ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 151, 2011-03-10 10:00

דני דנון: אני לא חושש מזה.

רחמים מלול: כנראה שהם נמסים, או קר להם במזג האוויר החורפי הזה.

רחמים מלול: אני אדלג על סקירה שיכולתי לתת לך אותה במשך חצי שעה-שעה, על העיר כולה.

דני דנון: נתמקד בעלייה וקליטה.

רחמים דנון: נתמקד בעלייה וקליטה.

רחמים דנון: בעיר הגענו ל-126,000 תושבים לאחרונה, פלוס עוד 8 תושבים, ומהם 18% עולים.

רחמים דנון: יש ויכוח לגבי המספרים, אבל אלה המספרים באופן כללי, כי משרד הקליטה סופר את זה אחרת, אנחנו סופרים את זה אחרת, מוקד הקליטה בקרית משה סופר את זה אחרת, אבל אנחנו נותנים שירותים לקהילה האתיופית שלדעתנו, לפי הנתונים שלנו, היא מונה כ-9,000 תושבים.

רחמים דנון: משרד הקליטה טוען אחרת, לא משנה.

רחמים דנון: בכל אופן בעיר יש 17,000 עלים מחבר העמים, הדור הראשון, כ-900 עולים מארצות הברית, 360 עולים מתימן, רובם מתגוררים בשכונת אושיות, וחבל שלא נספיק היום להיות גם שם.

רחמים דנון: 39% מהעולים בעיר הינם אקדמאים וזה בעיקר נובע מההשכלה האקדמאית שרוכשים או שרכשו העולים מחבר העמים.

רחמים דנון: נתוני רווחה: התיקים שבהם מטפל האגף לשירותים חברתיים, אירית לא פה, בגלל שיש שביתה ואנחנו מזדהים עם המאבק שלהם.

רחמים דנון: אתם רואים את הסגול והכתום, איך זה מתחלק.

רחמים דנון: 761 משפחות נזקקות עולי אתיופיה, 192 חבר העמים, נוער קשישים, אישות ואלימות, ואתם רואים את היחס.

רחמים דנון: עם הפער העצום בין עולי אתיופיה לבין עולי חבר העמים.

רחמים דנון: מגמות ושיעורי זכאות לבגרות.

רחמים דנון: כאן העיר יכולה להתגאות בהישגים של השנים האחרונות בהעלאת הזכאות לבגרות בקרב העולים מאתיופיה.

רחמים דנון: אם בתשס"ז היו 67 תלמידים בשכבה וזכאים לבגרות היו 29, והזכאים לבגרות איכותית היו 17, אז תסתכלו על תשס"ט, 81 בשכבה, 49 מהם זכאים לבגרות, הגענו כמעט לממוצע העירוני של 60%, 41 מהם זכאים לבגרות איכותית.

רחמים דנון: זה אחד ההישגים המרכזיים שהשיגה העיר בזכות ההשקעות המרובות, כפי שנראה אותן לאחר מכן, השקעות במיליונים שאנחנו משקיעים בקהילה היקרה הזאת.

רחמים דנון: קרית משה.

רחמים דנון: הנה התמונה פחות או יותר של ההרכב הדמוגרפי בשכונה.

רחמים דנון: רוב תושבי השכונה למעשה הם עולים מאתיופיה.

רחמים דנון: השקעות עירוניות.

רחמים דנון: לגבי חינוך, כ-11 מיליון שקלים מושקעים מדי שנה ביוצאי העדה.

רחמים דנון: 70% מהתקציב הזה מופנה לחינוך, נוער, צמצום פערים וכולי וכולי.

רחמים דנון: בתרבות כנ"ל.

רחמים דנון: תשתיות – יש לנו עוד הרבה מה לעשות אבל התחלנו והתקדמנו מאוד גם בנושא הזה.

רחמים דנון: למעשה בסכומים הללו שותפים לנו, נראה את זה לאחר מכן, גם קהילת ניו יורק, שמפעילה את הפרויקט שנקרא פאקט, ואת רוב הכסף למעשה אנחנו מביאים.

רחמים דנון: על פי נתוני פאקט כ-290 יוצאי העדה האתיופית נהנים, שאלת את זה קודם, מיום לימודים ארוך בגני ילדים.

