שם בעצם צריך אותנו יותר מכל.

כך בעצם אנחנו מגיעים לאלה שלא מגיעים אלינו.

אנחנו פחות דואגים לאלה שמגיעים אלינו.

מחקרים מעידים על כך שככל שהילד פעיל יותר, מתנדב יותר, הוא מוגן יותר, הוא צומח להיות אזרח בוגר וטוב יותר.

אנחנו פחות דואגים לאלה שמגיעים אלינו.

אנחנו רוצים להגיע לאלה שלא בוחרים להגיע אלינו ודרך התוכניות האלה אנחנו בעצם מצליחים לעשות את זה.

יש לנו המון תוכניות שאנחנו עושים ביחד עם מערכת החינוך, ובאמת בזכות שיתוף הפעולה אנחנו מצליחים לעשות המון תוכניות משותפות.

בדיוק דרור סיפר לי עכשיו על כך שרכזת ההדרכה שלנו הייתה בפורום מנהלי בתי הספר והם דיברו שם על הקשר בין בתי הספר אלינו בהקשר של בני הנוער הפעילים, איך יוצרים את ההתחשבות ההדדית הזאת.

אנחנו שותפים פעילים במעורבות חברתית-אזרחית.

יש המון תוכניות.

לאילתי ממוצע יש רגשי נחיתות בגלל שאנחנו רחוקים ולא מגיע אלינו הכול.

אנחנו משתדלים לבלוע את כל העולם ומתי שיש משהו חדש, אנחנו משתדלים להיות פיילוט שלו ולעשות אותו על הצד הטוב ביותר.

מלבד הרשת שלנו, יש לנו באילת גם קונסרבטוריון, מרכז מוזיקה, בו פעילים 300 ילדים שלומדים מוזיקה.

יש לנו גם מועדון שיט.

יש לנו משאב נפלא שהוא הים.

אתם מכירים את אחד החבר'ה שצמחו והפכו לאלופים, שחר צוברי.

גם שם יש כ-300 ילדים ובני נוער וזה ענף שהוא מאוד מאוד מפותח.

בשבת מאוד יפה לראות את הים מלא במפרשיות.

שאתם יודעים שאנחנו עיר חופש ונופש ומאוד אוהבים לבוא אלינו בעיקר בחופשים ובפסטיבלים.

במשך ארבע השנים האחרונות – אני מקווה שגם בשנים הבאות – מפעילים תוכנית שנקראת קיץ בטוח באילת.

מגיעים לכאן המוני בני נוער.

עשרות אוטובוסים ביום.

אחרי שנים של תסכול של מה לעשות בין המפגש שנוצר בין הנוער שמגיע לאילת לבין הנוער המקומי, החלטנו לייצר תוכנית שהיא מאוד מגוונת ואטרקטיבית.

היא מתחילה בזה שהפקנו מעין מנשר כיס אותו אנחנו מחלקים בתחנות האוטובוסים שיורדים לאילת – בבאר שבע, בחיפה ובירושלים – ואנחנו מחלקים אותו גם כאן במוקדים.

אנחנו מפעילים אוהל אטרקטיבי וגדול בלב הטיילת והאוהל הזה הוא מאויש כל לילה עד השעות הקטנות של הלילה במדריכים שלנו ובמתנדבים.

אנחנו מטיילים במוקדי הבילוי, אנחנו מכוונים את הנוער, אנחנו עוזרים להם, הרבה פעמים אנחנו ממש גם שולחים כל מיני ילדים חזרה להוריהם.

אנחנו מפעילים בתוכנית הקיץ מגרשים בשעות הלילה המאוחרות ובדרך כלל גם מסיבות נוער שהן מסיבות מפוקחות שלנו, אז אנחנו יכולים להיות בטוחים שמי שמגיע לשם הוא מוגן.

יעקב כץ: מוגן מפני מה?

מוגן מפני אלימות.

יעקב כץ: איך הקשר בין המסתננים לנוער שלכם?

אנחנו משתדלים שלא יהיה קשר.

ממש משתדלים שלא יהיה קשר.

אין כל כך קשר, עד כמה שתלוי בנו.

אני יכולה לספר לך שבמתנ"ס ילין למשל, היכן שביקרתם קודם, אנחנו מלווים את הילדים שמגיעים עד לאוטו, עד שאנחנו רואים שהורה בא לקחת אותם כי אנחנו פשוט פוחדים עליהם.

היו מקרים.

קריאה: יש שם מגרש חיצוני ומגרש פנימי.

קריאה: המגרש החיצוני, גם הוא מואר וראינו שלאט לאט הוא נצבע כהה וילדי השכונה עוברים למגרשים אחרים כי החבר'ה האלה באים ומשתלטים על המגרש.

קריאה: בהתחלה עוד היו משחקים משותפים.

קריאה: אחר כך המקום הפך לאזור נטוש.

תוכנית הקיץ פועלת בזכות שיתוף פעולה מאוד מאוד רחב של גופי האכיפה, של רווחה, של חינוך, של סיירת הורים, שלנו.

אנחנו הגוף המפעיל, אבל יש כאן שותפים מאוד מאוד רבים.

התוכנית פעלה במשך ארבע שנים דרך תוכנית עיר ללא אלימות ובשנה האחרונה, כפיילוט, היא פועלת דרך הוועדה הבין משרדית של משרד הרווחה.

אין ספק שהיא צורך כי בלעדיה היו יושבים בדרך כלל בחודש ספטמבר וקוראים לישיבה הזאת אפטר שוק.

אחרי הקיץ היינו יושבים ופשוט עושים ספירת מלאי של איזה נזקים היו לנו בקיץ, כמה נערות נכנסו להריון, כמה תיקים פליליים נפתחו, תופעות מזעזעות.

התוכנית הזאת מגינה ושומרת לפחות על מי שרוצה להיות מוגן.

תודה רבה לכם.

דניאל בן-סימון: יישר כוח.

יש לכם חוברת פעילות שלנו ואתם מוזמנים לקרוא בה.

דרור גניאל: אני אוסיף רק שתי זוויות אחרות על מה שאמרה איריס, רק לשם השלמה.

דרור גניאל: אנחנו עושים בעיר מזה שלוש שנים, בחינוך הבלתי פורמאלי, בשנה האחרונה, הערכה של הפעילות.

דרור גניאל: יש לנו גם הערכה בתחום החינוך הפורמאלי, ואולי נדבר על זה משהו מחר.

דרור גניאל: בבדיקה שנעשתה גילינו שיש שביעות רצון של 88 אחוזים, שזה ציון לכל הדעות מאוד גבוה, של כל משתתף באיזושהי פעילות של החינוך הבלתי פורמאלי באילת.

דרור גניאל: זה אומר משהו גם על הגיל הרך, גם על גיל היסודי ועל הגיל העל יסודי, ואפילו למתנדבים המבוגרים לאחר גיל 60 שעושים את הפעילות הזאת.

דרור גניאל: חוץ מזה, כולנו יודעים שנוער עסוק לא מעסיק.

דרור גניאל: אם אנחנו ניתן חלופות, יש סיכוי יותר מסביר שהילדים ימצאו להם חלופות.

דרור גניאל: זאת אומרת, הרעיון של מגרש מואר, בחלקם גם מגרשים מודרכים – זאת אומרת, מדריך ספורט עם ציוד ספורט מגיע ומייצר את הפעילות – אנחנו יודעים מה האלטרנטיבות.

קריאה: יש לכם מערך מלגות?

דרור גניאל: מערך מלגות מאוד מאוד גדול.

יש לנו מנגנון של מגוון של פעילות שאנחנו עושים.

אולי גולת הכותרת של זה היא תוכנית שאנחנו מפעילים מדי שנה, להדליק לכל ילד חלום.

אנחנו עושים יום התרמה ברדיו המקומי, מגייסים אנשי עסקים אילתיים ועל כל שקל שאנחנו מגייסים, העירייה שמה שקל ואנחנו שקל.

אלכס מילר: העירייה לא גירעונית יותר?

מאיר יצחק הלוי: גירעונית, אבל בגבולות.

מאיר יצחק הלוי: מחר אני אבכה.

לגבי המלגות, אנחנו מצליחים להגיע לסדר גודל של 400 אלף שקלים.

אנחנו מגייסים בדרך כלל 150 עד 170 אלף שקלים.

אז אנחנו מצליחים להגיע לסדר גודל של 400 ילדים.

זאת אחת התוכניות שלנו.

יש לנו ועדת הנחות בתחילת השנה שמחלקת עוד כמאה אלף שקלים, יש לנו עוד פרויקט שאנחנו מפעילים אותו דרך ישרוטל שמאמצים, מתנ"ס מאמץ חמישה-שישה ילדים והרשת משלמת את העלות של החוג.

אלכס מילר: זאת אומרת, מבחינת

אלכס מילר: כם אין ילד באילת שלא מקבל פעילות.

דרור גניאל: אין דבר כזה.

אנחנו משתדלים לתת לכל אחד פעילות.

מאיר יצחק הלוי: לא יהיה מצב שילד לא יגיע לחוג.

מאיר יצחק הלוי: לא יהיה דבר כזה.

מאיר יצחק הלוי: מה שסיפרו לכם על המבצע הזה של הנקניקיות והקוסקוס, זה כדי להביא את האימהות עם הילדים ואני אומר לכם שחלקם מגיעים בגלל האוכל, אבל הילדים כבר מקבלים פעילות.

מאיר יצחק הלוי: זה עולה חמישה שקלים.

דרור גניאל: אני אוסיף עוד משהו לגבי הקיץ וזה גם יחבר אותנו לדבריה של שרון.

דרור גניאל: הסיפור של מה שאנחנו קוראים הפוך על החוף, זה בעצם השם האילתי של המבצע הזה בקיץ, לא נועד לנוער האילתי.

דרור גניאל: מדובר ב-95 אחוזים מבני הנוער, ואנחנו מדברים על מאות אלפים בכל קיץ, ראש העיר אומר שזה סוג של צונאמי אנושי וצריך לראות את זה כדי להאמין, כאשר ב-5:00 בבוקר מגיעים תשעים אוטובוסים שפורקים בסבב וכל רחבת החניה הגדולה, חניה ענקית מול אזור הקניון, הופכת להיות כניסה ויציאה של אוטובוסים שפורקים ויוצאים.

דרור גניאל: ההחלטה היא שאם אנחנו לא מטפלים בזה, אף אחד לא יטפל בזה.

דרור גניאל: אני רוצה לספר לכם – ונמצאת כאן חני שלפני יומיים קיימנו ישיבת הפקת לקחים – בחנוכה מגיעים לכאן הרבה מאוד בני נוער חובשי כיפה מכל מיני סוגים ולא כולם דווקא מקפידים.

יעקב כץ: גם המשפחות מגיעות.

דרור גניאל: כן, גם המשפחות, אבל זה פחות מטריד ואני מדבר על בני הנוער.

דרור גניאל: השנה עשינו את אותו מבצע פלוס לטובת ילדים שמגיעים בחנוכה לכאן.

דרור גניאל: זה יהיה חלק מהמהלך שאנחנו מקווים שיהיה מעכשיו באופן קבוע בהיערכות לניצול פנאי נכון יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה עושים אתם?

דרור גניאל: קודם כל, נמצאים אתם.

דרור גניאל: כאן עשינו שני חלקים של בנים ובנות, כי יש איזו הפרדה.

דרור גניאל: משוחחים אתם, דואגים שתהיה להם פעילות, משגיחים, רואים ועוצרים שתיית אלכוהול כי מבחינתנו זה קו אדום.

ספורט לילי וכולי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש גם מעורבות משטרה?

דרור גניאל: גם.

גם משטרה.

בעיקר מדריכי נוער שמסתובבים באמצע הלילה.

דרור גניאל: משטרה, פיקוח עירוני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: החלק החשוב הוא שיש לך גם המשך מעקב.

דרור גניאל: אני חושב שזאת תהיה הזדמנות טובה לבקש משרון לפתוח לנו צוהר מסודר לרציונאל שעומד מאחורי עיר ללא אלימות, ואני אומר על זה רק משפט אחד לפני ששרון תיכנס גם לצד התיאורטי.

דרור גניאל: אתם יודעים שהפרדוכס החברתי הידוע הוא שהשירות קיים אבל הצרכן לא מגיע אליו.

דרור גניאל: אלה שזקוקים לשירות אפילו לא יודעים לפעמים על קיומו, גם אם הוא מעבר לדלת ומאוד סמוך אליהם.

דרור גניאל: סוד ההצלחה של התוכנית היא החיבור שהיא מייצרת.

דרור גניאל: תכף תשמעו את כל ההסבר, אבל מה אלה החיבורים האלה?

דרור גניאל: לא פיקוח עירוני מטפל בזה, כמו שזה קורה לנו בשלטון המרכזי וגם ברשויות המקומיות, אלא הביחד הזה מייצר סינרגיה, איזה סוג של סינרגיה שמאפשרת לנו להתמודד עם פחות משאבים בהרבה יותר משימות.

שרון מיר: אני אתן סקירה קצרה על המבנה הארגוני בו אנחנו יושבים.

שרון מיר: ברמה הארצית, התוכנית יושבת מתחת לוועדת השרים למאבק באלימות ויושב ראש הוועדה הוא השר לביטחון פנים.

שרון מיר: מתחת לוועדה יש ועדת היגוי לאומית בה חברים כמובן נציגים של כל המשרדים הרלוונטיים, הקרן לידידות שהיא שותפה גם במימון של התוכנית, החברה למתנ"סים, הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול, רשות לבטיחות בדרכים וכולי.

שרון מיר: יש מטה מקצועי ארצי שמנהל מטות עבודה מול שלושת השותפים העיקריים של התוכנית: מטה מול משרד הרווחה, מול המשנה למנכ"ל וגשל, מטה מול משרד החינוך, מול שפ"י כמובן, ומטה מול המשטרה בראשות הסמפכ"ל של משטרת ישראל.

שרון מיר: כמו שאנחנו יודעים התוכנית התחילה באילת, אבל השאלה איך הכול התחיל באילת ובכלל בשנת 2004 כאשר מאיר נכנס לתפקיד ראש העיר.

שרון מיר: הוא החליט כמובן לשים את נושא האלימות על ראש שמחתו ובראש סדר העדיפויות.

שרון מיר: כמובן זה מחייב מחויבות של ההנהגה העירונית.

שרון מיר: זאת תוכנית לא פשוטה לעיכול, וכמו שאמרנו גם קצת מעוררת איזושהי ציניות כלפיה, אבל זה תהליך מתמשך.

שרון מיר: התוכנית פותחה באילת במשך שלוש שנים בעבודה מאוד מאוד אינטנסיבית של פעם בשבוע-שבועיים פגישה של דוקטור אורלי אינס עם הצוותים המקומיים, של ניסוי ותהייה, מודל, חוזרים לוועדת ההיגוי העירונית, מקבלים את הפידבקים, מקבלים את האישור וחוזר חלילה במשך שלוש שנים.

שרון מיר: העבודה היא באמצעות שולחנות עגולים של צוותים רב מקצועיים שעושים תהליך מיפוי יישובי מעמיק וועדות שתכף נראה את התחומים בהם פועלת התוכנית, אבל אלה ועדות מקצועיות.

שרון מיר: התוכנית יותר פועלת בנושא של יצירת התשתיות לעבודה נכונה בעיר כי כמו שאנחנו יודעים דברים קורים בעיר ואנחנו לא מגיעים לואקום אלא יש פעילויות שמתבצעות.

שרון מיר: התוכנית באה לעשות איזשהו סדר בארגון כל הפעילות העירונית סביב איזשהו יסוד מאורגן.

שרון מיר: מה המיוחד בעיר ללא אלימות.

שרון מיר: זה המודל היחיד עד כה שקיים בישראל לטיפול בתופעות של אלימות, עבריינות ופשיעה ופועל להגביר את תחושת הביטחון ברמה העירונית.

דניאל בן-סימון: יש סטטיסטיקה מבחינת התוכנית?

שרון מיר: בטח, נגיע לזה.

שרון מיר: אנחנו מתייחסים לעיר כיחידת השינוי ואחת הדוגמאות הטובות היא הנושא שאיריס העלתה, שאנחנו לא עובדים עוד פעם במתנ"סים אלא כל העיר היא מתנ"ס אחד גדול ואנחנו פועלים בכל העיר.

שרון מיר: תוכנית מערכתית רב תחומית בין משרדית כאשר המשרדים יושבים בוועדת היגוי ומדברים ביניהם ובין הצוותים.

שרון מיר: לא עוד עבודה אנכית טריטוריאלית.

שרון מיר: התוכנית חייבת להיות מובלת על ידי ראש העירייה ולא על ידי אף אחד אחר.

שרון מיר: אנחנו מתמודדים, מבקשים להתמודד, עם כל סוגי האלימות והמצבים של ההתנהגות האנטי חברתית בעיר.

שרון מיר: לא אלימות של שוד ועבריינות קשה של שוד ורצח, אלא גם לתת יחס לנושא של עבירות איכות חיים, רעש, שתיית אלכוהול, עבירות בכביש וכולי.

שרון מיר: אנחנו מתמקדים במבוגרים.

שרון מיר: משהו כללי על אילת.

שרון מיר: אלה הדברים שלנו והם יעברו כחוט השני בכל השיחות שלנו במהלך היומיים.

שרון מיר: ריחוק גיאוגרפי, בלי פריפריה, אנחנו לעצמנו בלבד, אין לנו על מי להסתמך, יש לנו גם אוכלוסייה עם מאפיינים ייחודיים.

שרון מיר: לדוגמה, נתון בולט תמיד הוא הנושא של אחוז המשפחות החד-הוריות באילת שהוא 21 אחוזים שזה האחוז הכי גבוה בארץ.

דרור גניאל: הממוצע הסטטיסטי בישוב רגיל הוא 8.3.

דרור גניאל: אני לא יודע אם יש ישוב ממוצע, אבל זה הממוצע הסטטיסטי.

דרור גניאל: באילת האחוז הוא 21.6 אחוזים.

מאיר יצחק הלוי: ברשותכם, בהמשך אני אדבר על המשתנה הדמוגרפי ואני גם אבהיר איך אנחנו מגיעים לזה.

דרור גניאל: מדובר ב-21.6 אחוזים מאוכלוסיית העיר.

מאיר יצחק הלוי: באילת יש 18 אלף בתי אב ו-20 אחוזים מהם הם משפחות חד הוריות.

כל ילד חמישי בכיתה, הוא ממשפחה חד הורית.

יעקב כץ: כשאומרים משפחה חד הורית, בדרך כלל מתכוונים לאישה עם ילדים?

דרור גניאל: בדרך כלל.

דרור גניאל: הרוב הן נשים.

דרור גניאל: אני יכול לומר לך שאנחנו היום קולטים תלמידים שבאים בגפם, בכיתות י"א-י"ב, ויושבת כאן מנהלת אגף החינוך שיכולה לספר, שמגיעים לכאן כי הם רוצים ללמוד באילת.

דרור גניאל: הם כבר לא לומדים שנה בצפון, אבל הם רוצים ללמוד באילת כי אמרו שבאילת טוב להם.

דרור גניאל: יש תופעה של פתיחת דף חדש ואנשים לא פותחים דף חדש בשכונה הסמוכה אלא הם הולכים למקום שבו יש להם אפשרות לפתוח דף חדש.

קריאה: זאת אחת הסיבות וגם העובדה שיש כאן עבודה לאנשים בלי מקצוע.

דרור גניאל: כאן תמיד יש עבודה.

שרון מיר: ראינו את הנושא של המסתננים.

שרון מיר: עיר תיירות, אנחנו מרוחקים, ויש את הנושא של התדמית של העיר בקרב הציבור הרחב שאנחנו נלחמים בה ובעיקר בקיץ.

שרון מיר: התוכנית – וממש לא ניכנס לקטע התיאורטי ולמודל אלא אתייחס בגדול – פועלת בחמישה תחומי פעילות: אכיפה, חינוך, פנאי שזה החינוך הבלתי פורמאלי, רווחה והקשר רחב ונעבור על התחומים ממש ממש בקצרה.

שרון מיר: בנושא של החינוך.

שרון מיר: העיקרון המארגן שלנו, אנחנו רוצים ליצור סביבת חינוך מוגנת שמאפשרת למידה בבית הספר.

שרון מיר: אנחנו לא מתעסקים בתכני הלימוד אלא אנחנו מתעסקים במסגרת.

שרון מיר: העקרונות שלנו להשיב את המשמעת למסגרת החינוכית, רצף ועקביות בתגובות.

שרון מיר: זאת אומרת, הילד המפריע יקבל את אותה תגובה מכל המורים ואנחנו גם שואפים שהתגובה תהיה דומה גם מחוץ לבית הספר וגם בבית.

שרון מיר: גיבוי מערכתי עירוני – המורה שמתמודד עם כיתה או עם בעיות התנהגות וצריך להתמודד, ואנחנו נותנים לו גם את הכלים וגם את הגיבוי של המערכת, הוא לא לבד כי יש תחושה של לבד, שהמורה מול הכיתה הוא לבד, אלא יש מאחוריו את כל הצוות ויש מאחוריו עיר שלמה.

שרון מיר: אנחנו מנסים ומשתדלים לחזק אותו.

אלכס מילר: האם אפשר לעשות לנו בדיקה בקשר לשימוש הילדים בספורט?

אלכס מילר: יש קשר ישיר בין פעילות הספורט לבין ההתנהגות של הילדים.

מאיר יצחק הלוי: אין ספק שיש קשר הדוק בין פעילות חוץ בית ספרית לבין פיתוי לתופעות האלימות.

מאיר יצחק הלוי: אין ספק בכך.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול להגיד שאנחנו בדקנו דווקא במסגרת שלי, בדקנו כמה מקרב תלמידינו משתמשים בפעילות חוץ בית ספרית.

מאיר יצחק הלוי: הנתונים הם נתונים מעודדים אבל אנחנו רוצים לשאוף כלפי מעלה.

מאיר יצחק הלוי: האם נעשה משהו שהוא יותר אמפירי?

מאיר יצחק הלוי: אני לא יודע להגיד לך אבל אני מוכן לצאת להרפתקה הזאת.

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת, אין לי בעיה.

מאיר יצחק הלוי: אם אתה מבקש ממני, אני מוכן לצאת לעניין הזה.

מאיר יצחק הלוי: אני לא אבקש כסף אלא אני מוכן לעשות את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם ריטלין אצלכם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אחוזי מקבלי הריטלין אצלכם גדולים?

מאיר יצחק הלוי: אני לא יודע להגיד לך.

דרור גניאל: לפעמים היד קלה על ההדק והשאלה כשאומרים ריטלין, למה מתכוונים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה שאתה מתכוון.

דרור גניאל: אין שום הבדל עקרוני בין מה שקורה כאן לבין מה שקורה במקומות אחרים.

דרור גניאל: יש תוכנית אחת בלבד שעסקה בקשר הזה והיא נקראת דרך הספורט של מנהל בית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב.

דרור גניאל: התוכנית פעלה כאן שלוש שנים.

דרור גניאל: זיהינו הצלחה מאוד גדולה ועכשיו אנחנו רוצים לבדוק את זה כי ככל שהנער יותר עסוק, יש לו פחות זמן פנאי וזמן הפנאי שלו מנוצל לדברים נכונים, למגוון רחב של פעילויות ונתנו דוגמאות.

דרור גניאל: יש קשת שלמה של נושאים ותוכניות שתוכלו לקרוא עליהן בחוברת.

דרור גניאל: העניין המרכזי, מבחינתנו היעד המרכזי הוא שאותנו מעניין כל מי שאיננו נמצא ולמה הוא לא נמצא ואיך אנחנו מביאים אותו.

דרור גניאל: דיברה איריס לגבי הרשת.

דרור גניאל: יש לנו ארבעה מתנ"סים שפרוסים בכל העיר ואם היינו יכולים בנקודות מסוימות לעשות מתנ"סים נוספים, היינו מקיימים את זה, כדי להביא את זה קרוב לבית ושיהיה נגיש.

דרור גניאל: זאת הסיבה שיש כל כך הרבה מלגות.

דרור גניאל: אני מציע שחלק מהדברים אולי נשמור למחר כי אני חושב שזה שווה בדיקה.

שרון מיר: הנושא של החינוך הבלתי פורמאלי, איריס דיברה עליו מצוין, זה פחות או יותר כל מה שהשקף הזה אומר.

שרון מיר: הנושא של הרווחה.

שרון מיר: שוב, הנושא של הריחוק, הנושא של האוכלוסייה המיוחדת שיש בעיר, מחייבת אותנו פה באילת ליצור כאן את המענים הטיפוליים ולא להסתמך על עיר שכנה או על טיפול קרוב.

שרון מיר: לכן הקמנו מרכז רב תחומי לטיפול ומניעת אלימות שמטפל בהורים, בילדים, במשפחות חד הוריות, מרכז לטיפול בנערות צעירות.

שרון מיר: עקרונות הפעולה שלנו, כמו שאמרתי, התאמה למאפיינים הייחודיים של העיר.

שרון מיר: הכשרת כוח אדם טיפולי מקומי כאשר לדוגמה אנחנו מכשירים מטפלים לנפגעי תקיפות מיניות, קטינים נפגעי עבירות מין, וגם עכשיו בהורים שלהם, במקום להסתמך על טיפול בבאר-שבע.

שרון מיר: יש כאן צוות שמקבל הכשרה במשך שנה מפרופסור רחל מאוניברסיטת חיפה.

קריאה: יחידת אילנות.

שרון מיר: יחידת אילנות, כמובן.

שרון מיר: יחידת אילנות היא יחידה שמטפלת או עוזרת ומייעצת להורים.

שרון מיר: היא התחילה מהורים לילדי גן ועלתה להורים לילדי בית ספר יסודי בנושא של סמכות ואיך מתמודדים עם ילדים עם בעיות משמעת או בעיות של תוקפנות בגיל הרך.

שרון מיר: זאת תוכנית שעובדת גם בגן, כאשר גם הגננת פועלת בצורה מסוימת וגם בבית ההורים מדברים באותה שפה מול הילד וכך אנחנו חוסכים את הבלבול של הילד.

שרון מיר: אנחנו מפעילים כאן תוכנית של התמודדות עם הזנות באילת בשיתוף עם משרד הרווחה.

שרון מיר: מדובר במזעור נזקים, מאתרים נשים שעובדות בזנות, יש כאן ניידת של , בדיקות, הגברת מודעות וכולי.

שרון מיר: אלה כל התחומים הטיפוליים.

שרון מיר: קשישים חשופים להתעללות, חסרי ישע, אלימות במשפחה.

דרור גניאל: בגלל הצורך שאלנו איך אנחנו עוזרים למשפחות החד הוריות.

דרור גניאל: יש הרבה מאוד מנגנונים ואחד הדברים שהקים אגף השירותים החברתיים הוא מועדון שנקרא יחדיו, בית חם, שמיועד למשפחות חד הוריות ובו יש פעילות לילדים, פעילות להורים, מקום להתייעצות, משחק, חגים, הדרכה וכולי.

דרור גניאל: בכל זאת ההתמודדות של הורה אחד או שניים מול הילד שונה לחלוטין.

דרור גניאל: כדי לסייע להם יש מועדון פעיל לאורך כל השבוע, בשעות הערב והבוקר, כולל ארוחות אם יש צורך כדי לתמוך בהם.

דרור גניאל: זאת דוגמה לדבר שנעשה.

שרון מיר: בנושא של האכיפה.

שרון מיר: שוב, העיקרון המארגן שלנו הוא הגברת תחושת הביטחון האישי של התושב ושל התייר.

שרון מיר: העקרונות שלנו הם אכיפה ללא פשרות.

שרון מיר: אנחנו עובדים מאוד חזק בשיתוף פעולה עם המשטרה.

שרון מיר: אלה לא גורמים עירוניים בנפרד, גורמי אכיפה עירוניים בנפרד והמשטרה בנפרד, אלא יושבים בפורומים משותפים, מעלים את הבעיות, תוקפים את הבעיות ביחד ואנחנו עושים כל מיני מבצעי אכיפה משותפים.

שרון מיר: מכפילי כוח, זאת אומרת שבניידת שיטור משולב, כך זה נקרא, יושב גם פקח של העירייה וגם שוטר וכל אחד מביא את הסמכויות שלו ואת היכולות שלו, וזה מכפיל כוח חשוב שלנו.

שרון מיר: העיר מרושתת.

שרון מיר: יש לנו כארבעים מצלמות אבטחה ברחבי העיר במקומות ציבוריים, בפארקים, במרכזי בילוי, והמצלמות מחוברות למוקד שליטה ובקרה ומפוקחות במשך 24 שעות ביממה, כך שהם מאפשרות לנו להגיב בצורה מהירה.

שרון מיר: אמרנו שיש חמישה מעגלי פעילות.

שרון מיר: בהקשר העירוני אנחנו מדברים על יצירת השפה לעיר, פרסום, שיווק של התוכנית הזאת, אנחנו עיר מדגימה, העיר אילת כמו שאנחנו יודעים בנתה את המודל ומארחת כאן מדי שנה גם את כנס אילת השנתי וגם במשך כל השנה מארחים משלחות מחוץ לארץ ומהארץ, ימי למידה וסיורים מדגימים.

דרור גניאל: אני רוצה להדגיש שמה שמיוחד בסיפור העירוני ובגישה ההוליסטית הזאת, זה שאנחנו מדברים בשפה אחת כל היממה, בכל הזירות ובכל האוכלוסיות.

דרור גניאל: זה לא אם יש בעיה באיזה פארק, אז עכשיו טפל בפארק הזה ומחר יש בעיה בטיילת ולכן נטפל בטיילת.

דרור גניאל: כל הזמן, במשך 24 שעות ביממה, כל הזירות עם כל האוכלוסיות.

דרור גניאל: זאת אומרת, זה כמו בית ספר.

דרור גניאל: יש לך כללים ואתה לא עושה כללים לכיתה ג' וכללים אחרים לכיתה ד' אלא אתה עושה כללים בבית הספר וכולם ממלאים אחריהם.

דרור גניאל: אתם תוכלו לשמוע את ההורים ואת הילדים, כולם מדברים במונחים עם שדות ברורים וגבולות מאוד מאוד ברורים.

דרור גניאל: יש עוד הרבה מה לעשות, אבל זה אחד ההישגים היותר מרשימים.

מאיר יצחק הלוי: התוכנית הזאת הפכה להיות פופולארית לאחרונה.

מאיר יצחק הלוי: יש פורום שנקרא פורום אכיפה ובראשו עומד מפקד המשטרה.

מאיר יצחק הלוי: שמנו נושא של בעיית רעש.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתי בעיה של רעש היא בעיית אלימות מהמדרגה הגבוהה ביותר.

מאיר יצחק הלוי: בשבילי, אם אדון רוזנברג שגר בבית מספר 6010 והוא בן 82 והפאב שנמצא במרכז התיירות מפריע לו לישון, זאת אלימות.

מאיר יצחק הלוי: כך אני רואה את זה ולא פחות מזה.

מאיר יצחק הלוי: כששמנו את נושא האלימות על סדר היום, ישבו שם אנשי המשטרה, אנשי הפיקוח שלי, פקחים של משרד איכות הסביבה, מתנדבים ובעצם כל גורם רלוונטי כאשר תוקפים כולם ביחד את הבעיה.

מאיר יצחק הלוי: זאת לא בעיה של גורם אחד אלא זאת הופכת להיות בעיה עירונית.

מאיר יצחק הלוי: זה לא נושא חירום.

מאיר יצחק הלוי: הגדולה של התוכנית הזאת היא שהיא הוליסטית, היא רחבה, היא רואה את המכלול וכולם ביחד תוקפים אותה כדי לייצר את אותה אמירה של הזדהות עם התוכנית, שהבעיה היא לא בעיה מקומית אלא היא בעיה כוללת.

שרון מיר: אנחנו גם משתדלים לעשות הערכה.

שרון מיר: עשינו לשתי תוכניות.

שרון מיר: עשינו הערכה גם לתוכנית אילנות, נושא של הדרכת הורים, גם גני הילדים וגם הבית.

שרון מיר: לצערי אין לי כאן את הנתונים, אבל אני יכולה להביא אותם מחר.

שרון מיר: אם כן, יש לנו הערכה ויש לנו גם מדדים שמדברים בעד עצמם.

שרון מיר: זאת דוגמה לאחד המדדים שלנו שאנחנו רוצים להגדיל את מספר הילדים ובני הנוער שמשתתפים וצורכים את השירותים שלנו.