רחמים דנון: על פי מחקר של ברוקדייל חל שיפור משמעותי אצל 90% מהילדים והם מגיעים לכיתה א' בלי הרבה נשירות וכ-10% מהנותרים מקבלים עזרה לקראת כניסתם לכיתה במהלך השנה.

רחמים דנון: 60% משתתפים בהארכת יום לימודים.

רחמים דנון: חוגי העשרה.

רחמים דנון: תכנית אופק.

רחמים דנון: הכנה לבגרות, בגרות איכותית, ואת התוצאות ראינו קודם.

רחמים דנון: מסגרות איכותיות לנוער פועלות בקרית משה, פעילות ערכית חינוכית.

רחמים דנון: זה איגום המשאבים שדיברתי עליו, עיריית רחובות, תכנית פאקט, הג'וינט, פדרציית ניו יורק, משרד החינוך, שיקום שכונות, אני אתייחס לזה לאחר מכן, קרן רש"י סייעה בידינו בבניית בית הספר היפה שראינו קודם, בית ספר הדרים.

רחמים דנון: יש גם פעילות בקרב ההורים, שמטרתה חיזוק הקשר בין ההורים לבין העירייה, לבין הפעילות החינוכית שמתבצעת, ובאמת יותר מ-80 הורים השתתפו בתכניות ההורות השונות שהופעלו בקרית משה.

דני דנון: כמה אחוז אבטלה יש אצל המבוגרים?

רחמים מלול: שאלה טובה, מי יכול לענות על זה?

רחמים מלול: אני לא יודע.

כרמלה קופר: זה כתוב בהתחלה, ש-70% מתושבי השכונה מעל גיל 45 ומעלה הם---

רחמים מלול: לא, אם אנחנו לא יודעים, נבדוק את זה וניתן תשובה מדויקת.

רחמים מלול: אני מבקש, אולי אתה יודע, דרך מוקד הקליטה.

דוד אלעזר: ב-2002, כשעשינו מפקד בקרית משה, היה 12% אבטלה, אבל אחרי זה אנחנו עשינו עבודה, כמו שסיפרתי לך, כולל כל הנושא של השמה לעבודה ורכזי תעסוקה והוא הצטמצם.

דוד אלעזר: אין לנו מספר מדויק, אבל הוא הצטמצם משמעותית, מ-12% ירד.

דני דנון: ובקרב הנשים?

דוד אלעזר: אני מדבר באופן כללי.

רחמים מלול: יש לציין גם את משרד הקליטה, שהוא מפנה גם משאבים לצורך העדה.

יעקב מרגי: 70% מבני העדה בקרית משה עובדים שני בני הזוג.

רחמים מלול: מתקיימים קורסים רבים, קורסי הכשרה למציאת תעסוקה, בקרב בני העדה.

רחמים מלול: ניתנת אפילו הדרכה תזונתית לתושבי קרית משה ואושיות, שגם שם יש לנו ריכוז של עולים מאתיופיה.

רחמים מלול: גייסנו שמונה צוותי סטודנטים מהפקולטה לחקלאות ברחובות, שביצעו הדרכות בנושא.

רחמים מלול: התקיים גם חודש איכות הסביבה בשכונה.

רחמים מלול: מוקד קליטה ומנהיגות.

רחמים מלול: דוד, אתה רוצה להגיד כמה מלים, בנוסף למה שאמרת במקום?

רחמים מלול: בבקשה.

דוד אלעזר: אחר כך.

דני דנון: המחלקה לקליטת עלייה.

דני דנון: מי רוצה להרחיב פה את הדיבור?

דני דנון: בבקשה.

יפים זאיקה: אין מה להוסיף.

דני דנון: כמה כסף העירייה משקיעה בקליטת עלייה מעבר לתקציב של משרד הקליטה ומשרדי הממשלה?

יפים זאיקה: כמעט מיליון ₪.

זהר בלום: מיליון זה ליוצאי ברית המועצות.

יפים זאיקה: לא, סך הכל.

זהר בלום: זה לא כולל קליטת יהודי אתיופיה, שעיריית רחובות משקיעה מכספה על כל שקל עוד שניים, מדובר ב-12 מיליון בסך הכל.

דני דנון: בסך הכל, אותי מעניין, כמה.

רחמים מלול: כולל הפרויקטים החינוכיים?

דני דנון: כן, אבל מהכסף שאתם מוציאים מכם, לא מגורמים מבחוץ.

רחמים מלול: כמה העירייה מוציאה בנוסף לתרומות שאנחנו מקבלים?

רחמים מלול: להערכתי כ-5 מיליון שקלים.

אדיסו דהאו: זאת אומרת, אדוני ראש העיר, ניתן להבין ממה שאמרת מקודם, 11 מיליון שקל שמושקע לטובת עולי אתיופיה, אז 6 מיליון שקלים זה תרומות.

רחמים מלול: לא, בנוסף ל-11 אנחנו משקיעים בעוד פרויקטים לטובת הקהילה, אבל גם בתוך ה-11 יש כמה מיליונים טובים שהעירייה נותנת כמאטצ'ינג לטובת פרויקט פאקט.

זהר בלום: המאטצ'ינג שלנו, 2 מיליון ו-488, זה נכון לאתמול, עיריית רחובות משקיעה לעומת 1 מיליון ו-580 שמגיע מפאקט.

רחמים מלול: ואני לא מניתי גם את ההשתתפות שלנו, שהיא כמעט בלעדית, בפרויקטי בינוי שונים, כמו בהדרים, כמו במתנ"ס ועוד ועוד.

זהר בלום: סבסוד כיתות קטנות בקרית משה, בבית ספר הדרים, שזה מוטל על הרשות למרות שהמדינה רצתה.

יעקב מרגי: גני ילדים שבמקום שיהיו גנים של 35 ילדים, גנים של 22-23 ילדים, מתוך---

רחמים מלול: ואנחנו מסבסדים את הדלתא.

רחמים מלול: עכשיו אני רוצה כאן להגיע, ברשותך, חבר הכנסת דנון, למטרה המרכזית שלי בסיור הזה.

רחמים מלול: אני חושב שאתה באת לפה אולי על מנת לבדוק, כפי שבדקו אותנו אתמול במוכנות שלנו לשעת חירום, אתה באת יחד עם אדמסו מטעם משרד ראש הממשלה לבדוק איך עיריית רחובות מתמודדת עם בני העדה, בני העלייה האתיופית, לבקר ולבדוק אותנו האם אנחנו מקדישים ומתקצבים מספיק את הפעילות הזאת בקרב העדה.

רחמים מלול: ועכשיו אני רוצה לפנות לצד השני, אדמסו, אדוני יושב ראש ועדת הקליטה, מה אתם חושבים, שגם קליטת העלייה היא משימה עירונית?

רחמים מלול: אני שואל.

רחמים מלול: שאלה רטורית.

רחמים מלול: כלומר אתם באים לבדוק אותנו האם אנחנו אמנם ממלאים את תפקידנו.

רחמים מלול: ידידי היקר, חבר הכנסת דני דנון, אני מודיע לך חגיגית שמה שאנחנו משקיעים בבני העדה היינו צריכים לקבל הכל מהשלטון המרכזי.

רחמים מלול: ראה נא, היתה פה ועדת מנהלים כלליים בשנת 2005, אוטובוס המנהלים הכלליים, אדוני זוכר, בזמן אריאל שרון, ריכז את הוועדה הזאת שמואל אבוהב, והם ישבו פה חודשים על פני חודשים ובדקו את השכונה.

רחמים מלול: אגב, זו אחת השכונות הקשות ביותר בארץ, וגם הם הגיעו למסקנה הזאת.

רחמים מלול: מה שאני עומד לומר הוא שאין בכוחה של הרשות להתמודד עם כל הההוצאות של כל הקהילה.

רחמים מלול: מה שאנחנו עושים זה מתוך מודעות פנימית שלנו שצריכים לטפל בקהילה, אבל איפה נמצא השלטון המרכזי?

רחמים מלול: הם החליטו אז להשקיע 175 מיליון שקלים בשכונה הזו בלבד, כאשר רוב הכסף היה אמור להיות מושקע בתחום הפיזי.

רחמים מלול: אם הייתי מסתובב איתך היום בשכונה והיית רואה את הבניינים בהם משוכנים העולים מאתיופיה, היית רואה את הזוועה.

רחמים מלול: מה אנחנו מספיקים לעשות שם בתקציב שיקום השכונות שאנחנו מקבלים?

רחמים מלול: 700,000 שקל.

זהר בלום: בניין וחצי בשנה.