שרון מיר: איריס אמרה יפה, זאת דוגמה של נתוני קיץ באילת.

שרון מיר: התחלנו עם התוכנית ב-2007 ואז לא ספרנו כמה בני נוער, אבל תראו את העלייה ב-2008, מספר של 1,760 בני נוער ובשנת 2009 היו 3,200.

שרון מיר: בשנת 2010 שילשנו את המספר.

שרון מיר: זה מראה כמה בני נוער נפגשים עם צוותים מקצועיים באוהל ובטיילת לשיחות פרטניות וקבוצתיות.

דרור גניאל: ריצ'ינג אאוט.

שרון מיר: ריצ'ינג אאוט.

שרון מיר: יישום.

יש טופס שעליו אנחנו מדווחים.

שרון מיר: זאת לא פגישה סתמית.

שרון מיר: הוא בא לאוהל, יושבים ומדברים אתו וממלאים טופס.

שרון מיר: אם צריך, מעבירים את הטופס הזה לעובדת סוציאלית בעיר המוצא של הנער.

שרון מיר: שבעים אחוזים מכל הארץ ושלושים אחוזים אילתיים.

אנסטסיה מיכאלי: מה מושך אותם להיכנס לאוהל?

שרון מיר: הבלגן בחוץ.

שרון מיר: המקום יותר שקט ורגוע.

המקום נמצא בלב הטיילת.

זה אוהל בדואי ענק שאי אפשר להחמיץ אותו.

שרון מיר: הילדים מחפשים את הנקודה השקטה הזאת.

קריאה: הרבה בני נוער מגיעים לשם.

קריאה: כאן מדובר על שיחות משמעותיות שנעשו עם בני נוער ואחרי כן ממלאים על כך דוח.

אנסטסיה מיכאלי: יש לכם תנועות נוער?

שרון מיר: כן, הצופים ובני עקיבא.

דרור גניאל: ומחנות העולים.

מאיר יצחק הלוי: יוסי, אלוף משנה בצה"ל, מונה לעמוד בראש הוועדה ביחד עם הצוות המקצועי.

דרור גניאל: אילת יצאה בספירה הארצית בין מאתיים הרשויות במקום ה-25 בגיוס איכותי ומשמעותי לצה"ל, כולל קצונה.

דרור גניאל: לפני שלוש שנים בית ספר אחד באילת נבחר בין 15 בתי הספר המובילים לשירות קרבי, כולל קצונה.

דרור גניאל: אנחנו מדורגים ויש ויכוח בין שני עיתונים, אבל אני אקח את הדירוג היותר טוב.

דרור גניאל: אנחנו במקום ה-25 מבין כל הרשויות המקומיות.

דרור גניאל: זה אומר משהו על העיר.

דרור גניאל: אני אולי אתן סטטיסטיקה אחרת.

דרור גניאל: 120 חיילים מצטיינים היו בבית הנשיא ביום העצמאות האחרון.

דרור גניאל: החלק שלנו באוכלוסייה היא 0.00.

דרור גניאל: היו שם ארבעה מצטיינים מאילת.

דרור גניאל: שלוש יחידות צה"ליות זכו בהצטיינות הנשיא, ואחת מהן יחידה אילתית.

דרור גניאל: בסך הכול מצבנו טוב.

דרור גניאל: נכון, צריך לעשות יותר.

יוסי חן: שרון, צריך להזכיר שבאוהל הזה, יש גם אוהל של הצבא ואליו מגיעים מפקדים מכל החילות.

יוסי חן: מפקד חיל האוויר, מג"דים, מח"טים, כולם מגיעים ונפגשים עם הנוער בכיתות י"א ו-י"ב.

יוסי חן: הם שואלים על סיירות והם שואלים על חיל הרגלים, על שריון, על תותחנים.

יוסי חן: הם נבחנים לגלגל"צ ומקבלים פרסים בשידור חי.

יוסי חן: זה דבר שמוסיף מאוד כי זה לנוער הארצי ולא רק לנוער שלנו.

דרור גניאל: נעבור לנתונים.

שרון מיר: נתונים.

שרון מיר: המצגת מתייחסת לקיץ, נתוני משטרת אילת לגבי קיץ.

שרון מיר: השוואה בין 2009 ל-2010.

שרון מיר: בחודשים יולי-אוגוסט, אפשר לראות ירידות בהתפרצויות, בגניבת רכב, בסל עבירות אלימות, ירידה של 28 אחוזים.

שרון מיר: לעומת זאת עלייה באירועי תגובה ובתפוקות אכיפת תנועה.

שרון מיר: זאת אומרת, המשטרה הרבה יותר עסוקה בנושא של סדר ציבורי והתקהלויות.

יעקב כץ: זה לא קשור למסתננים.

שרון מיר: יש עבירות של מסתננים.

יעקב כץ: יש כאן קהל של 12 אחוזים שהוא כאילו אוויר.

שרון מיר: קשה מאוד לספור אותם.

שרון מיר: אין להם תעודות זהות.

יעקב כץ: הוא אוויר, כי לא מתייחסים אליהם אבל הם קיימים מאוד.

דרור גניאל: הבעיה היא זיהוי.

יעקב כץ: זה לא סיפור פשוט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 35 אחוזים מהיקף העבירות אלה עבירות שלא נעשו על ידי האילתים.

שרון מיר: כן.

שרון מיר: זאת תמיד הבעיה של המדידה.

מאיר יצחק הלוי: לגבי נתוני האלימות.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו הוכחנו שאילת – אם נתחיל בנתונים השנתיים – מופלית לרעה וזאת משתי סיבות מרכזיות.

מאיר יצחק הלוי: האחת, כשישים פלוס אחוזים מבעיות האלימות הן בעיות יבוא.

מאיר יצחק הלוי: בא ילד מגבעתיים, הוא תופס כאן ראש וגונב ארנק בטיילת.

מאיר יצחק הלוי: יש עבירה.

מאיר יצחק הלוי: מעל לשישים אחוזים.

מאיר יצחק הלוי: אני צודק?

שרון מיר: לא.

שרון מיר: בין שלושים לארבעים אחוזים צפוניים והשאר אילתיים.

מאיר יצחק הלוי: אז הפוך.

שרון מיר: כן.

שרון מיר: חוקי האלכוהול נכנסו לתוקף במאי 2010 וזה אומר שאסור להסתובב יותר עם בקבוק פתוח, גם בגירים וגם נוער.

שרון מיר: כלפי הנוער יש חזקה שאם נוער מסתובב עם בקבוק פתוח, הוא מועד לפורענות ואפשר לשפוך לו את האלכוהול.

שרון מיר: זה חוק שונה מחוקים אחרים כי כאן בעצם משמידים ראיות ולא תופסים את הראיה שתוכל לשמש במשפט.

שרון מיר: פשוט משמידים את האלכוהול.

שרון מיר: ככל שאחוזי השמדת האלכוהול גבוהים יותר, שמונים אחוזים מכלל פעילות משטרת ישראל בחודשים האלה הייתה באילת.

שרון מיר: ממש מאות אירועים של שפיכת אלכוהול.

שרון מיר: לא מחרימים אלא שופכים.

שרון מיר: אפשר לקחת בקבוק סגור למשטרה, אבל כאן מקפידים ופותחים את הבקבוק ושופכים את האלכוהול כדי שלא יהיה לאף אחד מה לומר שלקחו לו בקבוק.

דרור גניאל: אני רק אוסיף על העניין הזה של האלכוהול.

דרור גניאל: נעשות הרבה מאוד פעולות.

דרור גניאל: זה מנגנון, כמו שהיטיבה לתאר שרון, וזאת לא פעולה אחת רק של סיירת הורים ונמצאת כאן אתי שמובילה את הסיירת.

דרור גניאל: מדובר בסגירת מקום.

דרור גניאל: פקח שרואה שיש קיוסק או בעל עסק או פאב בחוף הים שמוכר אלכוהול, מגיע שוטר ובמקום מוצא צו סגירה.

דרור גניאל: שימוע למחרת במשטרה, נסגר לשלושים ימים.

דרור גניאל: ראש העירייה הוביל מהלך ואין יותר מכירת אלכוהול מהשעה 11:00 וזה באף מקום בעיר ולאף אחד.

אלכס מילר: חוץ מאשר בפאבים ובמועדונים.

דרור גניאל: ודאי.

קריאה: מותר להגיש אלכוהול אבל אסור למכור.

דרור גניאל: נעשה עוד צעד אחד קדימה ולדעתי נראה לי שאתם בשלים לסיום.

דרור גניאל: הבליינים העיקריים הם לא בלייני העיר דווקא.

דרור גניאל: מי שמגיע לאילת הוא בא לבלות ולא חשוב אם הוא מבוגר או צעיר.

דרור גניאל: בגילאים בין 20 ל-40, הם באים לבלות.

דרור גניאל: גם במקומות הבילוי, כשמישהו היום רוצה להוציא אישור למקום כזה, לפאב או לדיסקוטק או למועדון לילה, אנחנו יצרנו מודל של מתחמים מפוקחים.

דרור גניאל: יש מערך של מצלמות בחוץ, מערך של מצלמות בפנים, והמקום מבוקר על ידי המשטרה שיכולה להיכנס בכל רגע.

דרור גניאל: לוקחים את ההקלטות ורואים.

דרור גניאל: זאת אומרת, יש איזו פעילות.

דרור גניאל: היום זה כבר מאוד נפוץ.

יעקב כץ: שאלה אחת לגבי הנוער.

יעקב כץ: איזה עוד מפעלים חוץ ממפעלי התיירות נבנים כאן בעיר כדי למשוך את הנוער על מנת שיישארו בעיר?

מאיר יצחק הלוי: אין מפעלים בעיר.

מאיר יצחק הלוי: לצערי הרב אין מפעלים בעיר.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו נדבר על זה.

מאיר יצחק הלוי: שנה הבאה במסגרת התוכניות שלי תיקרא שנת האכיפה.

מאיר יצחק הלוי: אני טוען מניסיוני שמקסימום אכיפה, איכות חיים טובה.

מאיר יצחק הלוי: כך אני רואה את זה ולא פחות מזה.

מאיר יצחק הלוי: אני הולך להשקיע מאמץ הרבה יותר גדול בעוד מצלמות כך שיהיו כמה שיותר ואני הולך לאגם את כל כוח האכיפה שלי.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר לכם שכל תושב וכל תייר ירגיש בעיר הזאת בטוח.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר לכם, ואני עובד נוער ותיק שהתחיל את חייו המקצועיים במחנה יהודה בירושלים, שנוער מחפש את ההגנה.

מאיר יצחק הלוי: בואו לא נתבלבל, הם מחפשים להיות מוגנים.

מאיר יצחק הלוי: נעזוב את המלים ואת הפוזה.

מאיר יצחק הלוי: בתכל'ס הם רוצים לדעת שיש מישהו ששומר עליהם.

אלכס מילר: רבותיי, אנחנו נמשיך מחר.

מאיר יצחק הלוי: נכון.

מאיר יצחק הלוי: תודה.

דרור גניאל: תודה רבה לכם.

דרור גניאל: יום רביעי, ט"ז בטבת התשע"א (23 בדצמבר 2010)

אלכס מילר: בוקר טוב לכולם.

אלכס מילר: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך בעיר אילת.

אלכס מילר: אני רוצה להודות לראש העיר על האירוח, על כך שהזמין אותנו לבוא ולהראות לנו את היופי של העיר, בכל אותם הנושאים שקשורים לתרבות, לחינוך ולספורט.

אלכס מילר: אתמול ערכנו סיור וביקרנו במתנ"סים וראינו גם את המצוקה סביב הנושא של המסתננים.

אלכס מילר: אין ספק שגם לנושא הזה יש חשיבות במתן מענה של ממשלת ישראל בכל מה שקשור לעניין של המסתננים.

אלכס מילר: אנחנו נמצאים כאן היום וראש העיר ייתן לנו סקירה לגבי אותם הנושאים שלא הספקנו לדון בהם אתמול.

אלכס מילר: קיבלנו סקירה יפה מאוד בנושא האלימות, על פרויקט עיר ללא אלימות, ואני רוצה גם לברך על כל אותן פעילויות שעושה העירייה במענה לחינוך בלתי פורמאלי.

אלכס מילר: לעיר אילת זה מאוד חשוב.

אלכס מילר: אני גם יכול לפנות בצורה רשמית לראש העיר ולבקש ממך לתת כמה עצות טובות לכמה ערים בישראל, בהן יש מצוקה מאוד גדולה בכל מה שקשור למתנ"סים ולמענה של חינוך בלתי פורמאלי.

אלכס מילר: רק אתמול הודיעו לנו על המשבר סביב הנושא של המתנ"ס במטולה, עת קיימנו ישיבה על קריית שמונה, ואני יכול להגיד לך שאפשר להתגאות במה שאתם עושים כאן.

אלכס מילר: ברכות.

אלכס מילר: לבעיות עוד לא הגענו, אבל זה בטח יהיה לקראת סיום הישיבה.

אלכס מילר: לכל אותם חברי כנסת שהיו אתמול הצטרפו עוד שני חברי כנסת ונמצא כאן יושב ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת כרמל שאמה וחברת הכנסת תירוש שגם היא הגיעה היום.

אלכס מילר: ברוכים הבאים.

אלכס מילר: אני חושב שנמצאים כאן

אלכס מילר: חברי כנסת כמעט מכל סיעות הכנסת כך שיש לך כאן קואליציה מאוד גדולה לתמיכה בעיר.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שגם אותם הדברים שיעלו בעתיד על שולחן הכנסת, נוכל לסייע לך במתן פתרונות לבעיות שונות.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מאיר יצחק הלוי: חבריי המכובדים, חברי הכנסת, תודה שאתם כאן בהרכב כל כך ראוי.

מאיר יצחק הלוי: אני חייב לומר לכם שזה מחמם את לבי.

מאיר יצחק הלוי: זה מלמד על ההתייחסות החשובה והאוהדת לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: מבחינת לוח הזמנים אני אומר שאנחנו באיחור של חצי שעה ולכן ברשות דוקטור גניאל אנחנו נגנוב רבע שעה מהחלק השני.

מאיר יצחק הלוי: כלומר, נשב כאן בסקירה ודיון קצר עד 11:10 ואז נצא לסיור שלנו, משם לקמפוס, נאכל צהרים ובקמפוס נסכם את הביקור.

מאיר יצחק הלוי: בחלוקת הזמנים, כפי שתכננו, אני אפתח ולאחר מכן אני אתן לדוקטור גניאל לדבר.

מאיר יצחק הלוי: כפי שאמרתי אתמול, אני רוצה לדבר מהמקרו למיקרו.

מאיר יצחק הלוי: מאוד מאוד חשוב לי שחברי הכנסת יבינו את האג'נדה האסטרטגית של העיר.

מאיר יצחק הלוי: אם אנחנו נדע את הגדול, יהיה לנו יותר קל להבין את המשמעויות של ההחלטות האחרות.

מאיר יצחק הלוי: כך אני רואה את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי אתמול שאני רוצה להציג את החוזקות של העניין ואני רוצה שחברי הוועדה יסייעו לנו להמשיך לטפל בחוזקות.

מאיר יצחק הלוי: אני לא רוצה להתחיל כאן בנהי ובכי אותו יש לנו בכמויות מדהימות אבל יותר חשוב לי להציג את החוזקות ולהגיד שתעזרו לנו להמשיך להיות חזקים.

מאיר יצחק הלוי: כך אני רוצה ואני אומר לכם למה אני אומר את זה.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה משום שלעיר אילת נאמר שאין תוכה כברה.

מאיר יצחק הלוי: העיר אילת מצטיירת אצל מקבלי ההחלטות – ולא משנה אם זה בפוליטיקה או במקומות אחרים – כעיר שמוכרת איזה שהן חוויות, ואני מגדיר אותן חוויות, מנופי הסוויטות לניחוחות הג'קוזי.

מאיר יצחק הלוי: על הציר הזה של בית המלון יש איזושהי אשליה של עיר אבל זה לא המצב.

מאיר יצחק הלוי: העיר אילת היא עיר שיש לה מתחם תיירותי ראוי, מכובד, חשוב מאין כמותו אבל יש לה עורף מורכב, קשה, מיוחד, מאתגר ואת העורף הזה אנחנו רוצים לחזק.

מאיר יצחק הלוי: כשאתמול דיברנו על 21 אחוזים משפחות חד הוריות, אני רוצה שיהיה ברור שמדובר ב-21 אחוזים משפחות חד הוריות שמתממשקות לאגף השירותים החברתיים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו מדברים היום על מוביליות של תושבים שנעה בסביבות 13 אחוזים, זה אומר שבחמש שנים חמישים אחוזים מהעיר הזאת זזה.

מאיר יצחק הלוי: קשה מאוד לנהל עיר במצב כזה.

מאיר יצחק הלוי: כשאתה מתכנן מערכת חינוך, אנחנו העיר היחידה שבכל יום בשנה קולטים ילדים.

מאיר יצחק הלוי: אין דבר כזה, לא קיים דבר כזה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו העיר המובילה במדינת ישראל במספר העובדים הבית-ממים שלה.

מאיר יצחק הלוי: בית-ממים, זה בלתי מקצועיים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו העיר המובילה בארץ ביחס לגודלה כמובן.

מאיר יצחק הלוי: זאת העיר המובילה בארץ – תקשיבו טוב לנתון – בהכנסה הנמוכה פר נפש בגלל תעשיית המלונאות.

מאיר יצחק הלוי: כדאי שנזכור את הנתון הזה.

מאיר יצחק הלוי: הנתון המצער הוא שזאת העיר שיוקר המחייה, עם הטבת המע"מ, הוא במספר שתיים במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: אלה הם הנתונים ותבחנו את מה שאני אומר.

כרמל שאמה-הכהן: אלה נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה?

מאיר יצחק הלוי: נתונים של דן אנד ברצלי שאני אתן לכם אותם וכל מה שאני אומר, תקבלו נתונים.

מאיר יצחק הלוי: תבינו את המורכבות.

כרמל שאמה-הכהן: גם בשכונות המגורים ולא באזורי התיירות?

מאיר יצחק הלוי: יוקר המחייה, מה שעולה סל הוצאה – דרך אגב, בעיקר בגלל סעיף המרחק – של משפחה אילתית, אנחנו במקום שני במדינת ישראל וזה עם הטבת המע"מ.

מאיר יצחק הלוי: זה מחקר של דן אנד ברצלי.

מאיר יצחק הלוי: כשאני רוצה לנסוע לבקר את אימא שלי, זה עולה לי אלפיים שקלים.

מאיר יצחק הלוי: לכן יש כאן מורכבות מאוד מיוחדת לעיר הזאת, מאוד מאוד מאתגרת, וכשאני אמרתי לחבריי חברי הכנסת שאין תוכה כברה, אני זוכר שישבתי עם גפני במלון רויאל ביצ' באיזה כנס בשעות הלילה, והוא אמר לי שנפל לו האסימון והוא הבין על מה אני מדבר.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי לו שיבוא לראות מה קורה בתוך העיר.

מאיר יצחק הלוי: לכן צילום הרנטגן הזה של העיר, מאוד מאוד מאתגר ומצריך מאתנו התייחסות שונה ואחרת, ובעיקר מפרנסי העיר מצריך שכנוע כי מאוד מאוד קשה לשכנע את מקבלי ההחלטות שבאילת יש בעיות.

מאיר יצחק הלוי: אני זוכר את התמונה של קובי הבר שהיה הממונה על התקציבים.

מאיר יצחק הלוי: זה היה הפסטיבל הקלאסי עם ולרי גרגייב, יום שבת, רשת ישרוטל בטיילת המלך שלמה, הזמינו את כל החשובים לארוחת בוקר מלכותית והזמינו גם אותי כי אני ראש עיר.

מאיר יצחק הלוי: באתי לאירוע הזה וראיתי את קובי הבר, והוא חבר, מחזיק בשעה 10 בבוקר את הבן הג'ינג'י המקסים שלו, כוס מיץ תפוזים סחוט טבעי, שולחנות עטופים בלבן, הכול מלכותי, מדהים בצורה בלתי רגילה, הכול שופע ונוטף עושר, ואני מניח שאחרי שהוא נפרד ממני – והיה שם מנכ"ל חברת הראל, המבורגר, והנשיא שמגר, ונוחי דנקנר, וכולם – הוא הלך עם הבן הג'ינג'י המקסים שלו וכנראה עלה לסוויטה ואני מניח שאחר הצהרים הוא גם עשה מסג' בג'קוזי, וביום שלישי אחרי כן באתי לדבר אתו על הצרות של אילת.

מאיר יצחק הלוי: אין לו יכולת לקבל הזדהות עם מה שאני אומר.

מאיר יצחק הלוי: הוא בתוך החוויה שמכרנו לו ואני אומר לו שיש לי 21 אחוזים משפחות חד הוריות והוא שואל אותי על מה אני מדבר.

יעקב כץ: אין לכם מענקי איזון?

מאיר יצחק הלוי: אין לנו מענקי איזון.

מאיר יצחק הלוי: אני הולך לבג"ץ בעניין הזה.

מאיר יצחק הלוי: אני יודע שיהיה קשה לי קצת להחזיק אתכם בהאזנה לאורך זמן, אבל תנו לי עוד כמה דקות.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה מכאן לרדת למערכת החינוכית שלנו.

מאיר יצחק הלוי: במאי 2003 קרה דבר, והוא קשור ואני לא אומר את זה כאן למטרות מיקוח, והחליט מי שהחליט שלוקחים לנו את הטבת המס שהייתה.

מאיר יצחק הלוי: הטבת המס, דרך אגב, ניתנה כדי שנעודד אוכלוסיות חזקות.

כרמל שאמה-הכהן: באיזה שנה היא ניתנה?

מאיר יצחק הלוי: לפני הרבה שנים.

מאיר יצחק הלוי: היא נלקחה במאי 2003.

מאיר יצחק הלוי: הטבת המס ניתנה כדי שנוכל לגייס אוכלוסיות פרופסיונאליות חזקות לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: הטבת המס לא ניתנה למלצרים ולא לחדרניות.

מאיר יצחק הלוי: הטבת המס ניתנה למורים, לרופאים, למהנדסים, ולמה?

מאיר יצחק הלוי: כי הם משלמים מסים.

מאיר יצחק הלוי: הם מגיעים לתקרה בה משלמים מסים.

מאיר יצחק הלוי: ביום שנלקחה הטבת המס אמרתי שזה חורבנה של העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, אני הגעתי מירושלים בירתנו לנצח עם רעייתי שתחיה כזוג צעיר משום שבאו ואמרו שמעודדים אותנו לבוא לעיר שהיא רחוקה מהציביליזציה, שזה מרחק מנטאלי, להתנתק מהמשפחה ולבוא לגור בעיר שהתנאים בה לא כל כך קלים אבל לפחות יש בה שורת הטבות.

מאיר יצחק הלוי: לקחו את ההטבות וממאי 2003, או אם תרצו בשנת 2003, אנחנו רואים את הרגרסיה המסוכנת בכוח אדם.

מאיר יצחק הלוי: הגענו למצב שלפני שנתיים, כאשר יולי תמיר הייתה שרת החינוך ובתפר עם גדעון סהר, אני הודעתי שאני לא פותח את שנת הלימודים כי אין לי מורים.

מאיר יצחק הלוי: הייתי במחסור של מאה מורים.

מאיר יצחק הלוי: מאה מורים מחסור, זה כאוס במערכת.

מאיר יצחק הלוי: המערכת לא יודעת להתנהל אבל אני הודעתי שאני לא פותח את שנת הלימודים.

מאיר יצחק הלוי: בא משרד החינוך עם האוצר, עם הממונה על השכר, כבר שמשון שושני נכנס לתמונה, ואמרו שנחריג את העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: בואו ניתן למורים שורת הטבות מיוחדת לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: הבינו, כי אחרת אין מה לעשות.

מאיר יצחק הלוי: אותו הדבר באגף לשירותים חברתיים.

מאיר יצחק הלוי: אגף שירותים חברתיים, אני עם שבעה תקנים פתוחים ואף אחד לא רוצה לבוא לכאן.

מאיר יצחק הלוי: הלכתי לאיצקוביץ ולבוז'י ואמרתי שאנחנו חייבים.

מאיר יצחק הלוי: באו ושדרגו לנו את העובדים הסוציאליים.

מאיר יצחק הלוי: אני מביא היום לרופאים סטיפנדיות מטורונטו כדי להביא רופאים לכאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה כל כך משמעותי?

מאיר יצחק הלוי: דרמטי.

מאיר יצחק הלוי: תחזירו את העשרה אחוזים.

כרמל שאמה-הכהן: מה בדיוק אומרת ההטבה?

מאיר יצחק הלוי: הטבה ליחידים ללא הגבלה.

מאיר יצחק הלוי: במקרה שלנו, במסגרת חוק אזור סחר חופשי אילת, הייתה הטבה של עשרה אחוזים לתושבי העיר אילת ללא תקרה.

כרמל שאמה-הכהן: ממה שהוא צריך לשלם מס הכנסה מורידים עשרה אחוזים?

מאיר יצחק הלוי: כן.

כרמל שאמה-הכהן: מהמס.

מאיר יצחק הלוי: כן.

אלכס מילר: זה מעמד הביניים.

אלכס מילר: לדעתי זה עד 15-17 אלף שקלים ברוטו.

מאיר יצחק הלוי: לא.

מאיר יצחק הלוי: במסגרת סעיף הפריפריה, אתה צודק.

מאיר יצחק הלוי: במסגרת שלנו, כתקנה מיוחדת של העיר אילת, לא הייתה תקרה.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול להגיד לכם שלצערי הרב היציאה של האוכלוסיות החזקות מהעיר אילת הולכת וגדלה ונכנסת אוכלוסיות אחרות.

יעקב כץ: זה דיון לוועדת הכלכלה.

מאיר יצחק הלוי: נכון אבל אני אומר את זה בהקשר של מורים כרגע כי אנחנו מתמודדים עם זה יום יום ושעה שעה.

מאיר יצחק הלוי: בואו אני אספר לכם את האבסורד.

מאיר יצחק הלוי: בקיבוץ עינות שיושב בתוך העיר יש 13 אחוזים הטבת מס וזה כתוצאה מקומבינציה פוליטית, ואני מקווה שזה ברור לכם.

מאיר יצחק הלוי: אם תרצו לדעת איך הייתה הקומבינציה, הייתי בכנסת באותו יום שזה קרה.

מאיר יצחק הלוי: בבאר אורה, היום תושב בבאר אורה אומר שהוא הולך לקנות בית, משלם את המשכנתא מהכסף שהוא יקבל ב-13 אחוזים, והוא עוזב את העיר אילת וכבר לא תושב בה.

מאיר יצחק הלוי: אני שם את זה ברקע אבל בסיכום אני אדבר אתכם על העניין הזה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו באנו למשרד החינוך כבר בשנת 1995-1996, אז הייתי סגן ראש עיר מחזיק תיק החינוך.

מאיר יצחק הלוי: להזכירכם, שר החינוך היה אמנון רובינשטיין והמנכ"ל היה שמשון שושני.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו הצגנו להם מסמך שאומר שאילת ראויה לתקנה מיוחדת בגלל אפיוניה הייחודיים במערכת החינוך.

מאיר יצחק הלוי: זאת משום המרחק שעולה לנו הרבה מאוד כסף, וזאת בגלל הקוטן, אם תרצו הגודל, כאשר אנחנו קטנים ולצערי הרב נוסחאות של המשרד מדברות על פי תבחינים ופעמים יש שהמספרים הקטנים מעמיסים עלינו את ההוצאות, משום הבלאי, משום האקלים ומשום כל אותן סיבות שמנינו וכבר אז שמנו מסמך בפני משרד החינוך וזאת בעצם האמירה הראשונה המרכזית שלי, אדוני היושב ראש.

מאיר יצחק הלוי: ב-21 לנובמבר 1995 אישר השר הקמת תקנה מיוחדת לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: ב-21 לנובמבר 1995 אישרו הקמת תקנה מיוחדת, שתיפתח תקנה מיוחדת לאילת ולערבה לנושאים הייחודיים שנדרשו בחיים.

מאיר יצחק הלוי: משה שגיא עדיין נמצא במשרד.

מאיר יצחק הלוי: התחלנו לנוע.

מאיר יצחק הלוי: לצערי הרב פיטרו אותי בעת ההיא – מי שהיה טוב בעירייה, מפטרים אותו – ואיכשהו העסק הזה גווע וגסס.

מאיר יצחק הלוי: חזרתי לתפקידי כראש עיר ובאתי לשמשון שושני ושאלתי אותו אם הוא זוכר מה היה ב-1995, בוא נחזיר עטרה ליושנה, בוא נחזיר את הבקשה, ושמתי מסמך שאתם תקבלו אותו שמראה שהאפיון המיוחד של העיר אילת במערכת החינוך בלבד עולה לעיריית אילת כ-17 מיליון שקלים לשנה.

מאיר יצחק הלוי: הראיתי את זה ליושב ראש ועדת החינוך הקודם, זבולון אורלב, ולשמחתי הוועדה אמרה ביום אילת שהיה בכנסת שהיא חושבת שהדרישה היא דרישה נכונה והיא פונה כוועדת חינוך למשרד החינוך לראות איך מסייעים – אני לא אומר את הדברים מדויק, אבל זאת הרוח – לעיר אילת לממש את התקנה הזאת.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שמי שמוביל את הוועדה יאמת את מה שאני אומר.

מאיר יצחק הלוי: אם כך, הבקשה הראשונה שלי, בלי נהי ובכי, אליך אדוני היושב ראש ואליכם החברים.

מאיר יצחק הלוי: המסמך נמצא כאן, הצגנו אותו מדויק.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, הוא הוכן על ידי שני אנשים מיוחדים שלאחד קוראים רואה חשבון יאיר אלון ולשני קוראים גורי זליכה שעשה עבודות רבות למשרד החינוך.

מאיר יצחק הלוי: ביקשנו מהם שיכינו את העבודה והעבודה היא עבודה מדעית אקדמית.

מאיר יצחק הלוי: אפשר להתווכח עליה אבל היא מראה שהעלויות שלנו הן עלויות בסביבות 17 מיליון שקלים.

מאיר יצחק הלוי: זאת הדלתה שבאחריות העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: אני מבקש מכם לסייע בידינו כך שהמשרד ימצא את מקורות המימון כדי שאני אוכל לשלוח ילדים לטיול מבלי שאני מתנצל על כך, כדי שאני אוכל למזג את העיר אילת, כדי שתהיה נוסחה מיוחדת באילת להצללות.

מאיר יצחק הלוי: לא עולה על הדעת שבעיר אילת יהיה אישור ל-20-25 אחוזים הצללות אלא צריכים להיות מאה אחוזי הצללות.

קריאה: מה זאת הצללה?

מאיר יצחק הלוי: סככות כל השטחים הפתוחים יהיו עם הצללות.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה לראות מצב שמאפשרים לי לקבל טיפול מיוחד לאוכלוסיות החריגות גם אם זה לא עומד בתקנים של המשרד.

מאיר יצחק הלוי: אני זוכר שבזמנו, כשהייתי מחזיק תיק החינוך, הודיעו לי שיש לי ארבעה ילדים עם לקויי ראייה קשים – במילה אחרת, עיוורים – והייתה מפקחת אז שקראו לה ברכה ברכה או נחמה נחמה, וכששאלתי למה הילדים לא מקבלים תשובה, אמרו שיש לי רק ארבעה.

מאיר יצחק הלוי: הם רצו שאני אייצר עוד ארבעה עיוורים?

מאיר יצחק הלוי: אין לי יותר.

מאיר יצחק הלוי: מאיפה אני אביא אותם, מעקבה?

מאיר יצחק הלוי: כל ילד הוא מאה אחוזים ילד.

מאיר יצחק הלוי: אני לא מבין את הנוסחה הזאת.

מאיר יצחק הלוי: תנו לנו לטפל בהם.

מאיר יצחק הלוי: אמרו: לא, אתה צריך עוד ארבעה.

מאיר יצחק הלוי: הקוטן מייקר את השירות.

מאיר יצחק הלוי: כשיש לי ילדים עם תסמונת דאון ואין לי מספיק כי אני עיר קטנה אבל רחוקה מהציביליזציה מרחק, זה מייקר.

מאיר יצחק הלוי: מישהו צריך לעזור לי.