זהר בלום: עוד 30 שנה---

רחמים מלול: בניין וחצי בשנה.

רחמים מלול: האם זה גם תפקידה של רשות, נוסף למטלות שמוטלות עליה בתחום החינוך, בתחום הרווחה, בתחום הסכמי השכר שהממשלה חותמת עליהם ובסוף הקופה העירונית צריכה לשלם אותם בלי שקל שיפוי?

רחמים מלול: מה עוד אתם יכולים לדרוש מאיתנו?

רחמים מלול: מה עושה משרד ראש הממשלה, חוץ מלבוא לבקר?

רחמים מלול: האם אני הייתי צריך לדאוג לתרומה מהקרן לידידות, כדי שיבנו את בית הכנסת של עולי אתיופיה בשכונה?

רחמים מלול: העירייה צריכה לדאוג לזה או השלטון המרכזי היה צריך לדאוג לזה?

רחמים מלול: אני הייתי צריך ללכת להתחנן בפני קרן הידידות שייתנו תרומה של 2 מיליון שקל עבור מרכז קהילתי לעולי אתיופיה, וברוך ה' השגנו את זה ונבנה את זה.

קריאה: ביחד, אנחנו ביחד.

רחמים מלול: מה משרד ראש הממשלה עושה?

רחמים מלול: אני היום אקים קול זעקה, לא אתם, כפי שהבנתי מכמה שאלות שם בסיור, 'מה אתם עושים פה?'

רחמים מלול: 'מה אתם עושים שם?'

רחמים מלול: 'האם אתם מסבסדים חוג כזה או חוג אחר?'

רחמים מלול: אנחנו היום באים בביקורת, ולכן, חבר הכנסת דנון, אתה תקרא פה את הדוח ומה ההחלטות שקיבלה אותה ועדה ואם תצליח לנער את האבק מעל אותן החלטות, מעל אותן חוברות יפהפיות שהוכנו ונטמנו באיזו שהיא מגרה עלומה כאבן שאין לה הופכין, עשית את שלך בקדנציה הזאת.

דני דנון: אני רוצה לומר לאדוני ראש העיר, קודם כל אני הייתי פה כשאתה היית ממלא מקום ואני רואה את השיפור ואני אומר לך, עם כל הכבוד, כי ועדת העלייה והקליטה וכל הנציגים של משרדי הממשלה שנמצאים פה, בסופו של יום מי שהוא בעל בית ומי שאחראי הוא ראש העיר.

דני דנון: אם יש הנהגה בעיר, אנחנו רואים שינוי.

דני דנון: אם אין הנהגה בעיר, עם כל הכבוד לרשויות ולזה---

רחמים מלול: אבל עד כמה יש לנו כח, עד כמה יש לנו משאבים להשקיע?

דני דנון: אנחנו פה כדי לסייע ושתכוון אותנו.

דני דנון: כבר דבר אחד שאני עושה ברמה הארצית, העיר רחובות היום, למרות כל הנתונים שהוצגו, לא מוגדרת כעיר קולטת עלייה, דבר שהוא מעוות.

דני דנון: אני לא יודע אם אתה מכיר את הסיפור הזה.

דני דנון: משרד הפנים קובע ערים קולטות עלייה בהגדרות שלו ערים קולטות עלייה ויש שם הגדרות משנות ה-50.

דני דנון: בהגדרות האלה נס ציונה, יהוד, רמת השרון---

קריאה: נס ציונה נקראת עיר קולטת עלייה.

דני דנון: ערים כמו רחובות, כמו אשדוד, שבאמת קולטות עלייה, לא מוגדרות.

דני דנון: אני כרגע מקדם הצעת חוק בנושא הזה, מה שמבחינתך יאמר שאתה היום מבחינת גביית ארנונה על משרדי ממשלה, על תחנת המשטרה, על כל דבר שהוא של המדינה אתה לא גובה ארנונה, או שאתה גובה בצורה חלקית---

רחמים דנון: חלקית, ואתם רוצים גם את זה להלאים.

דני דנון: לא, ברגע שאתה תוגדר כעיר קולטת עלייה, הגבייה היא מלאה ומבחינת הערים מדובר במיליוני שקלים.

דני דנון: אני לא יודע אם יש לכם פה שטחים של צבא, אבל אם יש---

רחמים מלול: צבא אין לנו, הג"א יש לנו.