מאיר יצחק הלוי: כנ"ל לגבי השתלמויות ועוד ועוד ועוד, והכל מופיע כאן בצורה מפורטת.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, בשנה שעברה, לפני שנתיים ולפני שלוש שנים קיבלנו מהוועדה למשל את אישור א' ליום טיולים נוסף וקיבלנו מהמשרד אישור למאה שקלים פר תלמיד כסיוע.

יעקב כץ: זה כשלוועדה היה כוח להעביר החלטה במשרד החינוך.

מאיר יצחק הלוי: אני לא בוחן את הכוח.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול לומר שההחלטה שכנעה את מי שמקבל את ההחלטות במשרד החינוך ואני מודה.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, אני חייב להגיד שברמה המיניסטריאלית גם השר וגם המנכ"ל לחלוטין מבינים את הצורך במיוחדות של העיר אילת והמשמעויות של זה.

מאיר יצחק הלוי: ברמה האופרטיבית העסק מחלחל מאוד מאוד מאוד לאט ואני רוצה לבקש את העזרה שלכם.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שהדרישה ל-16 מיליון שקלים נוספים היא דרישה לגיטימית.

מאיר יצחק הלוי: אתמול דיברת אתי אדוני היושב ראש על המתנ"ס.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו מעבירים למתנ"ס בהעברה לא צבועה 6.2 מיליון שקלים.

מאיר יצחק הלוי: אומרת לי מנהלת המתנ"ס, לקראת שנה הבאה כי אין לי כסף לתת, שאם הם לא יקבלו מעל ל-7 מיליון שקלים, זה אומר שהם סוגרים את הפעילויות.

מאיר יצחק הלוי: אני ממש לא רוצה לסגור את הפעילויות.

מאיר יצחק הלוי: לנהל מתנ"ס אילת, זה יותר יקר בשלושים אחוזים מכל מתנ"ס אחר בארץ.

מאיר יצחק הלוי: אין מה לעשות, אלה הן העובדות.

מאיר יצחק הלוי: לכן אני רוצה לקבל את העזרה וזאת האמירה שלי לגבי התקנה המיוחדת.

מאיר יצחק הלוי: עוד מעט יציגו האנשים את מרכולתנו.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השני שהוא מאוד מאוד חשוב, חבריי חברי הכנסת, הוא כל התחום האקדמי.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו משקיעים מאמץ ענק להפוך את העיר אילת לעיר אוניברסיטאית.

מאיר יצחק הלוי: חשוב שתדעו שיש לנו כאן מעגלים שלמים של מסלולים אקדמיים.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, כולל מכללת ירושלים בראשותו של הרב פרג'ון שמלמדת סמינר למורות דתיות באילת.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו עשרות מורות כאלה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו בשיג ושיח עם פרופסור מנואל טרכטנברג, עם פרופסור רבקה כרמי, עם פרופסור צבי הכהן.

נסים זאב: יש כאן שלוחה של מכללת ירושלים?

מאיר יצחק הלוי: יש פה שלוחה של מכללת ירושלים.

נסים זאב: הסכימו להכיר בכם?

דרור גניאל: כן.

דרור גניאל: נותנים תעודות.

נסים זאב: מה עם המגבלה שלא לתת שלוחה?

נסים זאב: יש מגבלה כזאת, לא?

דרור גניאל: אנחנו מטפלים בזה עכשיו.

דרור גניאל: זה יעבור.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתנו אנחנו רוצים לתת מענים.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, יש לנו מערכת של חינוך דתי מיוחדת ואתה בטח יודע על כך.

נסים זאב: תראה עד איפה הצביעות של המל"ג.

מאיר יצחק הלוי: על כל פנים, אנחנו ישבנו ואני הודעתי שאם אנחנו רוצים להפוך את העיר אילת להיות עיר מצוינת, עיר איכותית, עיר שמאפשרת אופק לילדים שלנו, העיר הזאת חייבת לייצר מסלולים אקדמיים ולהפוך את העיר לעיר אוניברסיטאית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מתכוון לתושבים או שאתה רוצה למשוך אנשים מבחוץ?

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה עיר אוניברסיטאית בין לאומית.

מאיר יצחק הלוי: תדעו את החלוקה.

מאיר יצחק הלוי: באוניברסיטת בן גוריון באילת שלומדים בה כ-800 סטודנטים במסלול האקדמי – יש גם לימודי תעודה ולימודים אחרים – 75 אחוזים הם תושבים מחוץ לאילת.

מאיר יצחק הלוי: 25 אחוזים מהתלמידים הם אילתיים.

מאיר יצחק הלוי: במכללת לוינסקי, בה לומדים לתואר Bed בחינוך, יש כ-200 סטודנטים כאשר מאה אחוזים הם אילתיים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו רוצים להגדיל את המספרים אבל להגדיל בין הלומדים גם את מספר תושבי אילת וגם את מספר התושבים האחרים.

אלכס מילר: מבחינת הקרקעות, המעונות, יש להם?

מאיר יצחק הלוי: נתתי להם הכול.

מאיר יצחק הלוי: שטח שלם לקמפוס בן גוריון באילת ועכשיו הולכים לרביזיה פיזית שביקשתי מהמועצה להשכלה גבוהה תקציבים.

מאיר יצחק הלוי: את המבנה הראשון למעונות סטודנטים כבר בנינו וכבר היום גרים בהם 72 סטודנטים במעונות סטודנטים היפים ביותר במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: זה כסף שהבאתי מטורונטו, מקרן רש"י, ואנחנו הולכים לבנות את הבניין השני והשלישי בקומבינציה של BOT כדי שיהיו לנו עוד 140 מיטות.

מאיר יצחק הלוי: כל סטודנט מקבל מלגת לימודים מלאה לאורך כל שנות לימודיו וזה כבר מזה חמש שנים.

מאיר יצחק הלוי: כל היום אני מכתת רגליי להביא כסף כדי לתת לסטודנטים הללו מלגות לאורך כל שנות הלימודים שלהם באילת.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתי, זה הקטר שאמור להניע את הקרונות שהופכים את העיר הזאת לעיר מצוינת.

מאיר יצחק הלוי: זאת המשמעות מבחינתי.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה לבקש בדרך פרגמטית.

מאיר יצחק הלוי: פרופסור מנואל טרכטנברג צריך לתת תשובות אחרי הביקור שהיה כאן.

נסים זאב: מתי הוא היה כאן?

מאיר יצחק הלוי: לפני חודש.

מאיר יצחק הלוי: הוא צריך לתת תשובות.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתי התשובה צריכה להיות אחת וברוח הזאת כתבתי גם לאהוד אולמרט וגם לביבי נתניהו ביחד עם פרופסור כרמי.

מאיר יצחק הלוי: עיר אוניברסיטאית באילת זה פרויקט לאומי וזה לא פרויקט מקומי.

מאיר יצחק הלוי: אני טוען ששורשיה של באר שבע נמצאים אצלנו ואם אנחנו נטפל בשורשים הללו, באר שבע תשגשג.

מאיר יצחק הלוי: כך אני רואה את הדברים האלו.

מאיר יצחק הלוי: צריך לייצר איזשהו רצף.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו גם שער דרומי.

מאיר יצחק הלוי: אם לא תהיה כאן עיר איכותית בסטנדרטים גבוהים ותהיה כאן עיר – תסלחו לי – דרדל'ה, העיר הזאת תתרסק.

מאיר יצחק הלוי: הוא פשוט תתרסק.

מאיר יצחק הלוי: לכן איפה עונים על הצרכים?

מאיר יצחק הלוי: בחינוך ובאקדמיה.

מאיר יצחק הלוי: הבקשה שלי מהוועדה, בכל דרך שתחליט אדוני היושב ראש, אם תשתכנעו, לומר שהעיר אילת, האקדמיה בה הוא הנושא שאנחנו חושבים שהוא נושא ברמה לאומית.

מאיר יצחק הלוי: הוא לא גחמה פרטית של מאיר יצחק הלוי אלא זה נושא לאומי.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה שכל ילד מכל מקום בארץ יוכל לבוא ללמוד כאן את המקצועות המיוחדים והלא מיוחדים ואני רוצה, כפי שזה נעשה עכשיו, לראות כאן סטודנטים שלומדים מכל העולם.

מאיר יצחק הלוי: זה יכול להיות מטורונטו, מניו יורק, מקייב, מסנט פטרסבורג ומכל מקום אחר, סטודנטים שבאים ולומדים כאן אצלנו מקצועות תיירות, ביולוגיה ימית, חקר המדבר, סיסמולוגיה, גיאולוגיה, אנרגיה סולרית וכן הלאה.

אלכס מילר: שאלה בקשר לשלוחה של אוניברסיטת בן גוריון.

אלכס מילר: מספר הסטודנטים כולל בתוך המכסה שהמועצה להשכלה גבוהה נותנת לאוניברסיטת בן גוריון או שיש לכם מכסה מיוחדת מבחינתכם?

מאיר יצחק הלוי: תודה על השאלה.

מאיר יצחק הלוי: המועצה להשכלה גבוהה אמרה שהיא מסייעת לקמפוס בן גוריון באמצעות אוניברסיטת בן גוריון על מכסה מסוימת שדרך אגב, היא נמצאת איפה שהוא בסביבות ה-800 סטודנטים.

מאיר יצחק הלוי: החשש שלי הוא שתבוא המועצה ותגיד שהיא מפסיקה את הסיוע המיוחד.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר שאסור שזה יקרה.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר שהמועצה להשכלה גבוהה צריכה לסייע ל-1,500 סטודנטים באילת, צריכה לסייע לתוספת תקנים צבועים לטובת קמפוס בן גוריון באילת.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להקים שכונה שאני מגדיר אותה כשכונה אקדמית בתוך שדרת ההשכלה.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו ממש שדרת השכלה ואני אראה לכם אותה ותראו למה אני מתכוון.

מאיר יצחק הלוי: כל זה אני רוצה בתמיכה של פרופסור מנואל טרכטנברג וצוותו, בלי שאני מתנצל על כך.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שהעיר הזאת צריכה לתת מענים גם לתושביה וגם לתושבים אחרים.

מאיר יצחק הלוי: היא עדיין עיר אטרקטיבית וכמו שיודעים לטפח ולטפל, ואני שמח על כך, בצפת או במקומות אחרים – ואני יודע שעושים את זה וזה יופי – אני מבקש שהשער הדרומי של מדינת ישראל, הלא היא העיר אילת, יקבל התייחסות מיוחדת.

מאיר יצחק הלוי: לעיר הזאת אין פריפריה, היא מנותקת, רחוקה מהציביליזציה וראוי שתקבל התייחסות של עיר במעמד שיש לה חשיבות לאומית.

מאיר יצחק הלוי: כל אפשרות אחרת תשחק לידי המסתננים ואני אומר את זה באופן נחרץ מבחינתי.

מאיר יצחק הלוי: כל אפשרות אחרת תגרום לכך שהעיר הזאת תהפוך להיות עיר מעורבת, עיר של חוטבי עצים ושואבי מים, ולא ירחק היום והיא תתרסק.

מאיר יצחק הלוי: הסבירות של זה היא מאוד מאוד קלה.

מאיר יצחק הלוי: לסכם את דבריי.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו רואים בחינוך מנוף מרכזי לשדרוג הדמוגרפיה של העיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: המנוף הזה יכול להיות, אם תהיה בו אקדמיה בקצה כקטר שמניע את הקרונות הללו, אם יהיה לו משאב אנושי איכותי ולשם כך אנחנו צריכים סיוע.

מאיר יצחק הלוי: כל שנה אנחנו חסרים עשרות מורים וזה מצב שמבחינתי הוא בלתי אפשרי.

נסים זאב: אתם בעצם מתכוונים להביא מבחוץ הרבה סטודנטים.

נסים זאב: מה בערך הפרויקט הזה מבחינת מספר?

מאיר יצחק הלוי: 3,500 סטודנטים, זה הרף שלנו.

נסים זאב: זאת אומרת, כמעט כולם צריכים מעונות.

מאיר יצחק הלוי: התחלנו לבנות.

דרור גניאל: מי שמועסק בבתי המלון ביותר משלוש משמרות, זכאי לארוחות לאורך כל השבוע ומגורים מטעם המלון.

דרור גניאל: זאת אומרת, אם הוא עושה מעבר ללימודים שלו גם עבודה, כמו שכולנו עשינו כשלמדנו, או בוודאי רובנו, הוא יכול לעבוד כאן

דרור גניאל: באחת מהעבודות בבתי המלון, לקבל מהמלון את המגורים ואת האוכל וללמוד בקמפוס וזה כאשר המרחקים באילת בטלים בשישים ולא צריך לנסוע מרחקים.

דרור גניאל: כך שמעבר למגורים הקיימים עליהם דיבר ראש העירייה, יש גם חלופות מיידיות בתוך העיר וזה קורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 3,500 סטודנטים, זה יהפוך את העיר שלך לעיר אקדמאית?

מאיר יצחק הלוי: כן.

רונית תירוש: אני רוצה לשאול משהו ברמה העקרונית.

רונית תירוש: למה אתה קושר את השדרוג של העיר אילת לפי הדרישות שלך, שלטעמי מוצדקות, לכך שלא יבואו כל מיני פליטים ומשיגי גבול למיניהם?

רונית תירוש: מה זה קשור?

מאיר יצחק הלוי: לכל חלל נשאבים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו רואים את זה חד משמעית.

מאיר יצחק הלוי: בואי ניקח למשל יחידה שנקראת בית מלון שהיא יחידה משמעותית.

מאיר יצחק הלוי: יש בית מלון שהחליט בהחלטה – החלטה קשה – שהוא לא קולט מסתננים וראי זה פלא, בית המלון עובד.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, אתם מתארחים בבית מלון כזה.

מאיר יצחק הלוי: בית המלון עובד, הוא עובד עם אוכלוסיות שהן אוכלוסיות מקומיות או כאלו שהוא מגייס והוא עובד על העניין.

מאיר יצחק הלוי: כשבית מלון פותח חלל ואומר שכל דיכפין ייטה וייכנס, נכנס מי שהכי קל לו להיכנס.

מאיר יצחק הלוי: לצערי הרב.

מאיר יצחק הלוי: אני נותן את זה רק במעגל אחד של בית מלון.

מאיר יצחק הלוי: יותר מזה.

מאיר יצחק הלוי: כשאתה רוצה לאפיין עיר, על פי מה אתה מאפיין אותה?

מאיר יצחק הלוי: על פי האוכלוסייה שתגיע.

מאיר יצחק הלוי: אם אתה רוצה לאפיין כאן עיר של – אני אגדיר את זה כך – פרויקט העיר האדומה, כשאתה מחליט שאתה רוצה פרויקט של העיר האדומה, שבאים בני נוער להתפרחח כאן, אתה הופך להיות העיר האדומה.

מאיר יצחק הלוי: כשאתה מחליט שאתה רוצה לשים את הקלאסי בים האדום בקטע של פסטיבלים ואת פסטיבל הג'ז, אתה מיתגת את העיר.

מאיר יצחק הלוי: אני ממתג את העיר גבוה.

מאיר יצחק הלוי: בעצם מיתוגה אתה חוסם כל מיני אחרים, בלי להיות אגרסיבי.

מאיר יצחק הלוי: כך אני רואה, כך אני מאמין, כך אני חושב שצריך לנהל את העיר.

מאיר יצחק הלוי: הסלוגן שלי בבחירות היה מצוינות.

מאיר יצחק הלוי: זה נשמע קצת יהיר כשאתה אומר את זה.

מאיר יצחק הלוי: אני יודע מה קיבלתי במשובים אבל אמרתי מצוינות ולשם אנחנו צריכים לשאוף.

מאיר יצחק הלוי: קח את האוכלוסייה החלשה ותרים אותה למעלה.

מאיר יצחק הלוי: אני מאמין בזה.

מאיר יצחק הלוי: כאיש רוח אני מאמין בזה.

נסים זאב: מה לגבי שיתוף הפעולה למשל שצריך להיות דו צדדי?

נסים זאב: זאת אומרת, גם מנהלי המלונות יסכימו לדרך הזאת?

מאיר יצחק הלוי: בעת הזאת יש לי משבר קשה אתם אבל אנחנו נטפל בזה.

מאיר יצחק הלוי: אני מאמין שבכל משבר יש גם הזדמנות.

נסים זאב: כי יש אינטרס כלכלי לכל אחד.

מאיר יצחק הלוי: ברור.

מאיר יצחק הלוי: אני חייב לומר שלפני שלושה ימים הייתה ישיבה אצל סטס מיס'זניקוב, שר התיירות, והייתה ישיבה קשה מאוד בה באתי ואמרתי שטובת העיר עומדת לנגד עינינו ואנחנו לא יכולים לאפשר את הקריסה הדמוגרפית.

מאיר יצחק הלוי: גם אם זה לא נוח לשמוע, זאת האמת שלנו.

רונית תירוש: זה צריך להיות אינטרס של שר התיירות.

מאיר יצחק הלוי: נכון.

אנסטסיה מיכאלי: גם של ראש הממשלה.

דניאל בן-סימון: אני חייב להגיד לך שהרעיון לשלב את אילת בתוך האקדמיה או את האקדמיה בתוך אילת, זה רעיון נועז, הכי נועז ששמעתי עד עכשיו כי אילת מצטיירת כשילוב של לאס וגאס וסן טרופז, קוסטה דל סול ועוד כל מיני חופים כאלה ומי שרוצה לנפוש או לעשות חיים, מגיע לכאן.

דניאל בן-סימון: לכן אני חייב לומר לך שזה סופר נועז לקחת את האווירה הירושלמית הזאת של האקדמיה שמתאימה לעיר סגורה ומסוגרת, בירה עתיקה.

דניאל בן-סימון: זה מתאים לאקדמיה, לרבנים, לאקדמאים, אבל להביא לאילת את האווירה הזאת, לי זה נראה נועז.

דניאל בן-סימון: אני לא אומר לא מציאותי, אבל נועז בצורה יוצאת דופן.

דניאל בן-סימון: לקחת אקדמיה, לשים אותה על חוף הים או להביא סטודנטים עם בגד ים שיבואו לחקור כאן במעבדות, זה נועז.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר שהרעיון נועז ויוצא דופן.

דניאל בן-סימון: השאלה היא, בגלל הנתונים, בגלל ההיסטוריה של העיר והתפיסה שלה בעיני אנשים.

דניאל בן-סימון: מי שרוצה להתפרק, מגיע לכאן.

דניאל בן-סימון: לכן אני שואל אם לא היה מקום לנצל דווקא את התשתיות שיש בעיר הזאת כדי לחזק כיוון אחר במקום מדעי הים ומדעי הביולוגיה הימית והצפרות.

דניאל בן-סימון: זאת עיר תיירותית והשאלה האם לא כדאי להפוך אותה למרכז – בבוא היום, כשיהיה שלום, נגיד עוד חמש שנים – תיירותי.

דניאל בן-סימון: אני רק שואל.

דניאל בן-סימון: להשקיע כאן באקדמיה כדי להפוך את אילת לעיר אוניברסיטאית, האם זה לא נועז מדיי?

דניאל בן-סימון: האם לא היה צריך את האנרגיות שלך – אגב, הן מדהימות – לדחוף דווקא את התשתיות הקיימות כדי להעצים את העיר הזאת ולהפוך אותה לאס וגאס בריבוע בתוך ישראל.

מאיר יצחק הלוי: קודם כל, תודה על השאלה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו במקביל לפעולה שאנחנו עושים בתחום החינוכי-אקדמי, אנחנו מסיימים עכשיו ביחד עם אדלר חומסקי, משרד התיירות והתאחדות בלי המלון, תהליך שנמשך שנתיים שהכותרת שלו היא מיתוגה של העיר אילת כעיר תיירות.

מאיר יצחק הלוי: ההחלטה להפוך את העיר אילת לעיר של פסטיבלים, קונגרסים, ירידים ותערוכות.

מאיר יצחק הלוי: זה מכוון גבוה.

מאיר יצחק הלוי: אני פעם קראתי לזה תיאוריית הבטן-גב.

מאיר יצחק הלוי: אני המצאתי את זה.

מאיר יצחק הלוי: ישבתי מול חוקרים בתחום התיירות ואמרתי להם שאני רוצה לתאר להם את תיאוריית בטן-גב.

מאיר יצחק הלוי: מה זה תיאוריית בטן-גב?

מאיר יצחק הלוי: אתם הבטן, התיירות היא הבטן, היא הפרונט, ובטן לא יכולה להיות חזקה בשום צורה אם שרירי הגב לא יהיו חזקים.

מאיר יצחק הלוי: הגב היא הקהילה.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זאת אנטומיה.

מאיר יצחק הלוי: הסברתי להם בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים.

מאיר יצחק הלוי: לא יהיה מצב, לא יכול להיות מצב של עיר תיירות חזקה אם העורף הקהילתי שלה הוא חלש.

מאיר יצחק הלוי: לכן בצד זה שאתה מחזק את התיירות ואתה הופך אותה לתיירות, כמו שאני רוצה, זה צריך להיות.

מאיר יצחק הלוי: אני לא רוצה איביזה, אני רוצה עיר אקסקלוסיבית של פסטיבלים, של ירידים, של קונגרסים, של תערוכות.

מאיר יצחק הלוי: כן, זה מה שאני רוצה.

מאיר יצחק הלוי: הגב שלה יכול להיות גב אקדמי עם מערכת חינוך מיוחדת ועם מערכת תרבות.

מאיר יצחק הלוי: כל זה ביחד עם הנושא שדיבר עליו כצל'ה אתמול, עם תשתית לתעסוקה פרופסיונאלית ואם אתם שואלים אותה מה הבעיה הניצבת מולי בחמש השנים הבאות, זה לראות איך אני מייצר מובלעות תעסוקתיות לאוכלוסיות חזקות, מה שכרגע מאוד מאוד חסר בעיר.

רונית תירוש: אני רוצה להיות יותר פרגמטית.

רונית תירוש: מה שאתה מבקש זה מוצדק מאוד ואתה שכחת לנמק כאן

רונית תירוש: נימוק שאתה השמעת לי אותו בזמנו שהתלמידים כאן חשופים דווקא לאותם חיים שמתאר כרגע חבר הכנסת בן-סימון.

רונית תירוש: זאת תחושה של התהוללות כללית ולמה שאני אשב על הישבן ואכין שיעורי בית?

רונית תירוש: זאת אומרת, הים קורץ לי, החתיכות על החוף קורצות לי, החבר'ה הצעירים שבאים ושותים, ולכן אני אברח מבית ספר ולא אשקיע בלימודים.

רונית תירוש: יש כאן באמת התמודדות יוצאת דופן על כל הפרמטרים הנוספים שהזכיר ראש העיר.

רונית תירוש: הבעיה במשרד החינוך הייתה ותהיה לעולם איך להחריג את אילת ולתת לה את ההטבות.

רונית תירוש: באופן מעשי צריך למצוא פלטפורמה שקיימת להטבות ואז מכוח של ועדת החינוך יכול להיות במקרה הטוב להכניס אתכם לאותה פלטפורמה.

רונית תירוש: אני סתם נותנת דוגמה של ישובים עם עדיפות א'.

רונית תירוש: אי אפשר להמציא לאילת עכשיו איזו נוסחה חדשה ולשים אותה לבד.

רונית תירוש: אתה מכיר את הסיפור של קריטריונים, שוויון הזדמנויות, ואז אם מפתחים קריטריון חדש, עוד כמה יבואו על אותה עוגה ולא יישאר לך כלום.

רונית תירוש: כלומר, בוא לא ננסה להמציא את הגלגל כי זה לא ילך וזה גם ייקח המון זמן, אם בכלל זה יצליח.

רונית תירוש: צריך לאתר את כל הפלטפורמות של ההטבות הקיימות שהמשרד נותן, אפילו אם הן כמה ביחד, ולנסות, אנחנו בוועדת החינוך, להביא את הלחץ הנכון כדי שהממשלה תכניס אתכם למקומות הללו.

רונית תירוש: אז אתה מקבל אולי בתחבורה, אולי בתוספת תקנים, אולי בתוספת משאבים לפרויקטים וכולי.

רונית תירוש: לדעתי זאת הדרך הכי מעשית ומי שצריך לזהות את זה, זה אתה ואני מניחה שאתה מכיר את זה.

רונית תירוש: הצוות שלך בוודאי מכיר את הפלטפורמות.

רונית תירוש: השאלה אם באמת ניסית ומה ענו לך.

מאיר יצחק הלוי: ברשותך, אני רוצה ללכת אחורה.

מאיר יצחק הלוי: כמו שאמרתי, בנובמבר 1995, אז הייתה ישיבה אחרי יוני 1995, התקבלה החלטה, ואני מקריא אותה, החלטה של השר רובינשטיין שאומרת: תיפתח תקנה מיוחדת לאילת ולערבה לסיוע לנושאים הייחודיים שיוגדרו באחריות יצחק כהן.

רונית תירוש: נפתחה?

מאיר יצחק הלוי: נפתחה תקנה.

מאיר יצחק הלוי: הייתה צריכה לעבור הליך של ועדת כספים ושם זה נתקע.

מאיר יצחק הלוי: נתקע לא בגלל שאמרו לא או כן אלא פשוט אף אחד לא המשיך את ההליך אבל נפתחה תקנה.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, בתוך התקנה הזאת יצקו, כולל את, קצת כספים בזאיר אנפין.

מאיר יצחק הלוי: התקדמנו והגענו למנכ"ל הנוכחי ולוועדת החינוך שלכם לפני לא הרבה זמן, ביום אילת.

דרור גניאל: בדצמבר שנה שעברה.

מאיר יצחק הלוי: בדיוק.

מאיר יצחק הלוי: בסוף המושב הקודם.

מאיר יצחק הלוי: היא באה על ההחלטה של שמשון שושני שאמר שתוקם תקנה מיוחדת באילת לתוכה ניצוק תכנים.

מאיר יצחק הלוי: באנו לוועדת החינוך ואמר את זה שמשון וזבולון אורלב הניע את זה.

מאיר יצחק הלוי: נדמה לי שבתחילת הישיבה גם את היית.

מאיר יצחק הלוי: התיישבו להם האנשים במשרד החינוך לאור המסמך הזה שאתם תכף תקבלו אותו.

מאיר יצחק הלוי: משה שגיא ריכז את העניין לבקשתו של גדעון סער ושמשון שושני ומתוך 16-17 מיליון שקלים, אמרו לנו שהם יוכלו בתקנת קצה – ערבה, פריפריה, לא זוכר מה – לתת סכום מסוים.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, נקבו בסכום וציינו משהו בסדר גודל של מיליון וחצי שקלים.

מאיר יצחק הלוי: אני אמרתי שאני לא מזלזל באף שקל, אבל מבחינתי זה קמחא דפסחא.

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת, זה בסדר, זה נחמד, זה יפה, הייתי מקבל את זה גם בלי כל הטררם.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי שאני מבקש מהמשרד להתייחס למסמך, שיגידו לי מה הם חושבים שלא נכון בתוך המסמך.

מאיר יצחק הלוי: אני כבר עשיתי את העבודה.

מאיר יצחק הלוי: הבקשה שלי בעצם שתוקם – ודרך אגב, יש יכולת להקים תקנה – תקנה.

מאיר יצחק הלוי: יש דבר כזה, זאת לא המצאה.

רונית תירוש: לא, זאת לא המצאה אבל זה קשה.

מאיר יצחק הלוי: זה קשה.

מאיר יצחק הלוי: אני יודע שזה קשה.

מאיר יצחק הלוי: הבקשה שלי היא להקים תקנה, לבוא ולהגיד שהדיון צריך להיות האם יש הגיון במה שאנחנו מבקשים.

מאיר יצחק הלוי: אם יש הגיון, בואו נמצא את הקונסטרוקציה הציבורית המורכבת, ואני לוקח את זה בחשבון.

מאיר יצחק הלוי: אם תבוא ועדת החינוך ויבוא השר ויאמרו שהתקנה הזאת צריכה לעבור אישור בוועדת הכספים, אני אלך לוועדת הכספים ואני אנסה לשכנע את החברים, ויש לי הרגשה שאני אצליח לשכנע אותם בכך שתיבנה תקנה מיוחדת בגלל אפיוניה הייחודיים של אילת.

מאיר יצחק הלוי: הבקשה שלי כאן היא שתהיה אמירה פרגמטית, ברורה ולא מתעגלת.

מאיר יצחק הלוי: זאת הבקשה.

מאיר יצחק הלוי: שאילת, לאור המאפיינים המיוחדים – ואני כבר מוסך לכם את המסמך – רשאית.

מאיר יצחק הלוי: זה הכול.

מאיר יצחק הלוי: זאת הבקשה ויש כאן פירוט ברזולוציה של נושא.

רונית תירוש: בכל זאת אני מתעקשת.

רונית תירוש: אני מעריכה שכל חברי ועדת החינוך משתכנעים שיש מקום לעשות את זה אבל אני יודעת מה מגבלות הכוח שלנו.

רונית תירוש: לא אנחנו נותנים את התקנה ויכול לבוא השר ולומר שאין לו עכשיו יכולת להכניס את התקנה.

רונית תירוש: אז תהיה תקנה והיא תהיה עם מיליון וחצי שקלים במקרה הטוב וזה לא מה שאתה רוצה.

רונית תירוש: אני שוב חוזרת לשאלה.

רונית תירוש: בדקתם את הפלטפורמות הקיימות, יש שם ניסוחים, יש שם נוסחאות ולעשות ממש חישובים.

רונית תירוש: אם אני יושבת על תקנה עדיפות א', כמה יוצא לי מזה.

רונית תירוש: אם אני ישובת על תקנה אחרת, עדיפות ב', כמה יצא לי מזה.

רונית תירוש: אולי שווה לך פלטפורמות קיימות ואתה מקבל את ה-15 מיליון שקלים שלך גם בלי התקנה.

רונית תירוש: ליצוק כסף לתקנה מיוחדת, זאת אותה תקנה ראשונה שתקוצץ בעת קיצוצים בתקציב.

רונית תירוש: לא יקצצו כל כך מהר את עדיפות א' כי כל הישובים יעמדו על הרגליים, אבל זאת תקנה אחת לדבר ספציפי, ימחקו אותה בעת צרה ומצוקה במשרד.

רונית תירוש: נורא קל לעמוד מול ראש עיר אחד ולומר לו מצטערים, זאת תקופה קשה.

רונית תירוש: לכן אני באמת חושבת שזה נכון לעשות כך.

רונית תירוש: אם תגיד שאתה מכניס את עצמך לפלטפורמות הקיימות וזה מביא לך שני מיליון שקלים בכל הסבבים, לא שווה המאמץ ואז נתעקש על התקנה, אבל אני לא יודעת לעשות את החישוב, אבל אפשר לעשות אותו.

רונית תירוש: אני בכל מקרה מבטיחה את התמיכה בכך או בכך כי אני באמת חושבת שאילת צריכה את הייחודיות שלה ולאו דווקא בשביל אילת אלא בשביל מדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: כך אני רואה את זה.

מאיר יצחק הלוי: אני סיימתי ואני מציע שדוקטור גניאל ימשיך.

דרור גניאל: בוקר טוב.

דרור גניאל: שתי תוספות לנושא האקדמיה.

דרור גניאל: לאחר מכן אני אבקש ממירי לתת סקירה קצרה על מערכת החינוך הפורמאלית, אבל בעיקר אחר כך אני ארצה להתייחס לכך שכאשר אנחנו אומרים תקנה או הצללה, קצת לפרוט את זה לדוגמאות כי אני חושב שזה מה שעושה את הסיפור ברור.

דרור גניאל: הדיון עם המועצה להשכלה גבוהה הוא דיון סביב מרכזי המצוינות.

דרור גניאל: אני חושב שאני לא מחדש דבר.

יהודית גידלי: אתה מדבר על אותם 15 שעומדים להיפתח?

דרור גניאל: אחד משלושים בסך הכול ואחד מ-15 הראשונים שייפתחו.

דרור גניאל: אני אומר לכם את זה כילד אילתי, אני נולדתי וגדלתי באילת והרבה שנים ביליתי במדינות אחרות בשליחות המדינה אבל גם בתוך המדינה, ואני אומר כאילתי שלא היה אפילו צל צילו של החלום שלי ללמוד כאן.

דרור גניאל: זה היה ברור מאליו שכמו שהשירות הצבאי מוציא אותי מכאן עם סיום לימודים בבית הספר התיכון, ברור שזה מה שיקרה גם בלימודים הגבוהים.