דני דנון: יש ערים שזה עשרות מיליוני שקלים בשנה.

דני דנון: אני מקדם כיושב ראש הוועדה, אבל אני כן חושב שהתפקיד שלנו הוא לבוא להגיד מלה טובה, איפה שצריך, מלה רעה איפה שלא צריך, לקדם, וגם ממך, לקחת משימות שנעביר אותן הלאה.

דני דנון: את הנושא של ערים קולטות עלייה, עלינו על זה דרך סיור---

רחמים מלול: מה חסר לנו כדי להיכלל שם?

דני דנון: זה לא אתה.

דני דנון: זה אומר שהיום משרד הפנים בא ואומר 'אני לא מתאים את הקריטריונים, מה שנקבע בשנות ה-50, ככה יישאר', ולמה הם עושים את זה?

דני דנון: כדי לחסוך כסף, כי הערים הקטנות, יהוד, נותנים לה כמה גרושים.

דני דנון: מי זה קולט עלייה היום?

דני דנון: רחובות, נצרת עלית, עפולה, ערים גדולות, אשדוד.

רחמים מלול: משרד ראש הממשלה גם יכול להוביל ביחד עם חבר הכנסת דנון, אני לא מבין את זה.

דני דנון: אני לא חושב ש---

רחמים מלול: אתה רואה שהעיר הזו היא באמת קולטת עלייה.

דני דנון: אני חושב שאת אללי, שהוא חבר טוב שלי, גם במפלגה וגם ברמה האישית, אי אפשר להאשים פה, הוא יועץ ראש הממשלה לענייני קליטת עלייה של יוצאי אתיופיה ושם צריכים לבוא בדברים שצריך לקדם ולעזור.

דני דנון: אני רוצה ברשותך בשני נושאים לשאול, אדוני ראש העיר, ולהתקדם.

רחמים מלול: אולי לפני כן סקירה של מפקד תחנת המשטרה, כי ביקשתם את זה, לגבי העבריינות.

דני דנון: נכון, בבקשה.

עופר דגן: מאחר ואתם ביקשתם להציג את נושא עבריינות הנוער, אז זה מה שיוצג, עם עוד כמה דברים נוספים.

עופר דגן: נמצאת פה ימין שהיא קצינת הנוער והיא מובילה את כל הנושא של הפעילות עם הנוער ברחובות ובקרית משה בכלל.

עופר דגן: נמצא פה רפי, שהוא השוטר הקהילתי של השכונה, שיתאר מה המשמעות של שוטר קהילתי.

עופר דגן: צריך לזכור דבר אחד, כשבודקים בני נוער, בניגוד למסלול אחר של פשיעה שבודקים, ורואים שבכל היבטי הפשיעה---

דני דנון: נוער זה עד גיל 18?

עופר דגן: עד גיל 18.

עופר דגן: בדרך כלל כשבודקים פשיעה, המטרה היא תמיד לצמצם את ההיקפים, בנוער זה הפוך, בנוער כמה שהמספרים יותר גבוהים, זה אומר שיש יותר חשיפה, התחנה או היחידה עבדה יותר טוב וחשפה עברות נוער.

עופר דגן: עבריינות נוער קיימת, כדי לדעת באמת את ההיקפים שלה צריך לחשוף את זה, אני לא יכול לחכות שמישהו יבוא ויגיד 'מאן דהו ביצע עברה כזו או אחרת', ולכן רק כדי לסבר את האוזן כמשהו החלטי, כמה שהמספרים יותר גבוהים יותר טוב.

עופר דגן: בדרך כלל המשטרה בודקת את הסטטיסטיקה כשאנחנו שם.

עופר דגן: בשנת 2010, שהסתיימה לא מזמן, מול כל 2009, אתה רואה בסך הכל את קצה הפשיעה, כמעט פי שתיים, 24 מול 43 תיקים.

עופר דגן: אנחנו מדברים רק על קרית משה, לא על העיר רחובות.

עופר דגן: זאת אומרת היתה פעילות אינטנסיבית בשכונה בנוגע לעברות נוער.

דני דנון: מה זה פ"א, ט"מ?

עופר דגן: אלה הגדרות של סוגי תיקים.

עופר דגן: פ"א הכוונה לתיק פלילי, וט"מ הכוונה לתיק אזהרה, אני חוקר אותו אבל זה לא ייזקף לחובתו.