דרור גניאל: היום, כשיש 800 סטודנטים שלומדים, שיש לנו קרוב ל-40 לומדים לתואר שני, שיש לנו כבר כמה דוקטורטים שנכתבים כאן, אני רוצה לחבר את זה למה שדיבר עליו פרופסור טרכטנברג ולא רק הוא בנושא מרכזי המצוינות.

דרור גניאל: הוא אמר שיש לנו נכסי טבע, וראש העיר ציין את זה אתמול.

דרור גניאל: זאת אומרת, יש לנו דברים שהם ייחודיים כאן, שהם לא נמצאים במקום אחר אלא רק דורשים ניצול מתאים.

דרור גניאל: אם אתם שואלים איפה נמצא ההון האנושי המשובח ביותר בתחום ביולוגיה ימית, ביו טכנולוגיה ימית, הוא נמצא באילת במכון הבין-אוניברסיטאי, באוניברסיטת בן גוריון, במכון הלאומי לחקלאות ימית ועוד.

דרור גניאל: זאת אומרת, אם אנחנו ניקח את זה, את הגיאולוגיה, סיסמולוגיה ועוד דברים שציין אתמול ראש העיר, נדמה לי שאילת ממוקמת במיקום ייחודי שגם מאפשר את זה.

דרור גניאל: אגב, לא רק סטודנטים מהארץ אלא הצלחנו במאמץ להביא לכאן כמה תוכניות של מסע של הסוכנות היהודית.

דרור גניאל: שלשום סיימה קבוצה של 47 סטודנטים ואנחנו מקבלים עוד מעט 75 סטודנטים שמגיעים מכל העולם ללמוד כאן בקמפוס בן גוריון באילת ולעשות את התוכנית הזאת.

דרור גניאל: זאת אומרת, גם הנופך הבין לאומי מאוד חשוב לנו ולא רק מהשותפה שלנו, קהילת טורונטו.

דרור גניאל: ברשותכם, אני מבקש ממירי קופיטו, מנהלת אגף החינוך, להתייחס למערכת החינוך.

יעקב כץ: מי בקהילת טורונטו עומד בראש אגודת הידידים?

מאיר יצחק הלוי: אדם מינסקי וקולסקי.

דרור גניאל: קולסקי הוא היושב ראש ואדם הוא המנכ"ל.

דרור גניאל: אני אגיד רק במבוא קצר שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם המחוז במגוון הזוויות שנדרש בייחודיות האילתית.

דרור גניאל: יש כאן צוות עיר שעובד ביחד.

מאיר יצחק הלוי: מירי קופיטו היא תוצר מקומי.

מאיר יצחק הלוי: היא נולדה כאן וגדלה כאן.

מירי קופיטו: בוקר טוב לכולם.

מירי קופיטו: אם אני חוזרת לסיפור הפתיחה של איריס אתמול בערב, הסיפור האישי שלה שהיא אמרה שמאיר היה צריך לצוד אותה מירושלים, אותי לא היה צריך לצוד כי אני הייתי כאן מאז ומעולם.

מירי קופיטו: 42 שנים אני בעיר, כמניין שנותיי.

מירי קופיטו: גם אם יצאנו ללימודים אקדמאיים, לשליחות, תמיד חזרנו הביתה אל העיר מתוך באמת אמונה אמיתית בעיר הזאת, ביכולות שלה, אמונה אמיתית במערכת החינוך ממנה צמחתי, עבדתי בה עשרים שנים כמורה וכמנהלת בית ספר ואני גאה היום לעמוד בראש המערכת הזאת.

מירי קופיטו: כמו שמאיר אומר, הילדה ששתתה מהמים של הדזרט קולר.

מירי קופיטו: זה חלק מהאני מאמין של ראש העיר להצמיח כוחות מקומיים.

מירי קופיטו: קצת על מערכת החינוך שלנו.

מירי קופיטו: אגף החינוך הוא צלע בתוך מינהל שח"ק שאת המבנה הארגוני שלו פירט מעט אתמול דרור והוא עובד בשיתוף פעולה מצוין עם אגף לשירותים חברתיים, עם המתנ"ס, עם אגף הספורט, שיתוף פעולה עליו דיברנו אתמול.

מירי קופיטו: בסך הכול בתוך המערכת שלנו יש כ-9,940 תלמידים.

מירי קופיטו: אני תמיד אומרת כ-, כי אף פעם זה לא סופי ויכול מאוד להיות שבדקה זאת, כשאני יושבת כאן, יושב ילד עם אימו באגף החינוך לבצע רישום תלמידים וזה לא מוגזם.

מירי קופיטו: 2,000 ילדים בגני הילדים כאשר יש לנו 64 גנים ממלכתיים וממלכתיים דתיים, 4,200 ילדים בבתי הספר היסודיים עם 11 בתי ספר יסודיים מתוכם תשעה ממלכתיים ושניים ממלכתיים דתיים, ו-3,500 תלמידים בעל יסודי כאשר יש לנו שלושה בתי ספר על יסודיים מתוכם אחד הוא חינוך מיוחד ואחד דתי שמתפרס על אולפנת בנות, ישיבת בנים וישיבה תיכונית.

מירי קופיטו: אני לא אחזור על כל מה שאמר מאיר ודרור בגין המיוחדות של אילת, אבל יש לזה השפעה מאוד משמעותית.

מירי קופיטו: הייחודיות הגיאוגרפית והדמוגרפית מאוד מאוד משפיעה על מערכת החינוך שלנו הן ברמת הניידות והן ברמת האוכלוסייה שמגיעה לכאן.

מירי קופיטו: לא פשוט לקלוט תלמידים מרקע כלכלי מורכב, משפחות חד הוריות, ילדים שעוברים מעבר של דרום המדינה, שזה כרוך במעברים והסתגלות.

מירי קופיטו: אנחנו מדברים על ניידות מהעיר ואל העיר בכל שנה במספרים לא מבוטלים.

מירי קופיטו: לסבר את האוזן, בתשס"ט נקלטו בתוך העיר במהלך שנת לימודים 208 תלמידים, בתש"ע נקלטו 80 תלמידים במהלך שנת הלימודים, ובתשע"א 80 תלמידים עד כה.

אנסטסיה מיכאלי: מה זה הנתון הזה?

מירי קופיטו: קליטת תלמידים במהלך השנה.

מירי קופיטו: אחרי 1 בספטמבר.

מירי קופיטו: מיותר לציין מה זה עושה למערכת ולמסגרות החינוך.

מירי קופיטו: זה משהו שמטלטל את המערכת.

רונית תירוש: את מקבלת תקנים על התוספות האלה?

מירי קופיטו: לא.

מירי קופיטו: אחרי שנסבר התקן, לא.

מירי קופיטו: הכול בהתנדבות.

דרור גניאל: המצבת נסגרת ב-15 לחודש, כידוע לך.

מאיר יצחק הלוי: רונית, את מבינה את המשמעות?

מאיר יצחק הלוי: את מכירה את זה לפני ולפנים.

מאיר יצחק הלוי: תחשבו שבמהלך השנה אני צריך לקלוט עוד מאה תלמידים ואין לי תקנים.

מאיר יצחק הלוי: זה פשוט מטורף.

דרור גניאל: יש לנו שלוש שנים ברצף ששכבות חסומות בקליטה.

מירי קופיטו: כיתות חסומות אבל אין לנו ברירה כי אנחנו צריכים לקלוט.

מירי קופיטו: אין לנו אפשרות לעצור במחסום ולומר שהכיתה חסומה או אין לנו יכולת לתת מענה לילד עם צורך כזה או אחר.

יהודית גידלי: אתם קולטים ילדי חוץ.

דרור גניאל: בדרך כלל הם באים עם המשפחה.

מירי קופיטו: אותם ילדים באמת חיים בנסיבות שלא מאפשרות לקלוט תקינה ואנחנו צריכים לתת את המענים האלה, וזה לא פשוט.

מירי קופיטו: הקושי המשמעותי ביותר הוא התנודות שיש בתוך המערכת, דבר שמקשה על קידום מהלכים חינוכיים.

רונית תירוש: אגב, מה הפרופיל של המתווספים הללו?

דרור גניאל: הם נרשמים אצלי באגף החינוך ובאותו בוקר עוברים לאגף לשירותים חברתיים ונרשמים גם שם.

רונית תירוש: מי הם?

דרור גניאל: חד הוריות, אנשים שרוצים לפתוח דף חדש.

דרור גניאל: אני לא מדבר על אלה שגונבים את הגבול.

מירי קופיטו: בשוליים ילדי רופאים ומנכ"לים.

מירי קופיטו: זה בשוליים.

מירי קופיטו: בדרך כלל הם אלה שבאים בחופשת הקיץ ולא במהלך שנת הלימודים.

מירי קופיטו: מאיר ציין גם את המורכבות של הטיפול בחינוך המיוחד ועל הדרישה לעמוד בתקן לפתיחת כיתה עם אפיון מסוים.

מירי קופיטו: כך היה לנו לפני שנתיים כאשר רצינו לפתוח כיתת תקשורת, מה שאנחנו קוראים כיתת אוטיסטים, ולא היו לנו מספיק ילדים.

מירי קופיטו: אנחנו נאבקנו וביקשנו את הסיוע כי לייצר עוד אוטיסטים בעיר, כמובן שזה בלתי אפשרי וגם אי אפשר לייבא מעקבה או ממצרים.

מירי קופיטו: אנחנו מדברים על זה בציניות כי זה דבר מאוד מאוד מאוד כואב.

יעקב כץ: כאן המסתננים מונים כבר 12 אחוזים ואולי יותר, כאשר בתל אביב מדובר רק בשישה עד שבעה אחוזים, אבל בתל אביב הם משלבים אותם בכל בתי הספר.

יעקב כץ: זה הפך להיות עניין חזוני ואידיאלי.

יעקב כץ: יש שם הרבה ארגונים שדואגים להם, לא רק בדרום העיר, ברוגוזין ובבית ספר הירדן, אלא היום הדבר הוא כל כך מצליח שמפזרים אותם בכל בתי הספר בעיר כדי שכולם ייהנו.

דרור גניאל: זה לא קורה כאן.

יעקב כץ: אנחנו לא מתייחסים למסתננים ככלל, הם כאילו אוויר.

דרור גניאל: לא.

יעקב כץ: איפה הם לומדים?

יעקב כץ: איפה הם נמצאים?

יעקב כץ: כמה יש?

יעקב כץ: 12 אחוזים מתושבי העיר.

יעקב כץ: אני צריך לדעת את זה משום שצריך לטפל בהם.

כרמל שאמה-הכהן: בתל אביב הם לומדים גם בצפון תל אביב?

יעקב כץ: מפזרים אותם.

רונית תירוש: לא, אני לא מאמינה.

יעקב כץ: מפזרים אותם בכל העיר כאשר רובם לומדים בדרום העיר.

יעקב כץ: בבית ספר ירדן ורוגוזין, הרוב הם מסתננים, אבל כיוון שתושבי תל אביב מתלוננים, מפזרים אותם עם אוטובוסים בכל בתי הספר, אבל רק בבתי הספר הממלכתיים ולא בבתי הספר של ש"ס.

מאיר יצחק הלוי: אין לנו.

יעקב כץ: לא מפזרים אותם בין בתי הספר הדתיים ולא בין תלמודי התורה של אגודה.

מאיר יצחק הלוי: אין ילדי מסתננים שלומדים בבתי הספר.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן שתי כיתות גן.

יעקב כץ: וכשהם יגדלו, מה תעשה?

מאיר יצחק הלוי: אני הודעתי - ואני יודע שאני חשוף בצריח – שאני לא אקלוט אותם במערכת החינוך בעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: דיברתי על זה אפילו בשיחת מסדרון עם יושב ראש הוועדה.

מאיר יצחק הלוי: אני לא אקלוט אותם עד אשר אני לא אקבל מענה ומתווה מדויק ומסודר באשר לסטטוס שלהם.

מאיר יצחק הלוי: מאחר שאני יודע שאף אחד לא מסוגל לתת לי את זה, אז אף אחד גם לא ייקלט.

דרור גניאל: אנחנו נותנים להם את המענק כמו שמחייב.

דרור גניאל: יש לנו שתי מסגרות לחינוך הקדם יסודי.

דרור גניאל: אנחנו פועלים מכוח חוק חינוך חובה שמחייב אותנו ויש לנו גן שמיועד רק להם.

דרור גניאל: נזכיר שמדובר בילדים שחלקם נוצרים וחלקם מוסלמים ויש גם בית ספר יסודי שנמצא בקיבוץ אילות עם צוות שלהם.

דרור גניאל: זאת סוגיה מאוד מורכבת אבל הם לא משולבים במערכת.

מירי קופיטו: תופעה חדשה שהתחילה אצלנו ומאיר קצת התייחס אליה היא הנושא של ילדים בגיל בית הספר העל יסודי שמגיעים לכאן בגפם בחופשת הקיץ לעבוד, וירא כי טוב, מוצאים דודה או סבתא ומבקשים להישאר לגור אצל אותם בני משפחה ולהירשם במערכת החינוך שלנו.

מירי קופיטו: בדרך כלל הם לא ילדים ללא בעיות.

מירי קופיטו: זאת סקירה יותר על הקשיים ועל הייחודיות בה פועלת המערכת.

מירי קופיטו: אני יכולה לומר שעל אף זאת ולמרות הכול, אני חושבת שאנחנו מנהלים כאן מערכת חינוך טובה עם הישגים יפים מאוד.

מירי קופיטו: יושבת כאן המפקחת על החינוך העל יסודי שיכולה להעיד ולגבות זאת.

מירי קופיטו: יש לנו זכאות יפה בבחינות הבגרות בצד מאבק מאוד עיקש על מניעת נשירה.

מירי קופיטו: עם כל הקשיים הללו, אנחנו עושים באמת פעילות טובה.

מירי קופיטו: אנחנו מסתכלים על מוסדות החינוך שלנו, ואתם תראו היום ממש על קצה המזלג שניים מהם, ורמת האסתטיקה בסביבות הלמידה היא ברמה מאוד מאוד גבוהה.

מירי קופיטו: שוב, יושבת כאן אחת שרואה את כל המחוז והיא יכולה להעיד על כך.

מירי קופיטו: יש לנו מהלך שאנחנו קידמנו, מהלך תלת שנתי של צמצום מספר תלמידים בכיתות ובגני הילדים.

מירי קופיטו: היום הממוצע עומד על 29 ילדים וזה פרמטר מאוד מאוד חשוב.

רונית תירוש: בכיתות א'-ב' יש לכם את הפיצול?

דרור גניאל: כן.

דרור גניאל: גם בכיתות ז'-ח'.

דרור גניאל: כל היתר, על חשבון הרשות.

מירי קופיטו: שני פרמטרים טכניים של צמצום מספר תלמידים, סביבות מאוד מאוד אסתטיות, בהחלט פתיח טוב להתחיל להוביל מהלכים חינוכיים.

מירי קופיטו: דיברנו אתמול על התוכנית של עיר ללא אלימות שאצלנו היא חוצה את כל מוסדות החינוך, מגיל גן ועד כיתה י"ב והיא בשפה אחידה ודבורה בקרב הורים, תלמידים ומורים.

רונית תירוש: התוכנית מוכיחה את עצמה?

מירי קופיטו: עד כה, כן.

רונית תירוש: גם מול עלותה?

דרור גניאל: מי כמוך יודע שתוכנית מניעה הרבה יותר זולה מתוכנית טיפולית.

דרור גניאל: אני אבקש מוערכת הדין שרון מיר, מנהלת התוכנית בעיר, שתעביר אליך את המצגת שהצגנו אתמול בערב עם התוצאות, גם ההליך כולו, גם תפיסת העולם וגם התוצאות אצלנו.

רחל אניסמן: קיבלנו את תוצאות המיצב בחטיבות הביניים - 92 אחוזים בכל שלושת בתי הספר מרגישים מוגנות.

רחל אניסמן: בעצם בעיר זה לא דבר מובן מאליו כי העיר היא לא עיר כמו כל הערים.

רחל אניסמן: באמת בסיטואציה המיוחדת של עיר תיירות – זה ממוצע ארצי ובתנאים המיוחדים – אני חושבת שחלק לזה יש גם בתוכנית שקיימת בתיכוניים, תוכנית שמטפלת בכל הנושא של מוגנות והתלמידים מדוחים על הרגשת מוגנות גבוהה מאוד.

מירי קופיטו: אמנה מספר תוכניות שאנחנו מקיימים במערכת, אבל לא אכנס לפירוט שלהן כי את הכול תוכלו למצוא בתוך החוברת שהכנו עבורכם, על כל התוכניות שפועלות בתוך המערכת.

מירי קופיטו: יש לנו כאן מהלך תקשור שהוא מגיל גן ועד כיתה י"ב, מהלך שלא חיכינו להכרזת שר החינוך על תוכנית התקשוב הלאומית אלא התחלנו בתוכנית הזאת לפני שלוש שנים ואצלנו היא לא פועלת רק בבתי הספר היסודיים.

מירי קופיטו: השנה אני מכניסה אותה גם לתוך גני החובה והיא פועלת אצלנו גם בעל יסודיים.

אנסטסיה מיכאלי: מה הכוונה בתקשוב?

מירי קופיטו: הוראה ולמידה מתוקשבת בכל כיתה, כיתה חכמה, יש מחשב, לוח אינטראקטיבי ומקרן.

מירי קופיטו: התשתיות הן לא מה שחשוב כאן אלא מה שחשוב כאן זה התהליך של ההכשרה שעוברים כל צוותי החינוך בהשתלמות מוסדית ובשעת הלימודים בכל הדיסציפלינות, איך לשדרג את ההוראה ולהתאים אותה למאה ה-21.

אנסטסיה מיכאלי: כמעט שנה טיפלתי בנושא ספרי הלימוד ולכן אני שואלת מה מצב ספרי הלימוד במצב של כיתה מתוקשבת?

מירי קופיטו: אין שום מניעה.

מירי קופיטו: זה לא מתנגש.

מירי קופיטו: בכל המערכת יש מערכת של השאלת ספרים.

אנסטסיה מיכאלי: כל הכבוד.

מירי קופיטו: יש מקומות, מספר נקודתי, בהם יש ספרי לימוד דיגיטאליים אבל אנחנו לא מוותרים בשום פנים ואופן על הספר הקשיח.

דרור גניאל: את המהלך הזה מוליכה בכל הישוב מירי, וצריך לומר שיש כבר ספרים דיגיטאליים שנמצאים בקמפוס הווירטואלי.

דרור גניאל: זה מאפשר גם להורים כניסה ולא רק לתלמידים.

דרור גניאל: אסור לראות בתקשוב חזות הכול, לחלוטין לא.

אנסטסיה מיכאלי: הם עושים בדרך כלל מנוי לבית הספר והשאלה איך אתם סגרתם את ההסכם הזה שההורה יכול להיכנס.

דרור גניאל: סגרנו את ההסכם בלי מנוי.

מירי קופיטו: יש מנוי בית ספרי.

מירי קופיטו: ההורה נכנס ויש סיסמה.

מירי קופיטו: פועלת גם מערכת של אייקון ברוב בתי הספר, שזאת מערכת משותפת עם נתונים ומעקב אחר התלמיד ואופן הלמידה שלו והתפקוד שלו בתוך בית הספר, כאשר להורה יש סיסמה והוא יכול להיכנס מהבית.

מאיר יצחק הלוי: כל הנושא של עידוד לקריאה, חשוב שתדעי, קיים.

דניאל בן-סימון: אתה דיברת על נערים ונערות שבאים לאילת כעיר מקלט ובעצם עוזבים את המשפחה בגיל 15-16 ומתנחלים על החוף ובונים חיים חדשים.

דרור גניאל: לא על החוף.

דרור גניאל: בדרך כלל מתנחלים בבתי משפחות.

מירי קופיטו: אצל הדודה או אצל הסבתא.

דניאל בן-סימון: זאת תופעה שקיימת רק באילת.

דניאל בן-סימון: הם באים לאילת ופותחים חיים חדשים.

דניאל בן-סימון: הם לא רשומים בשום מסגרת.

דניאל בן-סימון: מה אתם עושים עם הקבוצה הזאת?

דרור גניאל: אני אסביר לך.

דרור גניאל: יש לנו שני מופעים של הדבר הזה.

דרור גניאל: בגלל קוצר הזמן אני אתן תשובה קצרה.

דרור גניאל: יש שני מופעים.

דרור גניאל: מופע אחד הוא כאשר צעיר בדרך כלל בכיתה י"א או בכיתה י"ב, ולעתים גם קודם לכן, מגיע לאילת, המקום מוצא חן בעיניו והוא מבקש ללמוד כאן כשהוא נמצא אצל הדודה והדוד.

דרור גניאל: אם מדובר בנער שלמד קודם במערכת אחרת ומבקש, יש אפוטרופסות והכל מסודר, אין מניעה לקבלתו למרות שבדרך כלל הוא בא עם חבילה לא קטנה ולא מצומצמת של אתגרים, כך אנחנו קוראים לזה.

דרור גניאל: קבוצה אחרת של תלמידים מגיעה – אני יכול לתת דוגמה – כאשר יש לנו מתחילת השנה שישה תלמידים שהגיעו לאילת ואנחנו הוצאנו עבורם את הפטור.

דרור גניאל: הם כבר שנה לא לומדים במקומות אחרים בארץ.

דרור גניאל: הישוב ממנו הם באים לא הוציא להם פטור, הם הגיעו לכאן ואנחנו הוצאנו להם פטור ושילבנו אותם בקידום נוער.

דניאל בן-סימון: יש מעקב.

דרור גניאל: כן.

דרור גניאל: התופעה השלישית שקשורה לעניין הזה היא של משפחות שמאלף ואחד טעמים, רוצות לפתוח דף חדש.

דרור גניאל: בדרך כלל אני מכיר מעט משפחות שפותחות דף חדש בירוחם, ואין לי שום דבר נגד ירוחם, או דף חדש בדימונה.

דרור גניאל: בדרך כלל אומרים רחוק מהמשפחה הגרעינית, נתחיל שם.

דרור גניאל: יש גם עבודה ובאילת אין אבטלה כי תמיד אפשר לעבוד בבית מלון.

דרור גניאל: אז הם באים.

דרור גניאל: הנתונים שנתנה קודם מירי מדברים בעד עצמם.

דרור גניאל: לקבל 200 תלמידים במהלך השנה, אף אחד מהילדים האלה לא שאלו אם הוא רוצה לעבור, הוא עובר בלית ברירה, ואני לא צריך לומר מה המהלך המשפחתי עושה.

דרור גניאל: אנחנו עושים לו תוכנית אישית ומלווים אותו ולפעמים אחרי חודש, אחרי שנה, אחרי חצי שנה, הוא בכלל נעלם.

יעקב כץ: אני רוצה לשאול שאלה את ראש העיר.

יעקב כץ: כמה בתי מלון מתוכננים כאן בשנים הקרובות?

מאיר יצחק הלוי: בוא נתחיל בזה שנאמר שיש לנו היום 12 אלף חדרי בתי מלון פלוס-מינוס.

מאיר יצחק הלוי: זה בין 11 אלף ל-12 אלף.

מאיר יצחק הלוי: עשר שנים לא נבנה כאן אף בית מלון כי ביטלו את התמריצים לאורך השנים.

מאיר יצחק הלוי: אמורים להיבנות עכשיו שני בתי מלון - בעידוד שר התיירות שטיפל בעניין הזה - סביב הלגונה, משהו בסדרי גודל של 800-900 חדרים בשני בתי המלון.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו בתוכנית של אישורים עוד כאלף חדרים, גזית גלוב וכאלה.

מאיר יצחק הלוי: הסך הכול, על פי התוכניות שלנו, להגיע לעשרים אלף חדרים.

יעקב כץ: שזה אוטומטית הכנסה נוספת.

מאיר יצחק הלוי: נכון.

יעקב כץ: זה מה שאמר בעצם דניאל, ללכת על הקו שאתם עובדים בו ולחיות ממנו.

יעקב כץ: נמצאים כאן שני ראשי ועדות נוספים, שאני חושב שהן הוועדות הכי חשובות בכנסת והכי מעשיות בשונה מוועדת החוץ והביטחון שהיא יותר דקלרטיבית.

יעקב כץ: הוועדות האלה, ועדת החינוך שהיא ועדה סטטוטורית, וועדת הכלכלה שראינו שכמעט ראש הממשלה התאבד כדי לשים את האיש שלו ובסוף הוא שם את האיש שלו.

יעקב כץ: כרמל, העיר היא רחוקה מהציביליזציה.

מאיר יצחק הלוי: היא ציביליזציה בפני עצמה.

יעקב כץ: מאיר, אתה ראש עיר מיוחד מאוד.

יעקב כץ: יש לך צוות שאי אפשר שלא להתרשם ממנו.

יעקב כץ: אני חושב שבעקבות העובדה שנכנסו לכאן, ועוד נכנסים לכאן, אלפים רבים שלא מתוכננים, העיר הזאת חייבת לקבל שדרוג ודחיפה מיוחדת כדי שהיא תשרוד.

יעקב כץ: צריך להבין, זה לא טיפול סטנדרטי אלא הטיפול צריך להיות.

יעקב כץ: אני אומר את זה לכרמל כי אנחנו ראינו את נערי האוצר.

יעקב כץ: היום הכותרות הן שאחרי השריפה הבטיחו כל מיני דברים, הגיעו לוועדת הכספים והאוצר עושה ככל העולה על רוחו.

יעקב כץ: אתה באת אתמול עם רעיונות נפלאים ולא הבנת מה הם עושים עם הנושא של האחוזים, הם הקשיבו ושמעו, אבל הם הולכים בדרך שלהם.

יעקב כץ: אם לא יתפסו אותם בגרון ויכריחו אותם לעשות מהלכים יוצאי דופן, העיר הזאת באמת עלולה להיגמר כי אף אחד לא סופר את הבעיה שנוצרה כאן, את הגיבנת של 12, 15, 17, 20, 30 ו-409 אחוזים, ומצד שני העיר מתמודדת עם בעיות שהיא רחוקה מהציביליזציה.

יעקב כץ: אם לא יהיה כאן מהלך של שבירת כלים, אני לא רואה את המערכת יוצאת מגדרה, כי גם אחרי 44 הרוגים לא נראה שהיא יוצאת מגדרה.

יעקב כץ: הם מאוד מאוד חרדים, מאוד קיצוניים ומאוד שמרנים והם יותר חרדים מהחרדים של נטורי קרתא, האוצר.

יעקב כץ: כשהם הולכים לאיזשהו כיוון, אי אפשר ממש לתקן אותם ואי אפשר לשנות אותם.

יעקב כץ: מאיר הוכיח שהוא חזק, גם האיש הזה שיש לו את הבוס שלו, ושניהם חזקים.

יעקב כץ: צריך כאן לשבור את משרד האוצר.

יעקב כץ: אתה יכול לדבר מאה פעמים, אבל אם לא תהיה כאן שבירה של משרד האוצר, המהלך לא ילך.

כרמל שאמה-הכהן: התכנון מתקדם?

מאיר יצחק הלוי: אמר השר שנתנו הנחיה להמשך תכנון.

כרמל שאמה-הכהן: מה עושים מאז ניתנה ההנחיה?

מאיר יצחק הלוי: אני לא יודע לומר לך, אבל יש כסף להמשך טיפול.

רונית תירוש: אני רוצה לחזור לתחום החינוך.

רונית תירוש: אני מנסה לשאול את עצמי כאדם שיושב במרכז איזה תמריץ יש לי לבוא לאילת.

דרור גניאל: כעובד הוראה?

רונית תירוש: כמשפחה.

רונית תירוש: נניח משפחה עם ילדים קטנים.

אלכס מילר: הוא אומר שיש תמריצים שונים.

רונית תירוש: למורים אפשר לתת תמריצים.

רונית תירוש: דווקא יש סעיף תמריצים למורים וזה דיפרנציאלי, ולעיר אילת זה פי שניים מאשר מי שהולך לירוחם.

רונית תירוש: אני מדברת על משפחה.

רונית תירוש: הורים צעירים בעיקר מוכנים ללכת למצפה בגליל או למקום נידח בנגב שיש בו ייחודיות בתחום החינוך לילדים שלהם ומקום עבודה שאפשר להתפרנס ממנו.

רונית תירוש: לגבי תחום החינוך.

רונית תירוש: אני יודעת שבתל אביב רבתי המלחמה שם היא להגיע לבתי ספר ייחודיים.

רונית תירוש: אם אתם הייתם יכולים לייחד את העיר בבתי ספר מאוד מאוד מיוחדים עם המשאבים הנדרשים לכם , אני חושבת שזה היה עוד איזשהו תמריץ לזוגות כאלה ואחרים.

רונית תירוש: במרכז זה די מפותח, אבל יש תור ולא נותנים לאפשר פיתוח נוסף של בתי הספר הללו.

רונית תירוש: יש את רשת מופת של המגזר הרוסי שעושה פלאים בלימודי מדעים, שפות, מתמטיקה ברמה מאוד גבוהה ואנשים עומדים בתור להיכנס לשם.

אלכס מילר: אני חושב שיש עוד פרמטר שצריך לקחת אותו בחשבון וזה פרמטר של תעסוקה.

רונית תירוש: כן.

רונית תירוש: זה גם תעסוקה אבל אני לא מומחית בזה.

אלכס מילר: אין ספק שאם תהיה כאן איזושהי תכנית לעידוד כניסת חברות כמו חברות הי-טק, כמו חברות תעשייה, שיוכלו לשלב את הפעילות שלהן עם הבוגרים של המוסד האקדמי, עם הסטודנטים, עם הנדסאים וטכנאים למרות שאני לא יודע אם יש לך כאן כאלה, כמו שהיה שיתוף פעולה מאוד יפה בין אינטל לאורט סינגל ובסקי בתל אביב והשתלבו יפה מאוד באמצע הלימודים והתחילו לעבוד ולעשות פרויקטים.

אלכס מילר: גם זה חלק מהעניין.

אלכס מילר: לא כל מי שגר כאן, אם הוא רוצה לגור כאן ולהישאר, הוא מחפש את התחומים שקשורים לאופי העיר.

אלכס מילר: יש הרבה מאוד תחומים בארץ שמחפשים היכן להיכנס וגם כאן הממשלה יכולה לעשות רגולציה.

אלכס מילר: לא צריך לשים את הכול במרכז הארץ.

אלכס מילר: יש לכם כאן את הנמל שגם הוא יכול להיות חלק מהעניין ולהוסיף.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שמה שהעליתם כאן, אלה אמירות הכי משמעותיות בדיון שלנו כעיר.

מאיר יצחק הלוי: אם אנחנו רוצים באמת לעשות שדרוג לעיר במשתנה הדמוגרפי, לי ברור לגמרי שאתה צריך לייצר תנאים לאוכלוסייה שתגיע.

מאיר יצחק הלוי: הדרך היא לראות איזה מערכת חינוך אתה מציע, איזה מערכת תרבות ושעות פנאי, דבר שהפך להיות מאוד משמעותי, ואיזה תעסוקה אתה מציע.

מאיר יצחק הלוי: אלה הדברים.

מאיר יצחק הלוי: לשם אנחנו מכווינים אל מול קשיים בסיסיים כמו למשל גיוס כוח אדם איכותי כדי לעשות את מה שאת אומרת.

מאיר יצחק הלוי: בואי נגיד שאנחנו רוצים לייחד בית ספר בתחום של אומנויות הבמה, כדוגמה.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זה חלום שלי כאיש במה.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר לך שלהביא לכאן מורים היום בתחומים הללו, זאת קריעת ים סוף.

מאיר יצחק הלוי: אני אספר לכם שבאסון הכרמל נהרג צוער שאשתו מורה בחמש יחידות בגרות במתמטיקה.

מאיר יצחק הלוי: הקן המשפחתי הוא בבאר שבע.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו כבר היום יודעים שחסרה לנו במערכת מורה למתמטיקה, ורונית, להשיג מורה למתמטיקה חמש יחידות בגרות היום באילת, זה בעייתי.

רונית תירוש: גם במרכז, על אחת כמה וכמה.

מאיר יצחק הלוי: בדיוק.

מאיר יצחק הלוי: לכן אני אומר ששאלת השאלות היא מה נולד לפני מה, הביצה או התרנגולת.

מאיר יצחק הלוי: מה שאתה אומר, אלכס, זה הדבר הכי נכון.

מאיר יצחק הלוי: סטף ורטהיימר, פניתי אליו לפני שבע שנים להקים כאן פארק באילת, והוא אמר לי: אדוני ראש העיר, יש לך כוח אדם ראוי לעניין?

מאיר יצחק הלוי: לא שאני אייבא אותו, יש לך בנמצא?

מאיר יצחק הלוי: אמרתי לו, לא.

מאיר יצחק הלוי: הוא אמר: כשיהיה לך, תחזור אלי.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זאת הסיבה שהחלטתי שאני הולך לפתח את נושא הקמפוס.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי שאני חייב שיהיה לי מאגר כוח אדם זמין וקרוב כדי שיהווה את התשתית הראשונה.

אלכס מילר: אבל איך יהיה לך כוח אדם אם ברגע שהם מגיעים לרמה להיות משולבים, הם לא מוצאים כאן את המענה ועוזבים?

מאיר יצחק הלוי: אם תגיע למסה הקריטית, ואתה שואל אותי מה היא, אני חושב – בבדיקה שהיא לא אמפירית אבל זאת הבדיקה שנמצאת אצלי – שאם נגיע ל-1,500 סטודנטים שלומדים הנדסה, מינהל עסקים, חשבונאות, מתחילה להיווצר כאן מסה שאתה בא ואומר היום ל-נס טכנולוגיות שתבוא להקים אצלי סטרט-אפים והיי-טקים, כי יש לי מתוך מאגר כוח אדם קיים איקס שהם יוכלו לדלות.

מאיר יצחק הלוי: לשם אני מכוון.

מאיר יצחק הלוי: אף מפעל, ואני אומר את זה עם כל הרצון הטוב, לא יביא עכשיו לאילת גם אם תפתה אותו, אם אין לו את המשאב האנושי הזמין.

רונית תירוש: לסטודנטים יש עבודות גם במלונות, בחדרנות ובמלצרות.

אלכס מילר: כשמדברים על התעשייה, זה תחום שהוא מאוד סגור.

אלכס מילר: זה אומר שאם יש כאן מסלול של הנדסאים – וזה לא קשור למועצה להשכלה גבוהה אלא זה קשור למשרד התעשייה.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו אדריכלים, יש לנו מיזוג, חשמל.

מאיר יצחק הלוי: לא הרבה.

אלכס מילר: אם אנחנו הולכים למהלך של תמרוץ חברות שרוצות לפתוח עסקים בישראל, הם צריכים לדעת שהם נכנסים לכאן ויש להם כוח אדם.

אלכס מילר: אם אתה אומר שאין לך שום בעיה ואתה נותן להם הנחה בארנונה וכולי, גם אם העובדים שהם מביאים הם מבאר שבע, כי שם לא חסרים בכל התחומים הטכנולוגיים.

אלכס מילר: מביאים אותם לכאן כדי שייתנו מענה לשנה-שנתיים או שלוש עד שאתה מתחיל את התהליך.

אלכס מילר: שמע, אין מה לעשות, האנשים שבוחרים תחום טכנולוגי יכולים לקבל כאן מענה ולא לברוח.

אלכס מילר: עוד תחום שלדעתי חשוב מאוד ואנחנו גם נקיים ישיבה בוועדת החינוך בכל מה שקשור לאנשי האקדמיה להיבט השירות והיבט המלונאות.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו בית ספר.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: למה שכאן לא יהיה איזשהו מרכז ארצי לכל הנושא הזה?

אלכס מילר: אחד הביקורות הכי קשות שאנחנו מקבלים מהעולם הוא בהיבט השירות לתייר.

מאיר יצחק הלוי: צודק.

אלכס מילר: זה אחד הדברים הכי קשים.

אלכס מילר: אנחנו נמצאים בתחרות מאוד גדולה מול כל העולם ונסענו והתארחנו במקומות שונים בעולם, ומיד מזהים את ההבדל בין המקומות השונים.

אלכס מילר: צריך לראות איך מושכים את התייר לחזור בחזרה לאותה מדינה והמדינה יודעת שברגע שבן אדם מקבל את השירות שלו, הוא יחזור.

אלכס מילר: אני יכול לתת לך דוגמה ולא משנה היכן היינו בארץ ועם מי ישבנו, אבל ישבנו עם אישיות מאוד בכירה כשבאמצע הארוחה התפרק השולחן.

אלכס מילר: אלה דברים שלא תראה בשום מקום בעולם.

אלכס מילר: אני חושב שגם בנושא הזה אילת יכולה לתת מענה יפה מאוד.

אלכס מילר: אני גם דיברתי עם שר התיירות על כל הנושא.

אלכס מילר: אני שמעתי משר החינוך שיש מסלול בנושא מלונאות בתוך משרד החינוך.

אלכס מילר: מסלול מלונאות ותיירות.

אלכס מילר: אני בודק במשרד התיירות ואין להם מושג על מה מדובר.

דרור גניאל: במשרד החינוך יודעים.

אלכס מילר: במשרד החינוך יודעים, אבל במשרד התיירות לא יודעים שיש דבר כזה.

אלכס מילר: יכול להיות שאין סינרגיה.

אלכס מילר: משרד אחראי יכול לתת את התכנים, המשרד שמבצע הוא מבצע את זה לפי הדרך שלו.

אלכס מילר: יש תחרות מטורפת בין משרד החינוך לבין משרד התעשייה בכל מה שקשור להיבט של החינוך הטכנולוגי והחינוך המקצועי.

אלכס מילר: יש החלטה של כנסת ישראל לתת חינוך חובה עד כיתה י"ב ומי שנושר ממערכת החינוך הפורמאלי, צריך לתת לו מענה ובדרך כל המענה הוא מענה מקצועי.

אלכס מילר: או שיחליטו להעביר את כל נושא החינוך למשרד החינוך ושם יטפלו בכל המערכת, או שתהיה איזושהי סינרגיה.

אלכס מילר: אני חושב שבתחומים שהיום אילת מזוהה אתם, אין שום בעיה לרוץ גם בתחומים האלה.

אלכס מילר: אם היום תתקבל החלטה אסטרטגית שאילת הופכת להיות למרכז להדרכה בכל מה שקשור לנושא של המלונאות והשירות, לדעתי גם כאן המשאבים ילכו לשם כי גם בטבריה רוצים לתת מענה לאותן הבעיות שקיימות היום עם התייר שמגיע והם מחפשים את הפתרונות האלה באיזשהו מקום.

אלכס מילר: אין ספק שגם כאן זה יכול להיות כי משאבים בנושא הזה לא חסרים לך, מבחינת המקום.

מאיר יצחק הלוי: מה שנאמר כאן, זאת התפרצות לדלת פתוחה ואני מודה לך על כך.

מאיר יצחק הלוי: מה שאמר מנואל טרכטנברג, כאשר דיברנו אתו, וזה מתחבר למה שאתה אומר – כי בהתחלה הוא רצה להקים כאן פלטפורמת מצוינות בתחום של הביולוגיה הימית ובזה לגמור את העניינים האקדמיים, אבל כמובן שהתנגדנו לזה התנגדות נחרצת – הוא אמר שניקח את היתרונות היחסיים של אילת ונהפוך אותם למעגלים של מצוינות ונמשיך את מה שיש באוניברסיטה כמו שזה.

מאיר יצחק הלוי: בין היתר, ניקח את תעשיית המלונאות, תיירות נופש, שעות פנאי.

מאיר יצחק הלוי: שעות פנאי הפכו להיות תעשייה.

מאיר יצחק הלוי: היום בעולם זאת תעשייה.

מאיר יצחק הלוי: זאת תעשייה שמגלגלת מיליארדים, ונהפוך את אילת למרכז בין לאומי לתעשייה של מלונאות, תיירות ונופש.

מאיר יצחק הלוי: אני הצעתי לפרופסור כרמי, אמרתי לה שיש לה בבן גוריון מסלול של תיירות, לשם מה?

מאיר יצחק הלוי: תעתיקו את המגמה הזאת לאילת ואז נקים כאן מרכז ונציע לשכנים שלנו ממזרח ומדרום, מטאבה ועקבה, לבוא לכאן, נסייע לכל הנוער היהודי בעולם ללמוד כאן ונהפוך את זה למקור שהוא יהיה הכי אקסקלוסיבי בעולם בתחום של מלונאות, תיירות ונופש כמפעל.

מאיר יצחק הלוי: נשקיע מאמץ מרוכז.

קריאה: מאיר, תוסיף לזה גם ספורט.

מאיר יצחק הלוי: נכון.

מאיר יצחק הלוי: משום מה דילגנו על הפרק הזה אבל חשוב לי שתדעו שאילת מתייצבת לאט לאט גם כקריית ספורט.

מאיר יצחק הלוי: אני לגמרי קונה את מה שנאמר כאן על ידי אלכס.

מאיר יצחק הלוי: שאלה כאן רונית תירוש לגבי מה ההשקעה שלנו פר תלמיד.

מאיר יצחק הלוי: חשוב שנדע שאנחנו בעשרת הערים המובילות בהשקעות פר תלמיד, אבל היום מספרים מדויקים אני לא יודע לתת.

דרור גניאל: אני לא זוכר את המספרים אבל היינו במקום שביעי ואחר כך במקום השמיני בהשקעה פה תלמיד.

אלכס מילר: מספיק שתהיה החלטה, כחוק, שכל מי שנכנס לתחום של שירות, צריכה להיות לו תעודת מוסמך.

אלכס מילר: יש לנו בישראל בעיה מאוד קשה בהרבה מאוד תחומים ושירות הוא אחד התחומים.

אלכס מילר: ראית את התוכנית של כלבוטק על הכירורגיה הפלסטית?

מאיר יצחק הלוי: לא.

אלכס מילר: יש אנשים שמתעסקים בתחום אחד ופתאום חושבים שהם יכולים להתעסק בכל מיני תחומים.

אלכס מילר: בתחום אחד יש סכנת נפש וסכנת חיים, ובתחום אחר יש סכנה למדינה שהיא מאבדת הכנסה כלכלית מאוד גדולה.

אלכס מילר: ברגע שהבן אדם יוצא מכאן ואומר שבחיים הוא לא יחזור לכאן כי הוא סבל, זה קרה בגלל סדרת דברים.

אלכס מילר: הוא לא קיבל שירות טוב, לא הגיע לכאן בטיסה וכולי.

אלכס מילר: יש הרבה מאוד דברים.

אלכס מילר: אני חושב שדווקא בנושא הזה, ברגע שמקבלים החלטה שגם בתחום המלונאות, גם בתחום השירות, צריכה להיות הסמכה ותעודת הסמכה מטעם משרד התעשייה, אם זה משרד התעשייה או שזה בתחום הניהול, אם זה תואר ראשון בתחום הניהול של המלון או כל תחום ותחום, כך אולי נוכל ליישר קו.

אלכס מילר: אם אתה תהיה כאן המרכז דרכו צריך לעבור, כל אדם שרוצה לעבוד בתחום הזה, יצטרך לעבור את האישור של המרכז הזה וכך לדעתי גם תוכל להכניס עוד כוח צעיר לעיר.

אלכס מילר: זה בלי שום קשר לחזון שלך.

מאיר יצחק הלוי: אני מסכים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו מתחילים להתכנס לסיכום.

דרור גניאל: ברשותכם, כמה הערות שיחברו אותנו בחזרה לעניין התקנה והסוגיות המיוחדות לאילת.

דרור גניאל: אני רוצה לחדד שתיים-שלוש נקודות וגם לדבר בזכות ההישגים.

דרור גניאל: במהלך השנים האחרונות מתחולל כאן – אני לא רוצה להגיד מהפכה כי זאת מילה גדולה – שינוי מאוד דרמטי.

דרור גניאל: לדוגמה, לפני חמש שנים אחוז הנשירה בעיר היה כמעט תשעה אחוזים ובשנה החולפת, תשס"ט, אנחנו נמצאים בארבעה אחוזים ואנחנו נרד.

דרור גניאל: זה מהלך מאוד גדול.

דרור גניאל: יותר קל, כולנו יודעים, בשביל להביא גם להישגים יותר טובים, להיפטר מכמה קרונות אחרונים שלא יפריעו לסטטיסטיקה ולשלוח אותם לכל מיני מקומות, אבל לא עושים את זה.

דרור גניאל: המלחמה בנשירה היא חלק מהמהלך.

דרור גניאל: במקביל לזה יש לנו גם שיפור מדהים באחוזי הזכאות.

דרור גניאל: אם אנחנו מדברים על לפני עשור, על משהו כמו 27 אחוזים, אנחנו היום למעלה מ-65 אחוזים, תלוי בבית הספר.

דרור גניאל: במקומות מסוימים אפילו 70 אחוזים.

דרור גניאל: זאת אומרת, אפשר לעשות.

דרור גניאל: העניין הוא שחלק גדול מהילדים באים מבתים מאוד מורכבים וזה דורש מאתנו השקעת משאבים אדירה.

דרור גניאל: לכן כששאלה חברת הכנסת רונית תירוש לגבי העניין של העלות לתלמיד, השקעה פר תלמיד, לא פלא שאנחנו נמצאים במקום השמיני או השביעי במדינה כי העלויות כאן יותר יקרות.

דרור גניאל: אני אדגים את זה בשתי דוגמאות.

דרור גניאל: דוגמה אחת.

דרור גניאל: מורה תל אביבי או ירושלמי שרוצה לעשות השתלמות במחשבים, לא צריך לשאול אף אחד, לא צריך לקבל רשות מאף אחד, הוא הולך לפסגה הקרובה, נרשם להשתלמות וזה נחשב לו לשעות ונגמר הסיפור.

דרור גניאל: מורה אילתי שרוצה לעשות את ההשתלמות הזאת, יש לו שתי אפשרויות.

דרור גניאל: אפשרות אחת היא שאנחנו נביא את ההשתלמות לכאן, נטיס את המומחה, נלין אותו בלילה בעלויות מטורפות, ואפשרות אחרת היא שנטיס את המורה.

דרור גניאל: מכיוון שצריך לעשות שיקול דעת, לעתים אנחנו מטיסים את המרצים ולעתים אנחנו מטיסים את המורים להשתלמות מסוגים שונים.

דרור גניאל: מדובר בסוגיה שהיא עשרות רבות, ואולי יותר, של אלפי שקלים מעבר לביטול הזמן.

דרור גניאל: זאת אומרת, המורה הזאת ששכלה כרגע את בעלה וביום שזה קרה התחלתי לחפש מורה במקומה – לא חיכיתי כי אני מכיר את העיר – היום אני אמור, בתוך שבוע, לקבל החלטה על הטסה של מורה שיגיע ביום ראשון או שני, יהיה כאן שלושה-ארבעה ימים, נשגע את מערכת בית הספר כדי שאפשר יהיה למלא מקום, במידה שהיא לא תחזור.

דרור גניאל: גיוס המורים זאת מלאכה מאוד מורכבת.

דרור גניאל: בעבר, אני אומר לכם כמי שהגיע לאילת בלי שום תמריץ כי זה היה ביתי, הגענו לכל מיני תמריצים.

דרור גניאל: בשנים האחרונות, עוד לפני המהלך שהוביל ראש העירייה בו משרד האוצר ומשרד החינוך חברו והסכימו ואילן לוין חתום על משהו מיוחד למורים המעתיקים מקום מגוריהם לאילת, אנחנו עמדנו בפני שוקת שבורה.

דרור גניאל: אנשים לא רצו לבוא כי אמרו שהם יכולים ללמד בכל מקום אחר בארץ.

דרור גניאל: יתרה מזאת, הם יכולים לעבוד בבית ספר אחד בבוקר ובמקום אחר בערב ואצלנו זה בלתי אפשרי.

דרור גניאל: מורה שלא גר כאן, לא יכול ללמד כאן.

דרור גניאל: אין לי מורים בטיסה.

דרור גניאל: אני לא יכול להביא מורים מתמנע או ממקום אחר.

דרור גניאל: חבל הארץ הזה, המרחק הוא לא רק מרחק פסיכולוגי אלא המרחק הוא מרחק אמיתי ומשמעותי.

דרור גניאל: נקודה נוספת ואולי אחרונה לעניין הזה היא שיש לזה ביטויים רבים, ואני לא רוצה להיכנס לכל הפרטים.

דרור גניאל: אתם תקבלו את המסמך שהכנו בזמנו לוועדת החינוך שראש העיר ייתן לכם.

דרור גניאל: תחשבו על כך שנניח שבארץ מותר ללכת שני קילומטרים ברגל מהבית לבית הספר.

דרור גניאל: נניח.

דרור גניאל: עשינו את זה פעם למישהו ממשרד החינוך, אתו היה לנו ויכוח על המיפוי.

דרור גניאל: הוא הגיע בחודש מאי, ראש העיר לקח אותו בהליכה רגלית, לא ארוכה, מבניין העירייה לבית הספר אותו הוא רצה להראות לו, אבל האדם הגיע מתנשם והיינו צריכים להזמין אליו את נטל"י.

דרור גניאל: שאלנו אותו מה קרה, אתה בלי תיק, אתה רק הולך.

דרור גניאל: זאת אומרת, הסיפור המורכב הוא שמזג האוויר, הקיצוניות של מזג האוויר, 42 מעלות בצל, העובדה שאומרים הצללה, אלה הרי שטויות, אתם יודעים שאין דבר יותר בלתי שווה, מחלוקה שווה לבלתי שווים.

דרור גניאל: אז מה אם הוחלט שיש שני אחוזים, עשרים אחוזים, שבעים אחוזים הצללה?

דרור גניאל: ילד אילתי לבנבן, אם הוא לא רוצה להיראות כמו ראש העיר, הוא צריך להיות בצל.

נסים זאב: למה אתה מביא אותו תמיד כדוגמה?

דרור גניאל: כדוגמה טובה.

דרור גניאל: בגלל שראו אותו הסודנים בטלוויזיה, לכן הם באים לכאן.

דרור גניאל: זאת אומרת, הטמפרטורה הזאת, מעבר לבלאי שזה עושה למזגנים, למערכות הצינון, לאספלט.

דרור גניאל: יאמר לכם ראש העיר כמה עולה לעשות קילומטר כביש באילת.

דרור גניאל: עולה, נדמה לי בשלושים אחוזים יותר, כי החום מתיך את הכביש ואחרי שנה-שנתיים צריך לעשות חדש.

נסים זאב: מה זה מחייב?

דרור גניאל: השקעות.

דרור גניאל: תחזוקה והשקעות.

יעקב כץ: ראש העיר עם כושר השכנוע שלו ואתה עם השפה היפה, לא הצלחתם לשכנע את שטייניץ שהוא איש מלומד ואינטלקטואל ובעל לב זהב?

דרור גניאל: לא.

דרור גניאל: למרות כל המעלות, לא.

מאיר יצחק הלוי: התשובה היא לא.

דרור גניאל: חייבת להיות התייחסות עקרונית אחרת לאילת.

דרור גניאל: אי אפשר לשקול אותה באותו מדד, ולא רק בגלל שאנחנו העיר הכי פריפריאלית.

דרור גניאל: יש נושאי ייחוד כל כך רבים ומורכבים.

דרור גניאל: היום דיברנו בכניסה ואמרה המפקחת שכדי להגיע לעשות פיקוח באילת, היא צריכה לנסוע שלוש שעות בכיוון אחד.

דרור גניאל: היה איזה אירוע חשוב בבית ספר מחר, ואני רוצה אותה מחר, מה היא יכולה לעשות חוץ מלתת עצות בטלפון?

רחל אניסמן: אני באה מבאר שבע אחת לשבועיים ליומיים-שלושה.

דרור גניאל: אנחנו מדברים על מפקחת כוללת.

דרור גניאל: זאת אומרת, נוכחות מסיבית בעיר.

דרור גניאל: המרחק הזה, יש לו משמעויות.

יעקב כץ: את מפקחת רק באילת?

רחל אניסמן: לא.

מאיר יצחק הלוי: חברים, אנחנו לפני יציאה לסיור.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו גדושים באינפורמציה ואנחנו מתנצלים על כך שאנחנו מתלהבים התלהבות יתרה על המידה, אבל לא בכל יום מגיעים לכאן כל כך הרבה אנשים חשובים.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו הרבה מאוד חומרים.

מאיר יצחק הלוי: אני ממליץ שכל החומרים הללו ייכנסו למיניבוס ובדרך לשדה נחלק לחברי הכנסת בתקווה שתוכלו לעיין בהם במהלך הימים הקרובים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו יוצאים עכשיו לסיור בבית ספר יסודי שנקרא בית ספר צאלים.

מאיר יצחק הלוי: אני אספר לכם בדרך אל המקום.

מאיר יצחק הלוי: גילה גולן פרץ היא מנהלת בית ספר צאלים ואני מבקש אותה להציג את הפעילות החינוכית שמתבצעת בבית הספר.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה לספר שמאחור יושבת סיגל, שהיא יושבת ראש ועד ההורים המרכזי, דהיינו, יושבת ראש כל ועדי ההורים בעיר.

מאיר יצחק הלוי: היא חברה בסיירת והיא ילדה שגדלה וצמחה באילת והתמנתה לאחרונה להיות יושבת ראש הוועד ואנחנו גאים על כך שמהשכונה צומחים החברים הטובים.

גילה גולן פרץ: ברוכים הבאים לבית ספר צאלים.

גילה גולן פרץ: נמצאות אתי כאן מנהלת החטיבה הצעירה, סוזי קינן, וסגניתי, יפה זיסמן.

גילה גולן פרץ: אני מנהלת בית הספר זו השנה הרביעית.

גילה גולן פרץ: התמניתי על ידי מינהל החינוך ולאחר מכן עברתי מכרז במשרד החינוך ואני שמחה להיות מנהלת בית ספר כה מיוחד ואני גם אסביר למה.

גילה גולן פרץ: בבית הספר יש 453 תלמידים – בחטיבה הצעירה, מגן הילדים, מגיל חמש ועד כיתה ו' שמתחנכים אצלנו בשני בתים בחטיבה הצעירה, בהם לומדים יחד תלמידי גן וכיתות א'.

גילה גולן פרץ: את החטיבה העליונה מפעילים מכיתה ב'.

גילה גולן פרץ: המעבר הוא מעבר רך מאוד שמאפשר לילדים הסתגלות ללמידה בתוך תנאי בית הספר ואין הדבר מובן מאליו בימינו אנו.

גילה גולן פרץ: נקודת המוצא של בית הספר.

גילה גולן פרץ: בית הספר הוא בית ספר קהילתי ונקודת המוצא היא עבודה תמידית ורצופה ביחד עם ההורים.

גילה גולן פרץ: אנחנו מאמינים שילד מתחנך בתוך ביתו, קודם כל הוריו אחראים על חינוכו ואנחנו כבית ספר יסודי מהווים תחנה מאוד חשובה ומאוד מרכזית בחיים שלו ואמונים לעשות את עבודת החינוך בשיתוף עם הבית, כי אם הבית רחוק בערכים שלו ובאמות המידה שלו מבית הספר, אזי הילד נופל בין הכיסאות ולא יכול לממש את הפוטנציאל שלו ולהתחנך על ערכים.

גילה גולן פרץ: אני חוזרת הרבה על המילה ערכים מכיוון שזה הדבר שמוביל אותי ואני מובילה אותו בבית הספר ממש בחירוף נפש.

גילה גולן פרץ: אני מאמינה שערכים הם הבסיס החשוב ביותר ועליו אפשר להגיע למצוינות ולהצטיינות.

גילה גולן פרץ: שקודם כל יהיו בני אדם ואני אומר את זה בצורה הכי פשוטה.

גילה גולן פרץ: שינהגו כבני אדם החיים בתוך חברה.

גילה גולן פרץ: אנחנו רוצים לעשות כל מה שאנחנו יכולים לעשות על מנת שבוגר בית הספר יצא מכאן כאשר הוא בוגר ראוי מבחינתנו וזה אומר שהוא מצטייד בארגז כלים שלמעשה בתוך הארגז הזה יש כבוד לאנשים מבוגרים ולחברים, ויש נתינה ותרומה לחברה.

גילה גולן פרץ: אנחנו עושים המון פעילויות מהגן על מנת שהילד יבצע ויקיים תרומה ונתינה, ינהג בסובלנות בחברה, ידע לקבל את השונה.

גילה גולן פרץ: יש לנו גם ילדים נכים בבית הספר, על מנת לשלב אותם בחברה רגילה.

גילה גולן פרץ: הם לא שונים אלא למעשה יש להם צרכים מיוחדים אבל הם חלק מאתנו.

גילה גולן פרץ: הערכים, אכן זה הדבר החשוב ביותר ומי שמוביל את הערכים האלה, זה לא רק מנהלת בית הספר אלא הצוות שלי הוא הכלי שמהווה מודל, מופת ודוגמה והוא מוביל את תלמידי בית הספר.

גילה גולן פרץ: ערכים, לא מדברים ערכים.

גילה גולן פרץ: ערכים עושים.

גילה גולן פרץ: אם לא מקיימים אותם, אם מורה לא ינהג בכבוד בתלמידיו, אזי הילד לא ילמד כיצד מכבדים.

גילה גולן פרץ: זה מתחיל קודם כל בצוות המורים שהם הכלי המרכזי על מנת לממש את זה.

גילה גולן פרץ: התברכתי בצוות גדול, איכותי ומוביל דרך, ואני באמת זכיתי בהם.

גילה גולן פרץ: זה לא דבר מובן מאליו.

גילה גולן פרץ: לכן הכניסה שלי לבית הספר בהובלה של תחום הערכים הייתה לי לא רק זכות אלא גם קלה.

גילה גולן פרץ: צוות איכותי, צוות יציב והדבר הזה לא מובן מאליו באילת.

גילה גולן פרץ: זה צוות שכמעט לא מתחלף והתחלופה בו היא משהו כמו מורה עד שני מורים משנה לשנה וזה דבר נדיר בעיר אילת מכיוון שזאת עיר שההתניידות בה, גם של תלמידים וגם של מורים, היא רבה ובכל שנה צריך לעשות את התהליכים ולחנך לתרבות אותה אנחנו רוצים להשיג מחדש.

גילה גולן פרץ: אני אדבר בעיקר על התוכניות בבית הספר.

גילה גולן פרץ: אנחנו מקפידים בכל יום ראשון, פותחים שבוע בטקס ממלכתי ערכי עם הנפת דגל, שירת התקווה.

גילה גולן פרץ: זו השנה הרביעית מהיום שנכנסתי לבית הספר.

גילה גולן פרץ: כולם באים עם חולצה לבנה ובצורה חגיגית מברכים על שבוע טוב ומבורך.

גילה גולן פרץ: בתוך הטקסים הללו אני מובילה את כל הנושא הערכי.

גילה גולן פרץ: בכל שבוע כיתה אחרת או קבוצה אחרת מבית הספר, כמו מועצת תלמידים, היא למעשה מופיעה אבל היא מלמדת בתוך הטקס ערך שאנחנו מובילים אותו באותו חודש בהלימה למפתח הלב, לתוכנית החברתית של משרד החינוך.

גילה גולן פרץ: אתם תראו גם היום, תוך כדי הסיור, את ערך החודש, ניהול קונפליקטים, דרך המשחק.

גילה גולן פרץ: אנחנו מקפידים לתת לילדים חוויה לימודית על מנת שהם יאהבו את בית הספר ויאהבו לעשות את הפעולות שמתקיימות בו.

גילה גולן פרץ: תרבות ישראל ומורשתה, נכנסה השנה לכיתות ו' בבית הספר היסודי.

גילה גולן פרץ: אני החלטתי כבר בשנת הלימודים הקודמת לבנות ביחד עם הצוות שלי תוכנית ספיראלית מהגן ועד כיתה ו', כאשר השנה אנחנו מתמקדים בחוזה המדינה בנימין זאב הרצל.

גילה גולן פרץ: אני חושבת שאת חשיבות עליונה שידעו מאין באנו ולאן אנחנו הולכים.

גילה גולן פרץ: הילדים במחצית השנייה של השנה הזאת, כולם עוסקים בעבודת חקר בנושאים שונים בתחום עצמו.

גילה גולן פרץ: זאת יכולה להיות מנהיגות, זה יכול להיות חזון והגשמה.

גילה גולן פרץ: כל צוות מורים בשכבה בנה תוכנית וכמובן ששכבה ו', את המחצית הראשונה – וגם את זה אתם תראו היום – מקדישה לגיל מצוות.

גילה גולן פרץ: לא בנות מצווה אלא גיל מצוות.

גילה גולן פרץ: אנחנו עושים גם לבנים שיחוו את בר המצווה רק שנה אחר כך, את ההכנה לדעת מהי פרשה, לדעת את הדרשה שלהם, לעשות מסע אל האני, קודם כל עצמי, משפחתי, קהילתי, עמי ומדינתי.

גילה גולן פרץ: גם זה תהליך שאנחנו מאוד גאים בו.

גילה גולן פרץ: זאת השנה השנייה לגיל מצוות.

גילה גולן פרץ: לאורך כל השנים היה בנות מצווה בלבד והתהליך הזה של בנים ובנות שחווים אותו, אנחנו גאים בו ושמחים עליו.

נסים זאב: הבנים מניחים תפילין?

גילה גולן פרץ: הם לומדים על התפילין.

גילה גולן פרץ: אני מדברת על כיתה ו'.

גילה גולן פרץ: בטקס הסיום, שזה הורים וילדים, מסע אל הדרשה, הילדים גם על הבמה וגם האבות מברכים את ברכת הבן.

גילה גולן פרץ: אנחנו עושים את כל התהליך.

גילה גולן פרץ: זה תהליך שהוא מקדים ויש לו חשיבות עליונה אצלנו כי גם זה חלק מהערכים שאנחנו רוצים להטמיע.

גילה גולן פרץ: בית הספר הוא לא בית ספר דתי, אבל עדיין זה בית ספר ממלכתי בתוך מדינה יהודית.

גילה גולן פרץ: מוגנות.

גילה גולן פרץ: בהלימה לתוכנית העירונית, עיר ללא אלימות שמוביל ראש העיר.

גילה גולן פרץ: אנחנו התחברנו לתוכנית זו השנה השלישית למעשה והשנה אנחנו רואים את התקנון שלנו וחתמנו עליו ביחד עם הורים בחג החנוכה.

גילה גולן פרץ: קראנו לזה אור וחושך מן העבר.

גילה גולן פרץ: הפעילות הייתה בתוך הכיתות כאשר הורים סיפרו על הערכים שהיו נהוגים בבית הספר בנושאים שאנחנו בחרנו, בנושא הכבוד ואחריות.

גילה גולן פרץ: הם סיפרו איך זה היה בזמנם והילדים היו ברמת הקשבה.

גילה גולן פרץ: פתחנו להם את הצוהר הזה, קודם כל של שיח הורים וילדים ולצערנו כולנו חיים בתוך עמנו ויודעים שהמציאות היום, המציאות המשתנה בתוך הבתים, איננה מציאות לה פיללנו, אבל אנחנו עוסקים רבות על מנת שהורים כן יקיימו דיאלוג עם הילדים שלהם ויספרו כיצד הם חוו את חוויית החינוך שלהם ויעבירו מדור לדור.

גילה גולן פרץ: חתמנו על התקנון והוא בהלימה לתקנון המחוזי של משרד החינוך, אבל לפני כן, שנתיים עסקנו בניתוח אירועים בשעה שבועית קבועה בתוך המערכת, כיצד אני מתמודד בחברה בצורה הטובה ביותר ולא לאלימות.

גילה גולן פרץ: אפס סובלנות לאלימות.

גילה גולן פרץ: את זה הובלנו במשך שנתיים.

גילה גולן פרץ: רק השנה חתמנו על תקנון.

גילה גולן פרץ: זה היה תהליך מאוד ארוך על מנת להכין את הקרקע ולהבשיל אותה, גם הורים וגם ילדים, לחתימה.

גילה גולן פרץ: אני לא רוצה לדבר יותר אלא להראות כי אין יותר טוב ממראה עיניים.

גילה גולן פרץ: יש לנו הרבה תוכניות בבית הספר.

גילה גולן פרץ: בבית הספר יש תוכנית אמירים.

גילה גולן פרץ: אנחנו נבחרנו, ותודה על הבחירות שנעשות לבית הספר, תודה לדרור, למירי, לראש העיר.

גילה גולן פרץ: נבחנו כפיילוט לקיים את תוכנית אמירים למצוינים.

גילה גולן פרץ: נבחרו שכבות כיתה ג' ו-ד'.