עופר דגן: עדיין יש לו את הדרך לחזור---

דני דנון: תן לי דוגמאות של עברות.

עופר דגן: תלוי בחומרה שלה.

עופר דגן: אם זה מה שנקרא תקיפה סתם, אז אני יכול להסתפק בתיק אזהרה, אבל אם באותה תקיפה הוא גם גרם חבלות, אז אני לא יכול לעשות אזהרה על דבר כזה, מישהו פה נחבל, גם סוג הטיפול הרפואי, אם זה מטומה ביד או אם כבר נשברה לו יד.

עופר דגן: אז במקרים האלה אתה יכול לשחק, מתוך מטרה, בסופו של דבר חוק הנוער רוצה לשקם את הנערים.

עופר דגן: בכלל במדינת ישראל החוק מדבר על טיפול, על השגחה, על החזרה לדרך הישר, לאו דווקא מישהו שיבחר בדרך העבריינית.

עופר דגן: זה בשביל ההקדמה.

קריאה: זה עלייה?

קריאה: זה קפיצה.

עופר דגן: כמה שאנחנו עולים זה אומר יותר טוב.

עופר דגן: יש חשיפה.

עופר דגן: עוד פעם, על עבריינות נוער לא ניתן לדעת את ההיקפים, כי לא חשפנו אותם.

אדיסו דהאו: אבל מה שזה בא ואומר, שרשויות של עובדי השטח לא עשו את העבודה כמו שצריך.

עופר דגן: הפוך.

אדיסו דהאו: אבל אם כבוד המפקד בא ואומר שברמת השטח אם המשטרה מגלה את זה, זה אומר שהיא עושה את עבודתה נאמנה ואני מעריך את זה, זאת אומרת שיש לנו בעיה במקום אחר שהעבודה לא נעשית, כדי שאותם ילדים לא יגיעו לעברה הזאת.

עופר דגן: פה הגבולות הם מאוד ברורים, זאת אומרת המטרה שלנו להציב גבולות.

עופר דגן: אותם נערים שמופיעים פה עם עברות שעדיין לא נפתח תיק, יש פעילות משותפת שלנו, בטח היום תדברו על זה, אז תשמע את הדברים ותבין לאן זה הולך.

ימית אוחיון: מלה, ברשותך.

ימית אוחיון: ראשית, העברות של ילדים זה בין 12 ל-18 וככל שאנחנו במשטרה משקיעים יותר באזור מסוים, אנחנו חושפים יותר.

ימית אוחיון: כיוון שקרית משה נוצרה על ידי תחנת רחובות, גם לטובה, אנחנו נראה את זה עוד מעט, אנחנו יותר חושפים עברות, אבל למרות שנפתחים יותר תיקים, יותר ילדים נכנסים לפרויקטים, הן משטרתיים והן עירוניים, ולכן התיק מוגדר כתיק ט"מ, כפי שפורט כאן, שזה תיק ללא רישום פלילי.

דני דנון: רציתי לשאול, לגבי אלכוהול---

עופר דגן: תיכף נגיע לזה.

עופר דגן: חילקנו לזה לתחומי העיסוק העיקריים שלנו: סמים, אלימות ברכוש, עברות רכוש, עברות אלימות ועברות סמים.

עופר דגן: גם פה אתה רואה שיש בסך הכל הרבה יותר חשיפה, אפס סבלנות כלפי אירועי אלימות חמורים.

עופר דגן: רק לאחרונה, בחודש האחרון, ארבעה אירועים חמורים שמעורבים בהם קטינים בקרית משה.

דני דנון: מה זה חמור?

עופר דגן: דקירות.

עופר דגן: הקלות הבלתי נסבלת שבה הם אוחזים בסכין ודוקרים.

דני דנון: זה בקרב יוצאי אתיופיה?

עופר דגן: כן.

דני דנון: וזה אחרי אירועי שתייה או---

עופר דגן: הכל מאלכוהול.

עופר דגן: על כלום, על מלה לא במקום.

דני דנון: באיזה גילאים?

עופר דגן: בדרך כלל בין 14 ל-17.