גילה גולן פרץ: התלמידים הללו חווים חוויה מסוג אחר, רטוריקה, אסטרונומיה, NLP, מתמטיקה, חשיבה מסדר גבוה ועוד ועוד.

גילה גולן פרץ: זאת חוויה בפני עצמה.

גילה גולן פרץ: הם נשארים חמש שעות שבועיות נוספות בבית הספר ומקבלים את השעות האלה.

קריאה: מה זה NLP?

גילה גולן פרץ: התחברות לעצמי ומתוך העצמי.

גילה גולן פרץ: קשת בענן, זאת תוכנית שאני יצרתי בבית הספר זו השנה השנייה.

גילה גולן פרץ: זוהי תוכנית שנותנת מענה רחב מאוד לתלמידים לצרכים מגוונים.

גילה גולן פרץ: לא הילד המאתגר כפי שאנחנו מגדירים אותו אלא תלמידים שזה יכול להיות ילד שקוף בכיתה שלא שומעים את קולו, ולכאורה הכול בסדר אבל זה ממש לא בסדר, וזה יכול להיות ילד עם דימוי עצמי נמוך.

גילה גולן פרץ: אנחנו נותנים מענה בקבוצות קטנות.

גילה גולן פרץ: לקחתי מתוך תקציב קרן קריב לטובת העניין.

גילה גולן פרץ: המדריכים שיש להם אוריינטציה טיפולית עושים עבודה עם קבוצות של עד חמישה ילדים מתחילת השנה ועד סוף השנה.

גילה גולן פרץ: בשנת הלימודים הקודמת, תש"ע, תשעים תלמידים מבית הספר קיבלו את המענה הזה ואותי זה מחזק בכך שאין מנוס מלתת מענה רגשי בתוך בית הספר.

גילה גולן פרץ: כולנו יודעים שהמענה הזה לא יכול להיות גם כשיש לי מרפאה בעיסוק או מרפאה בדרמה, היא לא יכולה לתת מענה למספר כה רב של תלמידים.

גילה גולן פרץ: לכן הקבוצות הללו עושות את התהליך מתוך תקציב קרן קריב שאני הקציתי לטובת העניין ואני מאוד שמחה שאנחנו עושים את זה כבר שנה שנייה.

גילה גולן פרץ: תקשוב המאה ה-21.

גילה גולן פרץ: אני בטוחה שדיברתם על זה מספיק.

גילה גולן פרץ: בית הספר בשלבים הראשונים ואני אשמח אם תצטרפו אלי לסיור בבית הספר כדי לראות את הילדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את רוצה לומר שכל מה שסיפרת זה לא תוכנית קיימת כחלק בלתי נפרד מכל מערכת החינוך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרת דברים שהם ברורים, שכך צריך להיות בית ספר.

יעקב כץ: כך זה ראש העיר כאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את מדברת על דברים שנראה לי שבדיוק כך צריך לעשות.

גילה גולן פרץ: אני הגעתי לאילת מירושלים ואני לימדתי בירושלים באחד מבתי הספר הטובים, בית ספר תל"י גילה.

גילה גולן פרץ: אני נמצאת בעיר אילת 15 שנים.

גילה גולן פרץ: אני יכולה להגיד שהתהליך שמתקיים כאן ברמה מערכתית ומוביל אותו ראש העיר, אין לו אח ורע.

מירי קופיטו: יש דברים שהם חוצי מערכת.

מירי קופיטו: בכל מערכת החינוך ניתן לראות את הכינוס השבועי כחלק מהאני מאמין שלנו באגף החינוך.

מירי קופיטו: בכל בתי הספר תוכלו לראות את הכינוס השבועי במעמד הנפת הדגל ושירת ההמנון.

מירי קופיטו: בכל מוסדות החינוך אתם תראו את התוכנית של עיר ללא אלימות.

מירי קופיטו: בכל בתי הספר אתם תראו את תוכנית התקשוב.

מירי קופיטו: בכל בתי הספר אתם תראו את הדרישה שלנו לחינוך לערים.

מירי קופיטו: מה שיפה לראות בין בתי הספר זה את הייחודיות של המנהלת, איך שהיא לוקחת את זה על פי התפיסה שלה ועל פי האני מאמין שלה.

יעקב כץ: כמו שנאמר, חנוך לנער על פי דרכו.

גילה גולן פרץ: זה גם לייצר תוכניות על פי הצרכים בתוך המסגרת הרחבה הזאת.

אנסטסיה מיכאלי: אצלי הילדים לומדים בבית ספר דתי וכשהם צריכים לקרוא פרשת השבוע, אני לקחתי רב שילמד אותם.

יעקב כץ: כי שם רוצים עוד יותר.

אנסטסיה מיכאלי: לא בכל בית ספר מלמדים פרשת שבוע.

יעקב כץ: יוצאים מנקודת הנחה שזה בא מהבית.

גילה גולן פרץ: אנחנו מכינים אותם לתהליך.

גילה גולן פרץ: ללמוד הם יצטרכו שנה אחרי כן, אבל שקודם כל ידעו מה זה.

גילה גולן פרץ: הסביבה הזאת היא תוצר של זכייתנו בבית ספר ירוק.

גילה גולן פרץ: לאחר עבודה מאומצת בתחום הקיימות, קיבלנו משאב ובנינו כאן סביבה שלמעשה קראנו לה חונכים אלי לסביבה.

גילה גולן פרץ: לכל שכבה בבית הספר מוקצה כאן חלון בתחום הסביבה בה אנחנו חיים.

גילה גולן פרץ: כל שכבה קיבלה, אם זה צפרות, בעלי החיים באילת, המדבר ועוד ועוד.

גילה גולן פרץ: כאן החלונות הם חלונות לייצוג.

גילה גולן פרץ: בכל פעם שצריך, מוצגים בתוך החלון עצמו.

גילה גולן פרץ: אנחנו מקיימים כאן ברגע זה שיעור בתחום המדעים עם המורה לאורה לתלמידי כיתה ה', ואם אתם רוצים לשאול אותם על הסביבה, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם נהנים ללמוד כאן?

תלמידים: כן.

אנסטסיה מיכאלי: אתם יודעים מה הביקור הזה?

תלמיד: כן.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו הגענו שמונה חברי כנסת שהם חברי ועדת החינוך, התרבות והספורט בכנסת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: מי שר החינוך?

אנסטסיה מיכאלי: מי שיודע, ירים יד.

תלמידה: גדעון סער.

אנסטסיה מיכאלי: מי יושב ראש ועדת החינוך?

אנסטסיה מיכאלי: הייתה רוטציה.

אנסטסיה מיכאלי: היה לנו יושב ראש ועדת החינוך במשך שנה וחצי ועכשיו הייתה רוטציה וב-8 בנובמבר נכנס יושב ראש חדש וקוראים לו אלכס מילר ממפלגת ישראל ביתנו.

אנסטסיה מיכאלי: גם אני חברה במפלגת ישראל ביתנו ושמי אנסטסיה מיכאלי.

אנסטסיה מיכאלי: יש כאן ייצוג מאוד גדול של מפלגה.

אנסטסיה מיכאלי: נמצאת אתנו יוליה שמאלוב ברקוביץ, חברת כנסת ממפלגת קדימה.

אנסטסיה מיכאלי: נמצא כאן חבר הכנסת דניאל בן-סימון שהוא מאוד שמח להיות כאן והוא ממפלגת העבודה.

אנסטסיה מיכאלי: נמצא חבר הכנסת נסים זאב ממפלגת ש"ס.

אנסטסיה מיכאלי: נמצא חבר הכנסת כרמל שאמה שעכשיו הוא יושב ראש ועדת הכלכלה שגם בה הייתה רוטציה והיה טקס לפני שבוע מאוד מיוחד כשהוא נכנס לתפקיד.

אנסטסיה מיכאלי: הגיעו לשם גם אביו ואימו והם שמחו מאוד שגידלו ילד.

אנסטסיה מיכאלי: גם הילדים שלו היו, שלושה בנים.

אנסטסיה מיכאלי: הוא האיש שמחזיק את המפתח של הכלכלה של מדינת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: זה היה טקס מאוד מיוחד.

אנסטסיה מיכאלי: נמצא כאן מי שמחזיק מפתח קטן של אחת הדלתות לחינוך, וכל מה שכאן מתרחש, וכך גם כל חברי הוועדה שהגיעו לראות ולחוש את זה.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה על כך.

אנסטסיה מיכאלי: מי ראש העיר של אילת?

תלמידים: מאיר יצחק הלוי.

אנסטסיה מיכאלי: כל הכבוד.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה.

גילה גולן פרץ: כאן מתקיים באופן קבוע מפגש תלמידים חונכים תלמידים.

גילה גולן פרץ: זאת הספרייה.

גילה גולן פרץ: את הנושא מובילה מחנכת כיתה ו', חוה אלקיים.

חוה אלקיים: אנחנו נפגשים כאן לפרויקט שנקרא פרויקט יח"ד קריאה.

חוה אלקיים: יח"ד הוא ילדים חונכים ילדים.

חוה אלקיים: ילדי כיתה ה' יוצאים שלוש פעמים בשבוע מכיתתם כשהם חונכים פעמיים בשבוע את ילדי כיתה ב' ופעם בשבוע הם אתי להנחיה, להכנת השיעורים הבאים.

חוה אלקיים: הילדים יושבים אחד לאחד ומעבר לקריאה, להאזנה, לשיחה שמתנהלת ביניהם, עם כל זה שהם תלמידים בוגרים ותלמידים צעירים, מוצאים נושאים משותפים ותמיד יש להם על מה לדבר.

חוה אלקיים: החברותה הזאת באה לידי ביטוי גם בהפסקות, גם מעבר לשעות הלימודים כאשר הם נפגשים.

חוה אלקיים: חלק מהלמידה היא לשמוע ילד אחד לאחד קורא.

חוה אלקיים: מעבר לקריאה יש גם הבנת הנקרא.

חוה אלקיים: זוהי תוכנית שחיברו אותה באוניברסיטת ירושלים ואנחנו כבר קרוב לעשר שנים מנהלים את התוכנית הזאת.

חוה אלקיים: יש לי בוגרים שהיו חונכים והם באים לבית הספר על מנת לפגוש את החניכים שלהם שהם עדיין לומדים כאן.

גילה גולן פרץ: יש לנו תלמידי כיתה ב' שהופכים להיות חונכים בכיתה ה'.

גילה גולן פרץ: התרומה היא הדדית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם את מגילה?

חוה אלקיים: לא.

חוה אלקיים: אני מדימונה.

גילה גולן פרץ: במקום הזה מתקיימת תוכנית בהלימה למפתח הלב.

גילה גולן פרץ: ניהול קונפליקטים דרך משחק.

גילה גולן פרץ: מי יודע מה זה קונפליקט?

תלמידה: פתרון בעיה.

גילה גולן פרץ: פתרון בעיה וניהול קונפליקט.

תלמידה: דעות שמתנגשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון שבישראל אין בכלל קונפליקטים?

דרור גניאל: ברשות המנהלת, אני רוצה להוסיף לגבי המהות של בית ספר קהילתי שלא מספיק הודגש.

דרור גניאל: יש כאן פעילות של העשרה בנוסף ליום הלימודים הרגיל.

דרור גניאל: אחר הצהרים בית הספר מאפשר פעילות בלתי פורמאלית.

דרור גניאל: מגרש הספורט של בית הספר פעיל במשך השבוע כמגרש מואר לילדי השכונה.

דרור גניאל: זאת אומרת, הפקענו את המקום ובית הספר הוא בית ספר קהילתי.

דרור גניאל: במקום הזה פועל בית כנסת בשבת.

גילה גולן פרץ: אנחנו ניכנס לכיתה ו'.

גילה גולן פרץ: הנושא הוא מורשת.

מורה: שלום, אנחנו כיתה ו' בבית ספר צאלים באילת.

מורה: אני המחנכת של הכיתה הזאת.

מורה: מישהו מוכן להסביר מה אנחנו עושים כאן?

תלמיד: זה שיעור יומן מסע.

תלמיד: המשימה הייתה: נשלחתם לייצג את ישראל באירוע חשוב.

תלמיד: קחו רשימה של חפצים המייצגים.

תלמיד: תוכלו לקחת חפצים.

תלמיד: נמקו בחירתכם.

תלמיד: הקבוצה שלנו בחרה לקחת תמונה של גלעד שליט כדי להגביר את המודעות להחזרת החייל החטוף.

תלמיד: אלה עוד חפצים שבחרנו ביחד.

תלמיד: תעודת זהות, כי התעודה מייצגת את ישראל.

תלמיד: ספר תנ"ך כי הוא מסמל את ההיסטוריה היהודית.

תלמיד: את ההמנון שלנו, כדי להתגאות במלים שכתובות בו.

תלמיד: דגל ישראל שזהו הסמל היחידי של ישראל.

תלמיד: תמונה של דגים צבעוניים מאילת כדי להראות את המגוון העצום שיש בים סוף.

מורה: קבוצה אחרת רוצה לציין פריטים משלה?

תלמיד: אנחנו כתבנו ספר תורה כדי להראות שאנחנו יהודים.

תלמיד: אנחנו בחרנו את דגל ישראל כדי לייצג את ישראל ולהראות מהיכן באנו.

תלמיד: תמונה של בנימין זאב הרצל כדי להראות שאם תרצו אין זו אגדה.

דניאל בן-סימון: בחירה מצוינת.

תלמיד: תפילין, כדי להראות שאנחנו שומרים מסורת.

תלמיד: סמל ישראל כדי להציג שיש לנו מדינה לאומית, מדינת ישראל.

תלמיד: סמל אילת כדי להראות שאנחנו גרים באילת.

תלמיד: עלה זית, להראות את השלום.

תלמידה: אנחנו בחרנו יונה לבנה שמסמלת את השאיפה של כולנו לשלום.

תלמידה: את סמל המדינה שמסמל שאנחנו עם חופשי.

תלמידה: חנוכייה שמסמלת אור ואת המנורה במקדש.

תלמידה: נרות שבת, פריט יהודי, פריט של מצווה.

תלמידה: ספר תורה שמסמל את ההיסטוריה של עם ישראל ומסמל ערכים יהודיים.

גילה גולן פרץ: תודה רבה.

גילה גולן פרץ: ילדי כיתה א'.

גילה גולן פרץ: זה גן הילדים.

גילה גולן פרץ: המתחם הוא המתחם המשותף לגן ולכיתה א'.

גילה גולן פרץ: הם עושים פעילויות רבות ביחד ומזינים אחד את השני.

גילה גולן פרץ: זה מבנה של החטיבה הצעירה.

גילה גולן פרץ: ילד שהגיע לכאן והוא עדיין לא בשל, הוא נמצא בסביבה הטבעית שלו, בסביבה בטוחה.

גילה גולן פרץ: זאת חממה לימודית.

גילה נחמני: שלום לכולם, ברוכים הבאים לאילת ולגן מגן בפרט.

גילה נחמני: אני גילה נחמני, מפקחת על גני ילדים מטעם משרד החינוך ואיילת צמח היא מנהלת גן מגן שבנוסף להיותו גן קונבנציונאלי, כמו כל הגנים האחרים בעיר, יש כאן לפחות ארבע יוזמות מיוחדות שאיילת פיתחה יחד עם המשרד והרשות.

גילה נחמני: הגן הזה הוא גן משולב, גן חובה משולב, וזה אומר שיש כאן שליש ילדי חינוך מיוחד, עשרה ילדים, ועוד עשרים ילדים רגילים שמשתלבים ביחד וכל אחד מקבל את התוכנית שמתאימה לו.

גילה נחמני: היוזמה השנייה הוא גן ירוק.

גילה נחמני: לפני שנתיים הגן הזה קיבל תו תקן גן ירוק.

גילה נחמני: אתם תראו את כל הנושא.

גילה נחמני: יש לנו תשעה גנים באילת וזה המספר הכי גדול שיש בארץ של גנים ירוקים.

גילה נחמני: כל הנושא של חינוך סביבתי מטופח מאוד יפה בתוך הגן הזה.

גילה נחמני: יש כאן יוזמה נוספת שנקראת מהערוגה לצלחת, בכל הנושא של חינוך לבריאות, איך מחנכים את הילדים לתזונה נבונה, לפעילות גופנית, לשמור על הגוף וכולי.

גילה נחמני: זה גם גן תל"י שהוא מתגבר לימודי יהדות.

גילה נחמני: אני מעבירה את רשות הדיבור לאיילת.

גילה נחמני: משהו קצר על הגינה וניכנס פנימה.

אנסטסיה מיכאלי: אני רוצה לברך על כך שיש לנו בגן דגל של מדינת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: זה גן ילדים.

גילה נחמני: זה בכל הגנים.

גילה גולן פרץ: בכל בתי הספר יש תורן עם דגל.

גילה נחמני: לפחות פעמיים בשבוע אנחנו שרים את ההמנון.

גילה גולן פרץ: חינוך לציונות, חינוך לערכים, חינוך ליהדות, למורשת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: הגיעו אלי אנשים שאמרו שלא בכל מקום הדגל נמצא ובגני ילדים בכלל אין דגלים.

איילת צמח: מספר מלים על הגן.

איילת צמח: אנחנו מטפחים בגן גינה שבצד אחד יש בוסתן ברוח שבעת המינים, כמה שאפשר ומה שמתאים לגדל באילת, וכאן מצד שמאל שלי יש את ערוגות הירק.

איילת צמח: הילדים לא מביאים כריכים אלא אנחנו מכינים יחד עם הילדים את הארוחה עם דגש על מזון בריא.

איילת צמח: אוכלים לחם מקמח מלא.

גילה נחמני: הסייעת אופה כאן את הלחמניות ביחד עם הילדים.

איילת צמח: הכנת ממרחים, חשיפה לסוגי מזון שונים והכל בדגש בריאותי וזה כדי ללמד את הילדים לאכול מזון בריא.

איילת צמח: צמצמנו את כמויות האוכל המיותר, את החטיפים וגם בימי הולדת אנחנו מביאים רק עוגה.

איילת צמח: מכוונים את הילדים לאכול בצורה אחרת ובריאה יותר.

איילת צמח: בואו נערוך סיור קצר.

איילת צמח: מעבר לזה שהגן שלנו הוא גן משלב ילדים, אנחנו באמת משתדלים לתת דגשים יהודיים בגן עם שייכות לארגון תל"י.

איילת צמח: בגן הילדים שלנו נחשפים למורשת ישראל, לתפילות, ואנחנו מלמדים את היהדות כתרבות ולאו דווקא כחינוך למצוות.

איילת צמח: מדי יום שישי כמובן, כמו בכל גן, מתקיימת קבלת שבת ומדי יום ראשון אנחנו גם נפרדים מהשבת בטקס הבדלה שנערך כאן.

איילת צמח: הילדים יודעים יפה מאוד לשיר את כל שירי ההבדלה ואת התפילה ולהיפרד מהקודש ולצאת לשבוע החול שמתחיל ביום ראשון.

איילת צמח: פרויקט נוסף שקיים בגן שלנו, מעבר לכך שהילדים מכינים את האוכל שהם אוכלים מדי יום, הם גם קונים אותו יחד אתי.

איילת צמח: מדי שבוע יוצאת קבוצת ילדים יחד אתי לסופרמרקט הקרוב, בסיוע של ירמי שהוא סבא גן מתנדב אצלנו ומסייע לנו רבות, ועל כך תודה.

קריאה: כמה סבא גן יש באילת?

גילה נחמני: ארבעים סבים וסבתות שמגיעים יום בשבוע ליום פעילות מלא בגן הילדים.

איילת צמח: הם נקראים זהב בגן והם זהב אמיתי.

איילת צמח: אם כן, אנחנו יוצאים לסופרמרקט ועורכים למידה של אין ספור תחומים, הן בתחום השפה, בתחום המתמטיקה, בתחום כישורי חיים ועוד המון דברים אחרים שלומדים תוך כדי מיון בקבוצות.

איילת צמח: באמת זה המקום להודות לגילה המפקחת שלי שמאפשרת לי לעשות דברים שהם לא שגרתיים, להעיז ולפרוץ קצת את גבולות הגן ולצאת החוצה.

איילת צמח: הילדים מאוד מאוד נהנים.

איילת צמח: יש להם חוויית קניות אחרת.

איילת צמח: הם לומדים מהי צרכנות נבונה, לומדים מה בריא ומה לא, ובאמת זה משפיע על החיים.

איילת צמח: יש דגש מיוחד על טיפוח אקלים מיטבי בכל העיר ולא רק בגן שלי, אבל בגן שלנו, כיוון שזה גן משולב ויש ילדים שיש להם גם הפרעות התנהגות, אנחנו רואים באמת הצלחה מאוד מאוד גדולה בטיפוח אקלים מיטבי, ברוגע.

איילת צמח: אפשר להיכנס לגן בכל שעה לראות ילדים עצמאיים, עובדים, משחקים ובטוחים.

איילת צמח: יחד עם כל התוכניות, כמובן שזו המטרה הראשונה, שהילדים יגיעו למקום טוב ומוגן, שהם ייהנו מחום, מאהבה, מתמיכה וכמובן ייחשפו לכל תוכנית הליבה שכולנו עובדים לפיה.

יעקב כץ: חברת הכנסת תירוש, זה נהוג גם בגני הילדים ברחבי הארץ או רק כאן?

יעקב כץ: העניין של ההליכה המשותפת לסופרמרקט.

רונית תירוש: זה פרויקט.

גילה נחמני: יש כאן הרבה פרויקטים שחברו יחד.

גילה נחמני: יש כאן

גילה נחמני: גן משולב ומעצם טבעו הוא מרובה צוות כי גן בו יש שליש ילדי חינוך מיוחד ושני שליש ילדים רגילים, יש כאן בעצם שתי גננות, גננת לחינוך מיוחד וגננת אם שנמצאות באופן קבוע בגן ושתי סייעות.

גילה נחמני: במקרה כזה אפשר לצאת עם קבוצה של שישה ילדים ועדיין הצוות לא חסר.

גילה נחמני: הדבר הנוסף הוא שיש כאן פרויקט זהב בגן שנכנס פנימה ואז יש לנו עוד איזשהו תגבור שיכול ללוות את הילדים והצוות החוצה.

גילה נחמני: דבר נוסף הוא כל הנושא של חינוך לבריאות ותזונה נבונה כאשר הכול חובר יחד.

גילה נחמני: צריך כמובן להציג את זה כפרויקט וכל פרויקט שלנו מוצג עם רציונאל והתאמת דרכי פעולה.

גילה נחמני: הוא נבחן על ידי ואם הוא נמצא ראוי, אנחנו מאשרים אותו והוא יוצא לדרך.

גילה נחמני: אני כן יכולה לומר שאילת שופעת פרויקטים, לפחות בגני הילדים ויש יוזמות ופרויקטים.

גילה נחמני: אני יודעת שזה צומח אחר כך גם לבתי הספר.

יעקב כץ: אני מבקש את התוכנית שלכם להעביר לממשלת ישראל כדי שגם שם יתחילו להתנהל כך.

רונית תירוש: שילכו לסופרמרקט ויראו כמה עולה.

גילה נחמני: שיראו גם איזה מוצרים כדאי לקנות כי הם לא מזהמים את הסביבה ואיזה מוצרים לא כדאי לקנות ומתי לקנות מוצרים שהם באריזות גדולות.

יעקב כץ: צריכים ללמוד מהצעירים האלה איך אפשר לעבוד ביחד ולדבר בשפות שונות.

גילה גולן פרץ: אנחנו בעצם מבקרים בגן אחד, אבל בכל הגנים שלנו פועלת תוכנית אילנות, תוכנית המוגנות כחלק מתוכנית עיר ללא אלימות.

גילה גולן פרץ: בכל הגנים שלנו פועלת תוכנית אוריינות והשנה ספריית פיג'מה.

גילה נחמני: בשנים קודמות היה כל הנושא של עידוד הקריאה וטיפוח קורא מיומן ומעורב.

גילה גולן פרץ: בכל גני הילדים שלנו יש שילוב של ילדים בעלי צרכים מיוחדים או מה אלה שאנחנו קוראים להם ילדי PDD, אוטיסטים, עם סייעת צמודה בתוך גנים רגילים עם אוכלוסייה רגילה.

גילה גולן פרץ: זאת אומרת, מלבד זה שיש גני חינוך מיוחד פרופר מאופיינים כחינוך מיוחד.

גילה גולן פרץ: בכל מערכת הגנים שלנו, אני יכולה לומר בגאווה ולא רק על דעת עצמי, יש לנו גננות מקצועיות מאוד, מתמקצעות, עוברות הכשרה, מתפתחות.

גילה גולן פרץ: היה לנו בתחילת השבוע ביקור של הגברת סימה חדד שהיא מנהלת האגף לחינוך קדם יסודי שבאמת התרשמה מאיכות הגננות.

גילה נחמני: הם באמת ראו את העושר והגיוון והמקצועיות של הגננות ורמת שיתופי הפעולה בתורה שהולכת ונעשית יותר ויותר נפוצה בין הגנים.

גילה נחמני: אלה דברים שממש הטביעו חותם בביקור הזה.

גילה נחמני: מה שכן רציתי לומר כאן זה בעצם שכל גננת חופשייה לחלום, לחשוב ולתכנן את החלום שלה ולהגיש אותו ברמה כזו או אחרת של ניסוח.

גילה נחמני: אנחנו יושבות ויש לנו צוות גדול כאן של פיקוח, הדרכה, שיושבים ביחד עם יועצת חינוכית ומנסחים את החזון כדי שיהיה כזה באמת כך שהוא מעבר לחזון וגם מאפשר לילדים להגיע לאיזושהי קידמה מקסימאלית, גם ברמה ההתפתחותית וגם ברמות הלמידה השונות.

דרור גניאל: אומרים להשקיע בקדם היסודי או ביסודי במורים טובים.

רונית תירוש: זה היפוך הפירמידה.

דרור גניאל: גמול של חמש יחידות לימוד לא ניתן למי שמלמד מתמטיקה גבוהה אלא לאלה שמחזיקים את הילדים.

רונית תירוש: אתם מציגים לנו מערכת חינוך יפהפייה, עשירה, עם המון יוזמות ואז אנחנו מתבלבלים ואומרים שהבוקר שמענו שחסר והנה כאן הכול נמצא.

רונית תירוש: אני לא אומרת את זה בביקורת.

גילה גולן פרץ: על אף ולמרות הכול.

רונית תירוש: שנדע שכל מה שרואים כאן, זה למרות הקשיים.

רונית תירוש: תארו לכם מה יקרה אם יהיו כאן יותר משאבים.

דרור גניאל: נכון.

דרור גניאל: אני מסכים.

רונית תירוש: הייתי מנהלת עירוני ט' והבאתי את שרי אריסון כי רציתי שהיא תתרום לבית הספר.

רונית תירוש: בטבעי שלי אני לא מתבכיינת אלא אני דווקא משוויצה בבית הספר ובילדים.

רונית תירוש: סיימנו את הסיור והיא שאלה אותי מה אני רוצה.

רונית תירוש: אמרתי לה שאני רוצה שהיא תעזור.

רונית תירוש: היא אמרה לי שהלוואי לילדים שלה מה שיש אצלי בבית הספר.

רונית תירוש: שלא נשכח שיש כאן בעיות בסיסיות.

גילה נחמני: מאה אחוזים מהגננות שלנו לומדים לאורך שנים ורובן עם תואר ראשון וחלקן כבר עם תואר שני.

גילה נחמני: יש לנו עשר גננות עם תואר שני ועוד חמש בדרך.

גילה נחמני: היתר שעדיין לא עם תואר ראשון, כבר לומדות לתואר ראשון.

גילה נחמני: מי שלא לומדת לתואר, משתלמת באופן קבוע לפחות שישים שעות שנתיות לצד עוד שישים שעות של מפגשי פיקוח.

גילה נחמני: עושים כאן עבודת חריש עמוק והדבר המשמעותי ביותר הוא שכל יוזמה שצצה בגני ילדים מופצת ונותנים לה במה לאותה גננת במפגשי פיקוח והשתלמויות, כך שלאט לאט היוזמה הזאת הולכת ומידבקת.

גילה נחמני: התחלנו כאן עם הגן של חינוך לבריאות והיום כבר יש חמישה גנים כאלה וזה הולך ונפוץ לאט לאט.

רונית תירוש: איפה ההורים בתוך העסק הזה?

גילה נחמני: להורים יש חלק מאוד חשוב.

גילה נחמני: הם משלמים מאה שקלים בחודש עבור הקניות.

גילה נחמני: זה יוצא ארבעה שקלים ליום.

גילה נחמני: ההורים תמיד מוזמנים.

גילה נחמני: אני מזמינה אותם לראות את ארוחת הבוקר.

גילה נחמני: הילדים מקבלים גם ירקות וגם פירות.

גילה נחמני: כמובן שללא עזרת ההורים, אנחנו לא יכולים לבצע את הפרויקטים האלה.

גילה נחמני: שימו לב, זאת שכונת רווחה.

גילה נחמני: זאת אחת השכונות המורכבות ביותר באילת.

גילה נחמני: שכונת אופיר שהיא אחת השכונות המורכבות.

גילה גולן פרץ: היא בתוך שיקום שכונות.

גילה נחמני: שימו לב מסביב.

גילה נחמני: זה אומר שהילדים שהגיעו לכאן בתחילת הדרך היו מאוד מגוונים ביכולות שלהם ובתפיסות שלהם, כולל המשפחות והגנים כאן הופכים להיות בית חינוך לילדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בתוך הגן הרגיל יש גן מיוחד.

גילה נחמני: הם לומדים לקבל את השונה ואת האחר ולהבין שכולנו ביחד קהילה אחת.

גילה נחמני: תודה על הביקור.

גילה נחמני: תודה לאיילת.

מאיר יצחק הלוי: אם זה מקובל על היושב ראש ועל החברים, המכובדים, אני מציע לאפשר לפרופסור מירי עמית להציג את הנעשה בקמפוס הכול כך חשוב הצגה של 15 דקות ולאחר מכן נאכל ותוך כדי אכילה נתכנס לסיכומים.

אלכס מילר: אין בעיה.

אלכס מילר: מקובל.

מירי עמית: שלום לכולם.

מירי עמית: ברוכים הבאים וברוכות הבאות.

מירי עמית: אני נרגשת פעמיים.

מירי עמית: אני לא רשומה בתוכנית כי בתי הייתה אמורה ללדת היום, אבל היא ידעה שוועדת החינוך מגיעה ולכן היא הקדימה ואנחנו בין הלידה לבין הברית.

נסים זאב: מזל טוב.

מירי עמית: תודה.

מירי עמית: אני שמחה שהדרמתם ואני מתחילה תמיד מהפן האישי.

מירי עמית: אני אמנם מכירה חלק ניכר וגם עבדנו ביחד.

מירי עמית: אני באה מהחינוך אבל החינוך שלי אחרי הטכניון התחיל באילת ואצלי זאת סגירת מעגל.

מירי עמית: אני למדתי מתמטיקה ופיזיקה בטכניון ואחרי תואר ראשון ירדתי לאילת והייתי כאן כמה שנים טובות מאוד, ובגלל שסגרו לנו את מקורות הפרנסה, את מכון תמנע, עלינו צפונה.

מירי עמית: הביי ברודקט שעשיתי מסטר ודוקטורט.

מירי עמית: לסגור מעגל כאן זה מאוד מאוד מרגש.

מירי עמית: כשאני הייתי באילת, אפילו מכללה לא הייתה כאן.

מירי עמית: כלומר, לימודים אקדמיים זה היה לא בחלום אלא מעבר לחלום.

מירי עמית: אתה חולם על משהו שהוא ישים, אבל זה היה מעבר לחלום.

מירי עמית: כשעזבתי את אילת, התחלתי תואר שני ולא היה אפשרי דבר כזה ולא חלמנו עליו.

מירי עמית: היום זה 180 מעלות.

מירי עמית: גם דוקטורט אפשר לעשות באילת.

מירי עמית: אני תכף אתן את כל הפרטים.

מירי עמית: אני יודעת שלא מכירים אותם.

מירי עמית: קיבלתי רבע שעה ואני אעמוד בלוח הזמנים.

מירי עמית: באילת הייתה מכללה כמה שנים.

מירי עמית: קמפוס אילת אוניברסיטאי הוקם בהחלטת ממשלה ב-2002.

מירי עמית: הוא הוקם עם 200 תלמידים.

מירי עמית: אני לא רוצה לתת לכם היום את המצגת היפהפייה.

מירי עמית: קיבלתי מכתב מאוד יפה מטרכטנברג לגבי ההישגים.

מירי עמית: אם כן, הקמפוס התחיל עם 200 תלמידים והיום, כיוון שהשטח שלי הוא מספרים, כדאי לדעת מספרים מדויקים מאוד: בקמפוס בסך הכול יש היום כ-1,100 סטודנטים, מתוכם אקדמאי נקי לגמרי 768.

מירי עמית: כל אחד נחשב.

מירי עמית: אני תכף אומר איזה תוכניות יש לנו, אבל 768 סטודנטים מתוכם כ-20 עד 25 אחוזים, תלוי בשנתון, אילתים או דרומיים וכל היתר מגיעים ממרכז הארץ.

מירי עמית: הביקוש עולה על ההיצע.

מירי עמית: היינו צריכים לחתוך כי המועצה להשכלה גבוהה אמרה לנו לחתום ב-700.

מירי עמית: אז חרגתי ב-10 אחוזים.

מירי עמית: אנחנו מוגבלים במספר כמו כל אחד אחר.

מירי עמית: הסטודנטים שלנו סטודנטים מצוינים.

מירי עמית: תנאי הקבלה שלנו – וכאן יש לי, אולי בגלל שבאתי ממשרד החינוך בעבר, גמישות מסוימת בתנאי ההתחלה, אפס גמישות בתנאי היציאה.

מירי עמית: כלומר, אם יש לו בסכם, וכולם מכירים את הסכם, טיפה פחות, אבל טיפה, ואני לא מדברת על הרבה, עדיין הוא מתקבל לפסיכולוגיה, אבל אחר כך הוא עושה את כל הבחינות באותה שעה, באותו זמן, עם באר שבע.

מירי עמית: זאת אומרת, שאף אחד לא יגיד שכאן יש הנחות כי אנחנו דרומיים.

מירי עמית: הם באים בשקיקה, כי הכיתות קטנות.

מירי עמית: אני מאמינה, התפיסה החינוכית שלי היא לתמוך לכל אורך הדרך כך שעד שהבטון יתחזק, אני נותנת להם פיגומים, חיזוקים מרתוניים, קבוצות קטנות, יחס אישי וכל הדברים האלה.

מירי עמית: כיוון שאני גם התמחיתי בבדיקה איך מלמדים, המרצים כאן הם מרצים מעולים כי הם לא רק נמדדים לפי המחקר אלא הם נמדדים לפי ההוראה וההוראה עומדת כל הזמן בבקרה.

מירי עמית: תדברו אחר כך עם הסטודנטים בחוץ ותראו את אופי הסטודנטים.

מירי עמית: מה לומדים כאן.

מירי עמית: יש לנו שני מוקדי דגל ויש לנו את כל השאר.

מירי עמית: יש מוקד דגל אחד שהוא ביולוגיה וביו-טכנולוגיה ימית שזה המקום היחידי בארץ שיש תואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי.

מירי עמית: תואר ראשון, מתחילים במדעי החיים בבאר שבע והם לומדים כאן כאשר כאן יש לנו מרצים שלנו, יש לנו חוקרים שלנו, יש לנו 16 סטודנטים – יש לנו המון סטודנטים, כ-90 סטודנטים שגמרו תואר שני – יש לנו עכשיו דוקטורנטים ויש לנו גם חבר'ה שעשו סטרט-אפים מביולוגיה ימית.

מירי עמית: למשל, אחד הבחורים שלנו עושה פיתוח דגי נוי בחצבה, לוקח את החברים שלו והיום זה סטרט-אפ עם יצוא עולמי.

מירי עמית: מישהי אחרת בודקת למשל - אתם יודעים שדגי הטונה נגמרים ולא יהיה לנו סושי עם טונה - את הקוד של הטונה, של ריבוי הטונה.

מירי עמית: פריצת דרך עולמית.

מירי עמית: יש לנו מחקרים אדירים בביו-טכנולוגיה ימית.

מירי עמית: אנחנו עובדים יחד עם עקבה.

מירי עמית: בשבוע שעבר עשינו קונסורציום של כל המכונים בסביבה, מכון ערבה, מו"פ ואנחנו עובדים ביחד.

מירי עמית: החוקרים ממרכז לחקר האגמים והימים אתמול הם במעבדה והיום הם כאן אצלנו, לוקחים את הבעיות משם, חוזרים למעבדה.

מירי עמית: כלומר, האינטראקציה – זה יביא אותי לקומפוננט החברתי – כל הזמן קיימת.

מירי עמית: מוקד אחד, ביולוגיה ימית.

מירי עמית: מוקד שני שאין מקום יותר טוב בארץ מאשר לחקור מאשר ניהול תיירות.

מירי עמית: זאת המעבדה הכי טובה.

מירי עמית: יש לנו ניהול תיירות תואר ראשון ותואר שני גם בתוך ה-MBA.

מירי עמית: סטודנטים מעולים, חברי סגל שלנו כאן שנשלחו ללמוד בארצות הברית וחזרו, והם עשו מחקרים נהדרים.

מירי עמית: דוגמה, איך העובדה שאילת עיר תיירות משפיעה על איכות החיים של התלמידים שלה.

מירי עמית: מחקר אחר הוא אתיקה של בעלי חיים.

מירי עמית: כאן יש בעלי חיים, דולפינים וכן הלאה, שימוש בבעלי חיים.

מירי עמית: בעיות אתיות של הדברים.

מירי עמית: סטודנטית אחת אצלי עושה עכשיו דוקטורנט מהריף.

מירי עמית: אני עושה את הצד החברתי ומישהו אחר עושה ביולוגיה, איך עבודה עם דולפינים משפיעה על ילדים עם לקויות נפשיות למיניהן.

מירי עמית: זאת אומרת, יש כאן מחקרים נהדרים על ידי שימוש בתיירות.

מירי עמית: אנחנו הולכים להרחיב את זה לפנאי ונופש כי תרבות הפנאי היום הולכת ותופסת מקום מאוד מרכזי.

מירי עמית: הדבר השלישי, אני קוראת לו כל השאר.

מירי עמית: יש לנו כאן גם תואר ראשון וגם תואר שני ומתחיל תואר שלישי בעבודה סוציאלית.

מירי עמית: יש לנו תואר ראשון באנתרופולוגיה, בסוציולוגיה, בפסיכולוגיה, בכלכלה ומינהל עסקים, בניהול כללי, בניהול ומינהל עסקים, במשאבי אנוש.

מאיר יצחק הלוי: חשבונאות.

מירי עמית: מדיניות החינוך, זה תואר שני.

מירי עמית: הנדסה תואר ראשון עד המעבדות.

מירי עמית: המעבדות, הם חוזרים לבאר שבע כי זה עולה הרבה מאוד כסף ואין לנו עדיין את המעבדות להנדסה.

מירי עמית: ודאי שכחתי חצי מהדברים, אבל הביקוש הוא מאוד מאוד גדול.

מירי עמית: זה מענה מקומי וזה גם מענה לצרכים של החבר'ה שבאים לאילת.

מירי עמית: תואר שני יש לנו במינהל החינוך, יש לנו במקרא, יש לנו MBA רב תחומי למנהלים.

יהודית גידלי: כמה תלמידים לומדים מקרא?

מירי קופיטו: זאת שנה שנייה.

מירי עמית: מעטים.

מירי עמית: ארבעה-חמישה.

יהודית גידלי: כמו בירושלים.

מירי עמית: תכף אני אומר לך לאן אנחנו מתקדמים.

מירי עמית: כבר סגרתי תוכניות לשנה הבאה.

מירי עמית: גם דוקטור דרורי מלמד ויש לנו את פרופסור מאיר גרובר שבוודאי מכירים את השם שהוא מגיע לכאן כל שבוע ומלמד.

מירי עמית: עבודה סוציאלית, ארבעה רשומים השנה אבל בפייפ ליין יש יותר, אבל הם לא רשומים.

מירי עמית: אני אמרתי רק מה שאני רואה ברשימות.

מירי עמית: פתחנו השנה תוכנית מקסימה לניהול ויישוב סכסוכים, שזה גם ברמה האישית.

מירי עמית: עשינו פגישה – תודה שבאת – ופתיחה.

מירי עמית: נרשמו מגוון של סטודנטים כמו עובדים סוציאליים, בנקאים, מסים, עובדי עירייה, רבנית, וכולם בפנים.

יהודית גידלי: זה לתואר שני?

מירי עמית: תואר שני.

מירי עמית: רק תואר שני עם תנאי קבלה מאוד מאוד נוקשים.

מירי עמית: מה שאמרתי עכשיו, זה תואר שני.

מירי עמית: בשנה הבאה אנחנו פותחים כאן תואר שני להוראת המדעים ואולי תקשורת למרות שיש עוד בעיה שצריך לסגור, ואנחנו מרחיבים את תואר ראשון בפוליטיקה וממשל, מזרח תיכון.

אלכס מילר: ועם כל זה את צריכה להתמודד עם 700 תלמידים.

מירי עמית: זאת בכלל לא בעיה.

מירי עמית: מי אמר שאני רוצה רק 700?

אלכס מילר: אבל יש לך מכסה.

מירי עמית: יש מכסה ואנחנו קצת עוברים את המכסה.

מירי עמית: היו כאן אנשי ות"ת לא מזמן והם כנראה יאשרו לנו להכפיל את המספר.

מירי עמית: זאת אומרת, אני הולכת בשני קווים מקבילים.

רונית תירוש: הוא אומר שזה יותר מדיי קורסים ופחות מדי סטודנטים.

מירי עמית: לא, זה לא כל כך כי יש דברים שלומדים ביחד.

מירי עמית: למשל, ניהול סכסוכים ומינהל חינוכי, אני מראה את שניהם, מתודולוגיות לומדים ביחד, מחצית הקורסים לומדים ביחד ומחצית לחוד.

אלכס מילר: יש לך אישורים לאגזקוטיב כאן?

מירי עמית: כן.

מירי עמית: יש לי MA לאגזקוטיב והיום הם למעלה.

אלכס מילר: זה לא בפנים.

אלכס מילר: זה לא בתוך המכסה כי זה לא מסובסד.

מירי עמית: זה מסובסד.

אלכס מילר: אני שואל האם את יכולה לקבל אישור לפתוח כאן גם מסלולים שהם לא מסובסדים.

מירי עמית: לא יודעת.

אלכס מילר: כמו אגזקוטיב, כמו אוניברסיטת תל אביב.

אלכס מילר: יש אגזקוטיב של מדיניות ציבורית.

מירי עמית: אני לא יודעת.

מירי עמית: זאת אומרת, שיבואו באופן פרטי?

אלכס מילר: כן.

מירי עמית: איך אני אגיע למעונות?

מירי עמית: אתה יודע מה?

מירי עמית: רעיון.

מירי עמית: לא חשבתי על זה.

אלכס מילר: יש מסלול ייחודי מאוד באוניברסיטת תל אביב אותו אני סיימתי.

אלכס מילר: במקביל יש גם את כל הנושא של יחסי החוץ, שני מסלולים, מדיניות ציבורית ויחסי החוץ באוניברסיטת תל אביב.

אלכס מילר: זה מה שאני מכיר אבל יש כל מיני קורסים אחרים.

אלכס מילר: מי שבעצם שם לומד, אלה אנשי המשרדים השונים ואין שום קשר לסבסוד.

אלכס מילר: לאוניברסיטה יש, אבל זה קורס פרטי.

אלכס מילר: אלה 45 אלף שקלים למסלול.

מירי עמית: זה רעיון מצוין אבל אני לא יודעת.

מירי עמית: אני אגיד לך למה זה רעיון מצוין.

מירי עמית: יש לנו כאן – אני קופצת מנושא לנושא – אני לא יודעת מה האישורים הנדרשים.

מירי עמית: אני פשוט צריכה לבדוק את זה.

מירי עמית: יש לנו כאן בניין מעונות חדש חמישה כוכבים.

מירי עמית: תודה ליצחק הלוי ולקהילת טורונטו.

מירי עמית: אני רוצה בקיץ להשתמש בו באופן אפקטיבי ולהביא אגזקוטיב בקיץ לדברים כאלה כי זה מתחבר מצוין.

מירי עמית: לאן אנחנו הולכים מכאן.

מירי עמית: קודם כל, תוכניות לימודים חדשות.

מירי עמית: שנית, ביסוס מחקר היום חדש.

מירי עמית: קיבלתי פוסט דוקטורנט בביולוגיה ימית.

מירי עמית: מחקר, מחקר, מחקר.

מירי עמית: המועצה להשכלה גבוהה רוצה מחקר.

מירי עמית: שלישית, בגלל שאני באה מהשטח כל החיים, עבדנו ביחד, חיבור מאוד חזק לקהילה.

רחל אניסמן: תגידי שהיית מסמ"רית למתמטיקה של מדינת ישראל.

מירי עמית: כן.

מירי עמית: הייתי אחראית.

מירי עמית: כל הבגרויות שעשיתם, עלי.

יעקב כץ: כולל ההדלפות?

מירי עמית: לא, ההדלפות כבר לא.

מירי עמית: בזמננו לא היו הדלפות ולא היו תגובות להדלפות כאלה.

רונית תירוש: היא הוציאה אותנו מקיבעון שהיה הרבה שנים במקצוע הזה.

מירי עמית: כן, אני הוצאתי את המתמטיקה מהקיבעון ואחר כך חזרתי לאוניברסיטה וגם שם הקמתי מחקר וכאן אני רוצה לעשות זאת.

מירי עמית: חיבור לקהילה בכל התחומים, הן ברמת בית ספר, הן ברמת קהילה והן העובדה שבאים אנשים מהקהילה, לומדים כאן, מעשירים את עצמם, משדרגים את עצמם וחוזרים לקהילה.

מירי עמית: כלומר, כל הדברים האלה, זה קשר לקהילה.

מירי עמית: דבר אחרון חביב, לאן אנחנו הולכים.

מירי עמית: אין מקום יותר טוב בעולם מאשר לעשות כאן קמפוס בין לאומי.

מירי עמית: אין כאן בעיות ביטחון ובשביל הורים מארצות הברית לשלוח לכאן את הילדים, זה חלום.

מירי עמית: כבר קשרנו קשר עם ארבע אוניברסיטאות מאוד מאוד מכובדות ויש לנו אחת בחבר העמים לשעבר שאנחנו מאוד בקשר אתם.

מירי עמית: יש לנו פרופסור משם.

מירי עמית: אנחנו יוצרים קשרים כאלה שאקרדיטציה מכאן מוכרת שם ולהפך, וכבר בשנה הבאה יהיה לנו ברייק בין לאומי לסטודנטים שבאים מהעולם, לומדים כאן מסלול שלם, הם גם שגרירים מאוד טובים וגם באילת זה המקום שכאשר שם יורד שלג, זה המקום הכי טוב.

נסים זאב: הם יבואו רק לתקופת הקיץ?

מירי עמית: לא.

מירי עמית: בדקנו גם את ידע האנגלית של הסטודנטים שלנו.

מירי עמית: למשל, אתה לומד ניהול ויישוב סכסוכים, אתה לומד את זה באנגלית.

מירי עמית: לסטודנטים שלנו אין בעיה.

מירי עמית: אנגלית היא שפה בין לאומית.

מירי עמית: לשנה הבאה יש לנו רשימה של 12 קורסים שיכולים להילמד באנגלית.

מירי עמית: זה היום בעולם הגלובלי לפתוח דלת של העולם.

מירי עמית: אין אוניברסיטה שעושה את זה בצורה כזאת.

נסים זאב: הם סטודנטים מן המניין.

מירי עמית: סטודנטים מהמניין לגמרי.

מירי עמית: הם רק משלמים קצת יותר אבל הם סטודנטים מהמניין, עומדים בבחינות.

מירי עמית: אנחנו נחבר את מסע אליהם והרעיון הוא, בנוסף לדברים האלה, קמפוס בין לאומי.

מירי עמית: הדברים הבאים הם כמובן אקולוגיה ומדבר, סיסמולוגיה וכל הדברים שיש כאן.

אלכס מילר: מה עם הנושא של לימודי ההוראה של המורים?

אלכס מילר: אני שומע מראש העיר שיש מחסור במורים באילת.

אלכס מילר: אם כבר קיימת אקדמיה, אם כבר קיים מערך של לימודים אקדמאיים בעיר, אולי הגיע הזמן שתתחילו לגדל כאן פרחי הוראה שבאים מתוך העיר אילת.

מירי עמית: נכון.

מירי עמית: לנושא הזה יש את מכללת לוינסקי ואני לא יודעת איפה זה עומד.

רונית תירוש: מה זה עומד?

רונית תירוש: זה יושב חזק.

מירי עמית: אמרתי.

מירי עמית: יש לוינסקי אבל אני לא יודעת איפה זה עומד.

מירי עמית: הם עונים על הצרכים של בית ספר יסודי.

מירי עמית: אצלנו באוניברסיטה לא עושים חינוך ליסודי, בשום מקום בארץ, רק חינוך על יסודי.

מירי עמית: דיברתי כבר עם דרורי ויש לנו בשני מישורים את זה.

מירי עמית: מישור אחד הוא תעודת הוראה, וכאן אנחנו עושים סקר אחד כדי לבדוק מה הפוטנציאל, וכפי שאמרתי קודם, משנה הבאה יהיה לנו תואר שני בהוראת המדעים והטכנולוגיה במתמטיקה, כי יש כאן קבוצה גדולה מאוד של מורים שהיו רוצים להגיע לשלב הבא.

אלכס מילר: אבל יש לך תואר ראשון למתמטיקה כאן?

מירי עמית: תואר ראשון במתמטיקה, אף אחד לא שומע, בירושלים גם כן, לא לומדים היום כמעט מתמטיקה לתואר ראשון וזאת בעיה כאובה לי.

אלכס מילר: איזה מקצועות מדויקים יש לך כאן לתואר ראשון?

מירי עמית: מדעים מדויקים, יש לנו הנדסה לתואר ראשון שלומדים גם מתמטיקה, גם פיזיקה, גם מחשבים וכן הלאה.

אלכס מילר: הנדסת אלקטרוניקה או הנדסת מה?

מירי עמית: יש לנו שני מסלולים.

מירי עמית: אלקטרוניקה וחשמל מסלול אחד בו לומדים מתמטיקה ופיזיקה.

מירי עמית: ואלה שלומדים מכונות, הנדסת חומרים וכן הלאה, יש להם מתמטיקה ופיזיקה ברמה אחרת.

אלכס מילר: והם יהיו מוכנים, אם הייתם מוסיפים להם שעות הוראה, להגיע לתעודת הוראה במשך הלימודים?

מירי עמית: אני לא בטוחה.

מירי עמית: הם רוצים להמשיך להנדסה.

מירי עמית: היום אלה שמגיעים גם לתיכון בהוראה, ואני מכירה את זה טוב מאוד כי הייתי שם, הם מגיעים בדרך כלל מהמכללות שלומדים בכיתה י'.

רחל אניסמן: יש היום את התוכנית של הסבת אקדמאים שבאים מההנדסה דווקא.

מירי עמית: כן.

מירי עמית: אני תכף אגיע לזה.

מירי עמית: אלה שנרשמו כאן להנדסה, הסטודנטים האלה, הם רוצים ללמוד הנדסה ולא ללמוד הוראה.

אלכס מילר: נותנים להם אופציה לחיים, עוד תעודה אחת שהם יכולים לקבל.

מירי עמית: אפשר לשאול אותם.

מירי עמית: אני עשיתי סקר קטן.

אלכס מילר: אני למדתי תואר משולב של הנדסה והוראה, סיימתי תואר ראשון בהנדסה והוראה, אלקטרוניקה ואני מורה.

מירי עמית: בארץ?

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: אני יכול לתת דוגמה של החבר'ה שלמדו אתי, חלקם באמת הלכו לתחום של הנדסה, להיי-טק, אבל חלקם הלכו לחינוך.

אלכס מילר: יש כאלו שלא הצליחו בהנדסה, פוטרו, והם הלכו להוראה.

אלכס מילר: דרך אגב, אני יכול להגיד שזה מוסיף לדעתי משהו כמו שעתיים כל יום, אם אני לא טועה, מבחינת מספר השעות שצריך לתת לטובת ההוראה אבל מבחינת השוק, אם יש משבר, יש להם עוד מקצוע.

מירי עמית: נכון.

מירי עמית: עשינו את זה בשעתו במשרד החינוך.

מירי עמית: יצאנו עם שני רעיונות כאשר האחד היה אגזקוטיב והשני, נבדוק גם את העניין הזה.

מירי עמית: כלומר, אני אכנס לחבר'ה מהנדסה ואגיד להם שזה על חשבוננו.

מירי עמית: דבר מאוד חשוב לגבי אילתים, ובכך אני אסיים, אני אומר להם שזה על חשבוננו ושילכו ללמוד גם לתעודת הוראה.

אלכס מילר: דרך אגב, אם את בונה מסלול של האנשים שנמצאים כאן באילת ומחזיקים בתואר הנדסאי אלקטרוניקה או כל מקצוע שאת מלמדת כאן לתואר ראשון, אם את מבקשת אישור, יכולים לתת לך אישור השלמה מהנדסים לתואר ראשון באותם התחומים שאת מלמדת כאן ואז בתנאי שאנשים ייכנסו, את יכולה לחייב את זה שחלק מהלימודים שלהם יהיו גם לימודים לתעודת הוראה ואת יכולה לשלב ולקחת את ההנדסאים שלומדים שנתיים, לקחת את הסטודנטים שלומדים אצלך לתואר ראשון – מי שרוצה – ללמוד הוראה, ואז את מרכיבה כיתה כביכול של 20-25 סטודנטים.

מירי עמית: אם אתה יכול להישאר כאן יומיים-שלושה-ארבעה, נזמין אותך באופן מיוחד להיפגש עם הסטודנטים.

מירי עמית: כל הרעיונות שאמרת, הם מאוד ישימים ואני מבטיחה לבדוק וגם לדווח מה נעשה בעניין הזה.

מירי עמית: מילה אחת על כסף, מילה לא יפה.

מירי עמית: הסטודנטים בבן גוריון בעזרת מלגה מקהילת טורונטו, ומשלימים את זה עם פר"ח, זה מכסה להם את שכר הלימוד לתואר ראשון לשלוש שנים.

מירי עמית: בנוסף לזה יש להם אפשרויות עבודה מאוד מאוד טובות למשל בתיירות כי אנחנו לא מלמדים ביום ראשון כי זה סוף שבוע והם יכולים לעבוד בבתי המלון.

מירי עמית: כלומר, מאוד מתחשבים בגמישות הזאת והם יכולים לסיים שלוש שנים ללא שכר לימוד וזה דבר מאוד מאוד רציני במדינת ישראל היום.

רונית תירוש: יש פרסום לזה?

מירי עמית: עכשיו יצא פרסום.

אלכס מילר: אבל אין לך בעיה עם האנשים כרגע.

אלכס מילר: נכון?

אלכס מילר: המכסה שיש לך מלאה.

מירי עמית: אם אני באה ל-ות"ת ואומרת שעשיתי פרומושן ויש לי היום 1,200 מועמדים, בבקשה אל תחסמו אותי אלא תנו לי עוד 300 מקומות.

אלכס מילר: השאלה מה אומרים ב-ות"ת ובמועצה להשכלה גבוהה מבחינת החזון שלהם כלפי אילת, כי אני יודע שיש היום למשל מכללות.

אלכס מילר: גם אותך מסבסדים, אם כבר מסבסדים בתחומים שאת מלמדת.

אלכס מילר: אין לך כאן רפואה, אין לך כאן מחקר של סבסוד מטורף ש-ות"ת צריך להעביר אליך.

אלכס מילר: המקסימום שנותנים לך זה בטח אחד לארבע, נכון?

אלכס מילר: אם אני לא טועה.

מירי עמית: כן.

אלכס מילר: לדעתי אותם המוסדות שהיום לא מגיעים למכסה, מכללות נגיד, הכסף הזה עדיין נשאר בתוך המערכת והשאלה מה אומרים במועצה להשכלה גבוהה לגבי אילת.

מאיר יצחק הלוי: בשאלה אחת קטנה אתה נוגע בפעולות רבות מאוד שנעשו לאחרונה.

מאיר יצחק הלוי: אני גם רמזתי על זה בשיח בוקר שלנו.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, אני אומר לפרופסור מירי עמית שאין ספק שכניסתה לקמפוס הכניסה כאן רוח תזזיתית חיובית וזה מה שצריך.

מאיר יצחק הלוי: אני העליתי את שני הנושאים, ואני אומר לך את זה פרופסור עמית, לדיון שאנחנו נסכם אותו עוד מעט.

מאיר יצחק הלוי: העליתי את התקנה המיוחדת לאילת בנושא החינוך והנושא השני הוא האקדמיה.

מאיר יצחק הלוי: מה שהונח על שולחנו של פרופסור טרכטנברג וחבריו כראש ה-ות"ת זה איך הופכים את אילת לפרויקט לאומי.

מאיר יצחק הלוי: לא בכדי נקבתי באמירה הזאת.

מאיר יצחק הלוי: למה?

מאיר יצחק הלוי: כדי לייצר פישוט לאותם הליכים מעכבים בירוקרטיים לרצונות שלנו והרצונות שלנו הם שמה שהציע, המליץ, אמר, הגה טרכטנברג בסיום כשהוא אמר שהוא רוצה למקד בשיטת המעגלים את המעגלים המרכזיים ולשם לדחוף משאבים שהם לא יושבים בתוך הקריטריונים הקיימים היום.

מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת, יחס של אחד לארבע שאני לא נכנס אליו בכלל ואני גם לא בקיא בו.

מאיר יצחק הלוי: אני אמרתי שיראה לנו איך הוא בחוכמתו כי רבה שם את אילת כפרויקט לאומי, איך הוא בחוכמתו כי רבה מביא אותנו למצב שהיעד בו נגיע גם ל-3,000 פלוס סטודנטים וגם את המעגלים שיש לנו יתרון יחסי, הופכים להיות פרויקטים לאומיים.

מאיר יצחק הלוי: אני מאוד מאוד מקווה שהוא יבוא עם תשובות יצירתיות כי הבקשה היא לצאת מהקופסה ונראה איזה קונסטרוקציה מיוחדת בונים לעיר אילת.

מאיר יצחק הלוי: פרופסור טרכטנברג, אין לי ספק שהוא ידע להביא את הקונסטרוקציה, אם רק ירצה.

מאיר יצחק הלוי: משפט אחרון.

מאיר יצחק הלוי: המטרה שלי כאן בוועדה או הבקשה שלי לוועדה, אנא, שמשו לנו כפה, תעזרו לנו להשפיע על טרכטנברג, על גדעון, על כל האנשים שבסוף בסוף צריכים לקבל החלטה שעניינה קמפוס בן גוריון באילת.

מאיר יצחק הלוי: לכן, דרך אגב, אנחנו אוכלים כאן היום.

יעקב כץ: נגיד שיגיעו אליך מחר אלפיים סטודנטים, יש לך מעונות לקלוט את כולם?

מירי עמית: לא.

מירי עמית: מעונות זה דבר חדש אבל בעיר יש מקום.

מירי עמית: המעונות קיימים רק שנה.

מאיר יצחק הלוי: רק השנה הם נפתחו.

מירי עמית: בעיר יש לנו מישהי שמטפלת בענייני סטודנטים, יש בניינים שלמים ששכרו.

מירי עמית: כלומר, יש לזה פתרונות בעיר.

מירי עמית: יש פתרונות דיור.

מירי עמית: אני לא רואה איפה אני מאכלסת את כולם, אבל אתה יודע מה?

מירי עמית: צרות של עשירים.

מירי עמית: כשזה יגיע, אוהלים אני אעמיד כאן ואני אלמד בהתחלה.

מירי עמית: זאת לא תהיה הבעיה.

מירי עמית: אני אשיג מורים, הכול אני אשיג, אבל שקודם כל יבואו.

מאיר יצחק הלוי: פרופסור עמית, אני מרגיש שאני ממש מתעלל בחברים כי האוכל כאן והם לא יכולים לאכול.

מאיר יצחק הלוי: כולנו מאחלים לך מזל טוב להולדת הנכד ואנחנו שמחים בשמחתך.

מאיר יצחק הלוי: לנו אין ספק שהוא קורץ מחומרים איכותיים על פי תורת הגנטיקה.

מירי עמית: תודה רבה.

מאיר יצחק הלוי: אני מאחל לכולנו בתיאבון.

מאיר יצחק הלוי: אני חוזר ואומר שלראות חבר אנשים מהכנסת כל כך ראוי ומכובד במספרים כאלה, אלה לא דברים ברורים מאליהם ואני באמת מודה ליושב ראש ולכל החברים שמבלים אתנו את היממה האחרונה ואני חייב לומר שגם בהתנהגות מאוד מאוד משתפת.

מאיר יצחק הלוי: בקיצור, ממושמעים.

נסים זאב: אני אפילו לא שאלתי שאלות.

מאיר יצחק הלוי: סך כל התיאורים מביאים אותי להגיד את מה שאני אומר.

מאיר יצחק הלוי: באמת, תודה גדולה.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה דווקא להתייחס להערה של חברת הכנסת רונית תירוש כי אני חושב שהיא הערה מהותית בדרך שבחרנו להציג את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: רונית תירוש אמרה שאם הכול כל כך טוב, מה רע.

מאיר יצחק הלוי: אני אמרתי את זה אתמול, את לא היית, שאנחנו בחרנו בצורה ברורה להציג את החוזקות שלנו ולא את הנהי והבכי.

מאיר יצחק הלוי: יכולתי לקיים כאן דיון של יממה שכולו נהי ובכי ולהפוך את כל הסיור הזה אבל אני לא רוצה.

מאיר יצחק הלוי: אני הגעתי למסקנה שבלאו הכי זה לא עוזר לי, אז אם זה לא עוזר לי, אז בוא לפחות נספר.

מאיר יצחק הלוי: כמו שהגעתי למסקנה שאין שום הגיון כראש עיר להציג תוכניות אסטרטגיות.

מאיר יצחק הלוי: צריך להציג תוכניות מכאן ועכשיו ומה אתה יכול להוציא, תוציא.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה בכאב גדול מאוד, דרך אגב.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה בצער גדול.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי את זה לאודי ניסן.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי לו שאני איש שאני חושב שהסיסטם שלו אסטרטגי אבל אני כאן מתכוון להיות פרגמאטי ואני חושב שבזה אני נכה.

נסים זאב: אתה לא המצאת את זה.

נסים זאב: להבדיל אלפי הבדלות, המרגלים קודם כל אמרו שהארץ אשר עברנו בה טובה מאוד מאוד וכדי שיאמינו הם פתחו רק בשבחה של ארץ ישראל ואחר כך אמרו את הדבר השני.

מאיר יצחק הלוי: יכול להיות שקלעתי לדעת חכמים.

מאיר יצחק הלוי: אני מודה לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה גורם דווקא לדבר הפוך, לרצון מאוד עז לעזור לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התחושה היא שאם זה מה שקורה כאן, צריך לתת עוד דחיפה.

מאיר יצחק הלוי: תודה על הדברים.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה בהקשר לדבריה של רונית ומה שאומרת יוליה מחזק את דעתי.

מאיר יצחק הלוי: אני בא ואומר שאני רוצה להציג את החלקים החזקים ואני רוצה לקוות שאני אצליח לגייס את ההזדהות של חברי הכנסת לעזור לי לשמור על החזק והחזק בסוף בסוף יחזק גם את החלשים.

מאיר יצחק הלוי: אני לא רוצה יותר להציג.

מאיר יצחק הלוי: אני אטפל בזה.

מאיר יצחק הלוי: אימא שלי התימנייה לימדה אותי שאם אין אני לי, מי לי.

מאיר יצחק הלוי: טפל בעניינים שלך.

מאיר יצחק הלוי: לכן אנחנו רוצים להציג את החוזקות שלנו.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שמהנקודה הזאת ננוע קדימה.

מאיר יצחק הלוי: פעם אמר לי שר פנים, קראו לו מאיר שטרית, שאני מספר סיפורים ואם הכול טוב, למה אני צריך אותו.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי לו שאני רוצה שהוא יעודד אותי כדי שאני אהיה עוד יותר טוב ועוד יותר טוב על ידי זה שהוא ייתן, שהוא יתגמל.

יעקב כץ: בלשון הגמרא זה נקרא אין מזרזין אלא במזורזים.

מאיר יצחק הלוי: יפה.

מאיר יצחק הלוי: יש תורה שאני מאוד אוהב של הווארד גרדנר שכתב את שבע אינטליגנציות שאני מניח שחלק

מאיר יצחק הלוי: כם מכירים, שיודעת לתגמל את המצוינים ואת הטובים ואת אלו שמביאים את המסוגלות לידי ביטוי.

מאיר יצחק הלוי: אלה דברים חשובים.

מאיר יצחק הלוי: לכן החלטנו לשים את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד לכם, ואני אומר לך רונית, שאנחנו עוברים חוויות קשות מאין כמותן במסוגלות שלנו להביא לידי ביטוי את מה שאנחנו רוצים והצבנו רף מאוד גבוה.

מאיר יצחק הלוי: פעמים רבות אנחנו מרגישים שאנחנו קול קורא במדבר, פעמים רבות אנחנו מרגישים שאנחנו לבד ואני אומר פעמים רבות, אבל אנחנו לא מתעכבים שם.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו רוצים להמשיך ולנוע.

מאיר יצחק הלוי: כמו שאמרתי, קל מאוד שהעיר הזאת תהיה שבירה.

מאיר יצחק הלוי: קל מאוד.

מאיר יצחק הלוי: היא יכולה בשנתיים של עבודה להיכנס להרס וחורבן אבל אפשר לקחת אותה ולהפוך אותה לפנינה של הדרום.

מאיר יצחק הלוי: אני, הציפייה שלי וזה הקו שלי, לפנות למקבלי ההחלטות ולהגיד להם שיבואו לעזור לנו להתחזק מנקודה שהיא נקודה טובה ולא נקודה שהיא נקודה חלשה.

מאיר יצחק הלוי: כשאני מיקמתי את שתי הנקודות שהן נקודות מרכזיות, הנקודה האחת הייתה התקנה ואמרתי את זה מהיום הראשון.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, אם תחזרו אחורה ברקע שלי, תראו שאני אומר את הדברים כל הזמן.

מאיר יצחק הלוי: זאת הנקודה האחת וצריך למצוא את הקונסטרוקציה כמו שאמרת, איך עושים את זה, אם מסכימים שכך צריך לעשות.

מאיר יצחק הלוי: הנקודה השנייה היא המבנה הזה.

מאיר יצחק הלוי: לא בכדי אנחנו מסיימים כאן.

מאיר יצחק הלוי: המבנה הזה מבחינתי הוא מבנה שיש לו משמעות אסטרטגית להרים את כל המערכת קדימה ופרופסור מירי עמית לחלוטין מקבלת מאתנו רוח גבית כל כך רצינית עד שיש מי שאומר לי שאני מתערב התערבות יתר על המידה במה שקורה, אבל אין לי שום בעיה עם זה.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, כל הסטודנטים בעיר אילת, יש להם את מספר הטלפון הנייד שלי.

מאיר יצחק הלוי: לכל הסטודנטים יש את מספר הטלפון הנייד שלי והם מוזמנים להתקשר אלי מתי שהם רוצים וחלקם אף עושים זאת כי אני חושב שזה חלק מתוך אמירה לשפר את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: לכן, לסכם את דבריי באמירה ברורה.

מאיר יצחק הלוי: לי מאוד חשוב, ואני מבקש ממך אדוני היושב ראש ומבקש מכם חברים, לא דיברתי שום דבר שלא קשור לחינוך.

מאיר יצחק הלוי: אתם רואים שאני מכתת רגליי בכנסת וכמעט כל שבוע אני שם בוועדה כזאת ובוועדה אחרת כדי לנסות לקדם את ענייני העיר אילת וזה מה שחשוב.

מאיר יצחק הלוי: אני מבקש מכם לקחת את העיר אילת לא רק בהיבט הלוקאלי.

מאיר יצחק הלוי: לעיר אילת יש ערכים אסטרטגיים לאומיים וכך צריך לטעמי לראות אותה.

מאיר יצחק הלוי: אני מאמין בזה באמונה שלמה.

מאיר יצחק הלוי: אם ראש הממשלה, קראתי, בחר עכשיו, השבוע, לסמן את טבריה כעיר שממקדים בה מאמץ, ואני בטוח שיש לו שיקולים מצוינים לכך ואני מפרגן ואין לי שום בעיה עם זה, אני מבקש שלעיר אילת תהיה חשיבה שהיא חשיבה שונה ואחרת.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי, היא השער הדרומי למדינה, היא חייבת לקבל התייחסות שונה ואחרת.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זאת העיר היחידה שמבקרים בה מדי שנה לחופש קרוב לשלושה מיליון אנשים, דבר שלא קיים לא בקריית מלאכי, לא בקריית גת, לא ביוקנעם ולא בנתיבות למרות שאולי בנתיבות כן.

מאיר יצחק הלוי: יש את זה באילת.

קריאה: גם לא בטבריה.

מאיר יצחק הלוי: גם לא בטבריה אבל אני מפרגן להם ואין לי שום בעיה.

מאיר יצחק הלוי: לכן אני חושב שצריך לתת התייחסות שונה ואחרת.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר משהו שהוא בחוסר צניעות ואני לא אומר את זה יותר.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שיש היום גם תובנה של מנהיגות שמוכנה לוותר על הסיפוק המיידי ולבנות תוכניות לעיר לטווחים הרחוקים שזה אני חושב יתרון.

רונית תירוש: מנהיגות לוקאלית.

מאיר יצחק הלוי: שמוכנה לחוות את חוויית התכנון.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר לכם משפט אחרון.

מאיר יצחק הלוי: מיום שנכנסנו לתפקידנו, אני כאן בתפקיד שבע שנים - בסך הכול מאוד מאוד מרוצה ואני רוצה שזה יהיה ברור – סיימנו כמעט כל פעולה כפי שאמרתי לכם בראייה ארוכת טווח כדי לבנות את תוכנית אילת 2030.

מאיר יצחק הלוי: זו בעצם הצוואה הפוליטית שאני רוצה לתת לתושבים שלי, לבוא ולומר להם שלעיר הזאת יש תוכניות, יש לה לאן ללכת.

מאיר יצחק הלוי: בואו נתווכח על אג'נדה, בואו נתווכח על תוכניות, ולא נעשה כל מיני פריש-מיש שלא קורה אתו שום דבר.

מאיר יצחק הלוי: שוב אני רוצה להגיד לכם תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: מישהו מחברי הכנסת רוצה להתייחס לפני שאני מסכם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להתייחס למשהו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר לך אדוני ראש העיר וגם לך אדוני היושב ראש שבעצם הביקור מבחינתי היה מאוד מאוד מרגש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד התרגשתי גם בגן, במיוחד בקטע שהם לקחו אתם את עשרת החפצים וזה פשוט היה מדהים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באיזשהו מקום אם זה היה קורה בכל בית ספר בישראל, יכול להיות שהיה יותר ברור לפוליטיקאים עתידיים שיש מקומות אסטרטגיים שהם צריכים להיות בעדיפות לאומית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר אחד שאני רוצה לציין זה שיש מסביבך הרבה מאוד נשים מטופחות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כאילו משהו שמבחינתי זאת הייתה ממש הפתעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות שהן נראות כך בגלל שאנחנו הגענו לכאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הטיפוח שלהן הוא לא טיפוח חיצוני אלא יש בהן משהו פנימי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן איזושהי אמונה בעשייה, של כל מי שאתו נפגשנו היום.

מאיר יצחק הלוי: יש כאן שפה.

מאיר יצחק הלוי: אני קורא לזה שפה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, כאילו משהו כזה שכולנו ביחד כאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעבר לזה שאמרתי שיכול להיות שבגלל שאנחנו במערכת חינוך יש כאן כל כך הרבה נשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרתי לך בזמנו שלא סתם הגעתי היום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרתי לך פעם שאני מחויבת לך ואם צריך את העזרה שלי, זה מהלב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו באנו מהכנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולם אמרו לנו שנעשה חיים והם חושבים שאנחנו עכשיו בים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הסיור היה מאוד מעייף, היה מאוד אינטנסיבי, אבל אנחנו בשבילך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הדבר האחרון שרציתי לומר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד בעד שזה יהיה אזור עדיפות לאומית אבל אני רוצה להגיד לך משהו שלא ימצא חן בעיניך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאם ממשלת ישראל לא תבין קודם כל שהיא צריכה לטפל בעדיפות לאומית לא א' אלא א'-א'-א'-א' בבירה שלה, ירושלים, היא לא תקלוט שהיא צריכה לעזור לאילת.

מאיר יצחק הלוי: אני בעד.

רונית תירוש: אני רוצה קודם כל להודות לאלכס שהביא אותנו לכאן, וזה לא קל כי ביום חמישי לכל אחד יש את העיסוקים שלו שבדרך כלל הם בתל אביב.

רונית תירוש: אני רוצה לאזן את הדברים של יוליה ולהגיד שגם הגברים לצדך הם נראים לא רע.

רונית תירוש: באמת, אתה הצלחת כנראה להביא לתחושה של גאוות יחידה אצל כל אחד מהצוותים שסובבים אותך במעגל הקרוב ובמעגל היותר רחוק.

רונית תירוש: ראינו את זה גם בבתי הספר ובגני הילדים.

רונית תירוש: הלכתי בנחת עם הגננת והמפקחת ואמרתי שהגננות נורא מסכנות כי אין להם חדרי מורים כדי להיוועץ וקצת להפרות אחת את השנייה בהפסקות כמו בבית הספר, אבל הן אמרו לי שהן לא מרגישות את זה כי אצלנו באילת הן כמו חדר מורים אחד.

רונית תירוש: מסתבר שהקשיים של הבידוד שלכם יצרו אצלכם באופן מאוד יצירתי פתרונות שתאמין לי שצריך לקחת אותם כמודל, כמו שלקחתי את המודל של הכיתות העירוניות שלך, אז כאשר רצינו לבנות מרכז חינוכי אזורי גבוה וכל הסיפור.

רונית תירוש: בדיוק דיברתי על המודל שראיתי בזמנו באילת.

דרור גניאל: אפילו נפגשנו אז.

רונית תירוש: נכון.

רונית תירוש: אני חושבת שאתה צריך גם לשווק את הפתרונות הנהדרים שיש לך במערכת דרך המחוז ודרך כל מיני מקומות.

רונית תירוש: אני כן צופה לאילתים.

רונית תירוש: אומץ לחזות כמו שיש לך והעיקשות שלך, אני כן צופה להתפתחות מדהימה.

רונית תירוש: אני מאוד מאוד התרשמתי מהמקום הזה.

רונית תירוש: אני חושבת שמירי היא אנרג'ייזר.

רונית תירוש: באמת, אני לא הייתי מעיזה להציב רף כזה של להביא ולהביא ולפתוח וכולי.

רונית תירוש: שאל אלכס, בצדק, איך זה מסתדר ההיצע מול הביקוש.

רונית תירוש: כנראה שצריך ליצור את ההיצע ואז גם נוצר הביקוש ולא לחכות שיהיה ביקוש ואז בוא נתאים את עצמנו להיצע.

רונית תירוש: אולי כאן באופן יצירתי הופכים את הפירמידה על כל המשמעויות שלה ואני יותר ממברכת.

רונית תירוש: גם אני עומדת לרשותך כחלק מוועדת החינוך עם כל הניסיון שיש לנו בנושא.

אנסטסיה מיכאלי: אדוני יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, אדוני ראש העיר, חברינו, בזמן הביקור הזה הפכתם להיות חברינו, כל הצוות של ראש העיר שמלווה אותנו ונתן לנו ב-24 שעות האלה הרצאות, דיווחים והסברים.

אנסטסיה מיכאלי: אני בטוחה שאנחנו כחברי הכנסת לפני כן ביקרנו בעיר אילת, ואני הייתי כאן כתיירת והגעתי לכאן כחברת כנסת לכנס אלימות שהיה מאורגן למופת, וזאת הנסיעה השנייה שלי לכאן.

אנסטסיה מיכאלי: יש לי כמה מלים לומר.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה לאדוני יושב ראש הוועדה על שאסף אותנו.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה לכרמל שאמה במיוחד על כך שהגעת.

אנסטסיה מיכאלי: הפכת להיות עכשיו איש עם היד על הגוף הגדול של מדינת ישראל, מה שנקרא כלכלת מדינת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: אני בטוחה שהיה חשוב מאוד שתשתתף כאן בכל הסיור.

אנסטסיה מיכאלי: אני הייתי מאוד פעילה בוועדת החינוך עד שאלכס לא נכנס, ופתאום הבנתי שיש לנו כאן

אנסטסיה מיכאלי: פעילות אחרת לגמרי והיא להכיר את השטח, לראות אותו ולחוש אותו.

אנסטסיה מיכאלי: כאן הייתה לנו הזדמנות לראות את המקומות, לראות את המצוקות של העיר.

אנסטסיה מיכאלי: תמיד כשאנחנו מגיעים כתיירים זה נחמד ויפה, אבל כשמגיעים לשטח, במיוחד כשהוא קשור לחינוך, וכל חברי הוועדה כאן ראו את זה, זה דבר שמוסיף מאוד להבנה ורואים שיש ראש עיר שאיכפת לו מהחינוך ומעתיד העיר הזאת.

אנסטסיה מיכאלי: אני בטוחה שתמיד יש לך מה לומר ואתה עוד לא אמרת הכול.

אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת שזה היה אחוז ממאה האחוזים שאתה עושה כאן.

אנסטסיה מיכאלי: הרגשתי את זה בוועדה כאשר היינו אצלך בלשכה כשעופר בוסתן ניגש אלי ואמר לי: הספורט, אתם יודעים שיש לנו כאן פעילות כל כך רחבה שקשורה בספורט?

אנסטסיה מיכאלי: זה באמת משהו שיכול ללוות אותנו.

מאיר יצחק הלוי: התייחסנו לזה.

אנסטסיה מיכאלי: זה יכול עודד גם את התיירות.

אנסטסיה מיכאלי: אני בטוחה שכל ועדה חייבת לבקר בעיר ולראות ולחוש את הדברים מכל האספקטים ומכל הכיוונים.

אנסטסיה מיכאלי: אם אין יכולת להגיע לכאן, אתה יכול להגיע עם כל האנשים שלך ועם הפרזנטציה המלאה שמראה מה אתם עושים.

אנסטסיה מיכאלי: אולי עשיתם את זה, אבל עדיין זה חשוב לחוש את זה ולראות את זה בעיניים.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה לדרורי גניאל שבאמת ליווה אותנו ואני מאחלת הצלחה רבה בהמשך שיתוף הפעולה ובמה שאתה עושה בעיר.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה לדוברת שלך.

אנסטסיה מיכאלי: תשמע, יש לך אישה מקסימה שיודעת לנהל ולתפקד.

אנסטסיה מיכאלי: אמרת שיש לך בוקר זמר ומדובר ב-3,000 אנשים שיתחילו לשיר.

אלכס מילר: אני רק מזכיר לך שבאותו יום יש לך מזכירות המפלגה, אם את מתכוונת לבוא.

אנסטסיה מיכאלי: אני לא מתכוונת להגיע אבל אני מציעה לכם – אתה עושה את זה כל שנה – להקים כאן באוניברסיטה ביחד עם פרופסור מירי עמית חוג לתקשורת כדי שאנשים ילמדו איך לעשות עם זה הסברה למדינת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: זה פרויקט של משרד התיירות, זה פרויקט של ראש העיר ושל כל העולם כי אילת היא מדינה בפני עצמה שהיא חלק מאוד מהותי למדינת ישראל מבחינת היכרות ומבחינות אחרות רבות.

אנסטסיה מיכאלי: אני אשמח לבקר.

אנסטסיה מיכאלי: בכל משבר יש הזדמנות טובה ללמוד.

אנסטסיה מיכאלי: מטרת הביקור היא לראות את הבעיות, אבל אני בטוחה שלמדנו כאן הרבה דברים בדרך ולא רק את הבעיה הזאת.

אנסטסיה מיכאלי: כשנסענו באוטובוס בדרכים מסביב לעיר, אתה אמרת שאתה אוהב מה שאתה עושה ואתה ממש לא רוצה לדעת מה אנחנו עושים וזה לא מעניין אותך כי לכל אחד יש את התחום שלו.

אנסטסיה מיכאלי: אני אמרתי שאימא שלך הייתה צודקת כשהיא אמרה את זה, אבל מצד שני אני בטוחה שאתה יודע משפט אחר, שתפעל לא רק בפעילות שלך אלא בפעילות שלנו.

אנסטסיה מיכאלי: אתה יודע לעבוד עם הצוות ולגבש צוות מצוין של עובדים שיודעים לתת לא רק את הנשמה אלא את הכול בשביל מטרה שהיא שלנו.

אנסטסיה מיכאלי: אני אומרת את זה כיושבת ראש השדולה לקידום מעמד המשפחה וזה נושא שאני אשמח מאוד לשתף אתכם בו פעולה ולעשות כנס פעם אחת בשנה למען המשפחה ובו לרכז את כל הזוויות ואת כל הגוונים של המילה הזאת, משפחה, ברמה כלכלית, ביטחונית, בכל אמות מידה שקיימת למען המטרה הזאת.

אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה.

נסים זאב: משפט אחד.

נסים זאב: אני רוצה להודות לראש העיר על האירוח.

נסים זאב: אני חושב שאילת צריכה להיות פרויקט לאומי.

נסים זאב: צריך להבין שבאמת מבחינת מדינת ישראל, זאת עיר ספר בסופו של דבר והאיום המתמשך של המסתננים, אני חושב שמדינת ישראל צריכה להשקיע כאן.

נסים זאב: אם משקיעים עכשיו בגדר שלושה מיליארד שקלים, וזה מה שיהיה, מדברים היום על 1.2 אבל העלות היא שלושה מיליארד שקלים, אפשר להשקיע עוד כמה פרוטות שמהווים מיליונים ביחס לפרויקט הגדול של לעצור את מגיפת המסתננים, ולפחות לטפח את העיר הזאת.

נסים זאב: צריך אפילו לכלול את זה בתוך התקציב הגדול והאדיר הזה.

נסים זאב: אז זה יהיה בטל לא בשישים ולא במאה ואחד, אלא אפילו באלף ואחד.

נסים זאב: אנחנו באמת מחזקים את ידך ומודים לך על הכול.

נסים זאב: תודה רבה בשם כולנו.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

אלכס מילר: אני מסכם.

אלכס מילר: אני מצטרף לברכות ולתודות של כל חבריי ואכן זה מגיע לך אדוני ראש העיר.

אלכס מילר: כמובן גם תודה לצוות שלך שמוביל כאן את הפעילות החינוכית תרבותית אליה נחשפנו בצורה מלאה.

אלכס מילר: אני גם יכול להגיד שגם על הדברים שהם פחות טובים, גם ידעת איך להצביע עליהם בצורה מדויקת.

אלכס מילר: מבחינתי יש כמה וכמה דברים חשובים.

אלכס מילר: הדבר הראשון הוא הנושא של אותה תקנה של משרד החינוך שהיה אמור לאשר לך ולתקצב אותה.

אלכס מילר: אני אפנה גם לשר החינוך עם הבקשה להבהיר מה קורה לאחר אותה ישיבה שהייתה במרץ השנה, אז החליטה הוועדה לתקצב את זה בצורה מסודרת עם המלצות ואשאל היכן הדברים עומדים כיום, כי היו צריכים לתת לנו הסברים ואני מבין שהסברים לא התקבלו עדיין.

אלכס מילר: אני מבקש שאנחנו נפנה בצורה מסודרת למשרד החינוך ונבקש הבהרות.

אלכס מילר: אנחנו גם פונים למועצה להשכלה גבוהה ול-ות"ת בבקשה להעלות את המכסות למוסד האקדמי באילת בצורה כזאת שתיתן מענה להיצע שהמוסד יכול לתת.

אלכס מילר: זאת אומרת, אנחנו לא נגיע למצב שיש כאן יותר ממה שאפשר לתת מבחינת מספר המרצים ומבחינת השטח, אבל מבחינת האיזון וההיגיון הבריא, המועצה להשכלה גבוהה תיתן אישור לאותם מספרי סטודנטים שצריכים להיות כאן וללמוד את אותם המקצועות שאתם מובילים.

אלכס מילר: אנחנו נגענו גם בנושאים שקשורים לענפים נוספים ואני חושב שכדאי להוביל כאן, אבל זאת איזושהי דרך של חזון ואני לא חושב שזה צריך להיות חלק מסיכום הסיור כאן.

אלכס מילר: אנחנו כמובן נדון על זה ואם תצטרך איזשהו סיוע מבחינתנו לקידום אותם הנושאים עליהם דיברנו, אם זה מרכז ללימודי תיירות ושירות באילת, ואם אלה עוד דברים נוספים, אין ספק שזה חלק מהדבר שבא טבעי כשאנחנו מסתכלים על העיר.

אלכס מילר: אני מודה לך על כך שחשפת אותנו לצד הזה של אילת שמעטים מאתנו בכלל היו מכירים אותו.

אלכס מילר: כמו שנאמר כאן, כולנו מכירים את אילת מהצד התיירותי ופחות מכירים את אילת מהצד של חינוך, תרבות וספורט.

אלכס מילר: אני מודה לך על כך שבאמת חשפת אותנו לצד הזה.

אלכס מילר: אין ספק שהדוגמה שאתה יכול לתת כאן לערים אחרות בישראל מבחינת הטיפול שלך בכל הנושא של חינוך בלתי פורמאלי, בעניין של עיר ללא אלימות, בעניין של שילוב הנושא הירוק בגני הילדים וכבר מגיל צעיר אתם באים ונותנים כאן חיזוק לילדי אילת בנושא של איכות הסביבה, אלה דברים חשובים ביותר ועם זה אנחנו נגדל.

אלכס מילר: אנחנו מנסים לעשות את זה בכל הארץ אבל מתקשים כי יש חוסר בשעות, יש חוסר במורים, יש חוסר ברצון ובמשאבים.

אלכס מילר: אני מברך אותך על כך שהצלחת לאזן את כל הדברים האלה ובאמת לעשות כאן תוכניות טובות ומעניינות.

אלכס מילר: דיברתי עם יושב ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כרמל שאמה, ואנחנו נחשוב על פתרון יצירתי מבחינתנו, אם אנחנו נוכל לשלב פעילות משותפת של שתי הוועדות לטיפול בנושאים שונים שקשורים לעיר שלך.

יעקב כץ: אני מוכן להיות יושב ראש ועדה שלישית שיצטרף אליכם.

יעקב כץ: אגב, אתם יודעים מי נכנס במקומי לוועדה, ניצן הורוביץ.

אלכס מילר: כאמור, אנחנו ננסה לחשוב על פתרון יצירתי אותו נוכל להוביל.

אלכס מילר: אני חושב שאין ספק שאם מדינת ישראל רוצה להצביע על מקום שיכול להיות כמקום, כמשהו שיש לו היבט הסברתי לכל העולם – וכמו שציינת יש כאן תיירים גם מישראל וגם מחוץ לישראל והם באים לכאן בהמונים – אם אנחנו רוצים שאותם התיירים שמגיעים לכאן יקבלו את הרושם לגבי מדינת ישראל, גם בזה צריך להשקיע.

אלכס מילר: צריך להבין שזה לא רק לתת מלון וחוף אלא זה גם לתת את מה שמסביב, אם זה שירות, אם זה ניקיון, אם זה סדר, אם זה אפס אלימות ואם זה אפס פשיעה.

אלכס מילר: בסופו של דבר אלה הפנים של מדינת ישראל וכל מקום, היכן שיש תיירות, צריך להקפיד על כך שהאנשים שמגיעים אליו ייהנו וירצו לחזור אליו וגם יספרו לחברים שלהם שכדאי להם לבקר פעם בישראל.

אלכס מילר: חשוב מאוד להבין שכל הדברים שאתה עושה כאן, הם חלק מהעניין.

אלכס מילר: אם לא תיתן חינוך טוב, אם לא תטפל באלימות, בסופו של דבר תהיה נגזרת על אותם התיירים שמגיעים לכאן.

אלכס מילר: נושא של המסתננים.

אלכס מילר: דיברנו על כך.

אלכס מילר: הגיע אתנו יושב ראש הוועדה לנושא העובדים הזרים.

אלכס מילר: ראינו את המצוקה.

אלכס מילר: אין ספק שחייב להיות פתרון באופן כללי לכל הנושא הזה ובפרט באילת.

אלכס מילר: לא יעלה על הדעת שיש כאן התעלמות מכל הנושא הזה בצורה ממלכתית.

אלכס מילר: זאת אומרת, המדינה פשוט מתעלמת מהעניין הזה.

אלכס מילר: מספר המסתננים שנכנסים לישראל מגיע לממדים מאוד גדולים ואם לא תהיה איזושהי אסטרטגיה, אם לא תהיה איזושהי דרך לטיפול לפחות לעצור את הגל הענק הזה של כניסה לישראל בצורה חכמה, אנחנו באמת נגיע למצב שנמצא את עצמנו חסרי אונים בטיפול בעניין הזה.

אלכס מילר: זאת אומרת, צריך להבין שהאנשים האלה, זה לא שהם באים לכאן ליומיים ועוזבים, אלה אנשים שנשארים כאן וזה אומר טיפול לטווח ארוך וטיפול בכל המישורים, אם זה חינוך, אם זה ההיבט הסוציאלי ואם זה הבריאות.

אלכס מילר: צריך לקחת בחשבון את כל הדברים האלה ולעשות אסטרטגיה כמו שחבר הכנסת כץ אמר.

אלכס מילר: ללא אסטרטגיה סביב הטיפול בנושא הזה, יהיה משבר מאוד גדול במדינה.

אלכס מילר: יש עוד משהו שהעלינו ולא ציינתי בסיכום?

מאיר יצחק הלוי: אני הייתי רוצה שתהיה התייחסות שלך, בעיקר כשנמצא כאן גם כרמל.

מאיר יצחק הלוי: אני התייחסת להטבת המס, עשרה אחוזים, שנשדדה מאתנו בהקשרים של החינוך.

מאיר יצחק הלוי: הייתי שמח מאוד אם תהיה איזושהי התייחסות כחלק מפעולה שאנחנו רוצים לקדם.

אלכס מילר: העניין הזה אני מבין נמצא בדיון על רציפות חוק של חבר הכנסת כהן.

אלכס מילר: נכון?

מאיר יצחק הלוי: אמנון, רוברט וגדעון.

אלכס מילר: יותר מזה שיושב ראש סיעתי חתום על החוק הזה, אי אפשר לתת יותר מזה.

נסים זאב: זה בחוק ההסדרים?

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: זה חוק פרטי שעבר בקריאה ראשונה בכנסת ה-17 ונמצא בדין רציפות.

אלכס מילר: כמובן שזה כרוך בלחץ ובהסדרים שיהיו עם האוצר סביב הנושאים שקשורים לתקצוב של חוק כזה או אחר.

אלכס מילר: רוברט, אם הוא יוזם החוק והוא חתום על החוק, אני יכול להבטיח לך שכאשר החוק יעלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית, לפחות מבחינת סיעתי תהיה בו תמיכה.

אלכס מילר: העניין הוא מתי החוק יעלה וכאן לדעתי אנחנו צריכים לנהל מאבק משותף של כל סיעות הבית שיש בקואליציה ולראות איך אנחנו יכולים באמת לקדם את הנושא הזה.

אלכס מילר: אתה גם צריך להיות מציאותי מבחינת הדברים שיגיעו בסופו של דבר לעיר אילת מבחינת החלטות הממשלה.

אלכס מילר: אם מחליטים על עשרה אחוזים, זאת החלטה אחת.

אלכס מילר: אם מחליטים על תקצוב תקנה, זאת החלטה שנייה.

אלכס מילר: אם מחליטים על תמריצים כאלה ואחרים לעובדים בתחומים השונים, זאת הטבה שלישית.

אלכס מילר: אם מחליטים על תמריצים לבנייה כאן, זאת הטבה אחרת.

אלכס מילר: אי אפשר הכול ביחד.

אלכס מילר: אתה הרי מבין שכולנו רוצים אבל צריכים להיות גם מציאותיים וצריך להבין שהתקציב של המדינה הוא לא גמיש.

כרמל שאמה-הכהן: לא הכול ביחד.

כרמל שאמה-הכהן: דבר אחרי דבר.

אלכס מילר: נכון.

אלכס מילר: דבר אחרי דבר אבל העיקר שיהיה משהו.

מאיר יצחק הלוי: בינתיים מכרסמים לנו.

אלכס מילר: הבעיה היא לא רק של אילת אלא באופן כללי שי מצוקה מאוד קשה שבאה מהשלטון המקומי וצריך באמת להיות יצירתיים כדי לפתור את המשברים, ואם צריך להצביע, צריך להצביע על דבר שהוא הכי חשוב כרגע לאילת ולשם גם אני אכוון כשאני אתייעץ גם עם השרים שלנו על המהלכים שניתן לעשות לקידום וחיזוק העיר אילת.

אלכס מילר: עד כאן מבחינתי.

נסים זאב: איך מתמודדים עם הנושא של החופים?

מאיר יצחק הלוי: קודם כל, אני חייב לומר לך שלא תמיד אנחנו מתמודדים בהצלחה.

מאיר יצחק הלוי: בדרך כלל בשבוע השני או השלישי של יולי עד השבוע הרביעי של אוגוסט, מגיעים מאות אלפי בני נוער.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה שתבינו, כשדיבר כאן דוקטור גניאל, תשעים-מאה אוטובוסים כל בוקר מגיעים וזה גל שהיכולת שלנו להתמודד נקודתית עם כל ההפקרות שנעשית, היא בלתי אפשרית.

מאיר יצחק הלוי: לכן אנחנו באים בכוחות מתוגברים.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו כאן גופים מתנדבים, שומרי המפרץ, שאלה בני נוער שנכנסים לתוך המים, צוללים ומוציאים עשרות שקיות של אשפה וזוהמה שיוצאת מתוך הים.

מאיר יצחק הלוי: אני רחוק מלהיות שבע רצון בקטע של הניקיון אבל אני יכול להגיד שאנחנו עושים את המירב ואת המיטב.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו כל הזמן מנסים לשפר את השיטה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מטיל קנסות אם אתה תופס את המזהמים?

מאיר יצחק הלוי: בטח.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו מפעילים קנסות עד בלי סוף.

מאיר יצחק הלוי: השאלה היא חינוך, אבל אני לא יודע לחנך כל ילד שמגיע לכאן מקריית גת, מגבעתיים או מדימונה.

מאיר יצחק הלוי: יש לי בעיה עם זה.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול לאכוף.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, כל ילד שמגיע לתחנה מרכזית בתל אביב, מקבל כבר איגרת מאתנו.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר לו: אתה מגיע לעיר, תשמור עלינו.

מאיר יצחק הלוי: אתה מגיע לעיר שחיים בה אנשים.

מאיר יצחק הלוי: הילדים מקבלים איגרת, כולל איפה כדאי להם לבלות.

מאיר יצחק הלוי: עד הרמה הזאת אנחנו יורדים אבל אנחנו בשדרוג מתמיד בנושא הניקיון.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול להגיד לך שהעיר אילת, בעיר פנימה, בסך הכול מוגדרת כעיר נקייה ואנחנו מאלו שבדרך כלל זוכים בחמישה פרסי יופי, וזאת עיר שמושקעת מאוד בתחומים הללו.

מאיר יצחק הלוי: הצוות שלי יודע שאני אף פעם לא שבע רצון.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר שכל הזמן נשתדל לשפר.

מאיר יצחק הלוי: לשאלתך, יש הרבה מאוד מה לעשות בנושא החופים לאור אותו גל שעליו אתה מדבר.

מאיר יצחק הלוי: התשובות לכך הן גם מנקים טובים, גם אכיפה מצוינת ובעיקר בעיקר חינוך.

מאיר יצחק הלוי: אני לא יודע אם אתם יודעים אבל אני כל שנה – דנה ומירי יוצאות אתי – עובר את כל גני הילדים אישית ואני יושב אתם ומספר להם סיפורים ובין היתר אני מדבר אתם על מבצע שקי-קקי ומדבר אתם על פלורליזם ועל אהבה.

מאיר יצחק הלוי: זה כדי לגדל דור, להצמיח דור שמדבר על איכות סביבה, שמדבר חינוך, שמדבר מודעות.

מאיר יצחק הלוי: אני הגעתי למסקנה שדרך הילדים ניתן להשפיע יותר טוב על ההורים וזה עושה את שלו.