עופר דגן: הוגשו שם, למרות שבית המשפט מאוד מקל במדיניות שלו, שונה החוק בנוער לגבי איך מגישים כתבי אישום בנושא אלכוהול למעצר עד תום הליכים, הוגשו פה שבעה קטינים בארבעה אירועים שונים, זאת אומרת באירועים האלה לא היה מקום לחשוב על ויתור.

עופר דגן: מי שאוחז בסכין ודוקר וכמעט מקפח חיים של אחר, הולך לכתב אישום.

עופר דגן: אנחנו התחלנו השנה במשהו שנקרא ניפוץ המיתוס.

עופר דגן: חלק מהתופעה הזאת שנקראת 'שכונת קרית משה', יש בה הרבה הילה, לעתים שלילית, סתם.

עופר דגן: אז נכון, המצב הסוציו אקונומי הוא לא משופר ויש צפיפות ולבני הנוער אין הרבה תעסוקה והם מרבים בהרבה מאוד דברים, אבל נוצרה פה הילה שלילית קצת מוגזמת ולכן כשישבתי על תכנית העבודה לשנת 2011, אמרתי 'בוא נעשה משהו'---

דני דנון: דרך אגב, כמפקד תחנה זה מקום שנמצא אצלך בשולחן במקום הראשון?

עופר דגן: כן.

עופר דגן: יש עבודה משותפת של הרשות המקומית, תיכף נדבר על הנקודה.

עופר דגן: בתמיכתו של מפקד המחוז, בכל תחנת משטרה, צריך לבחור מקום אחד לנפץ בו את המיתוס.

עופר דגן: מה זה תחנת רחובות?

עופר דגן: תחנת רחובות היא לא רק על העיר רחובות.

עופר דגן: אני עובד מול 11 רשויות שונות, עם 35 יישובים, רחובות זו העיר המרכזית שלי.

עופר דגן: השנה ברור לי שאני אבחר את קרית משה ברחובות, כי זה באמת משהו שהוא הבולט יותר מכולם בהילה שהוא מייצר סביבו.

עופר דגן: התכנית הזאת מראה שאני הרבה יותר עובד שם אכיפתית, אבל נותן גם צד קהילתי שהוא לא מובן מאליו, כי זה לא מתפקידה מן הסתם של המשטרה, להתחיל לבצע הרבה מאוד דברים שהם לפתחם של אחרים, אבל בשל חשיבות ולהבין שהמשטרה היום היא מסוג אחר.

דני דנון: איפה אלימות במשפחה פה?

דני דנון: אני לא רואה.

עופר דגן: לא, זה נוער.

עופר דגן: כל הפעילות פה היא עבריינות נוער.

עופר דגן: היו"ר דני דנון:     אבל מה שאתה אומר על ניפוץ מיתוס זה לנוער אתה מתכוון או בכלל?

עופר דגן: ניפוץ המיתוס הוא על הכל.

עופר דגן: אלימות במשפחה בדרך כלל זה אלימות גברים.

עופר דגן: אני לא יכול לתת לך בעל פה מה אחוז האלימות.

עופר דגן: הוא לא שונה ממקומות אחרים, פשוט עלו לאחרונה הרבה לכותרות אירועים טרגיים שאני לא חושב שהם באמת מעידים על הכלל.

עופר דגן: אז הרבה יותר אכיפה של תנועה, בעיקר בכל מה שקשור בעברות של בריונות רכוש.

עופר דגן: הרצאות מניעה בבית ספר, שאנחנו מבצעים על ידי עובדי הנוער שלנו.

עופר דגן: אנחנו עובדים מול קצין ביקור סדיר ומאתרים ארבעה נערים, בחודשיים האחרונים איתרנו ארבעה.

עופר דגן: אנחנו עושים פעילות נגד מכירת אלכוהול לקטינים ו---

דני דנון: זה מעניין אותי, כי אני מעורב בחקיקה, גם בחוק שפיכת אלכוהול שעבר לא מזמן.

עופר דגן: חוק מצוין.

דני דנון: וגם עוד חוקים שאנחנו מקדמים עכשיו.

עופר דגן: מהחוקים היותר טובים היום.

דני דנון: למה רק 17 מקרים?

עופר דגן: בשכונה בלבד.

דני דנון: בשכונה, לשנת 2010.

עופר דגן: לא, חודשיים ראשונים, ינואר-פברואר 2011.

עופר דגן: מיקוד פעילות.

עופר דגן: זה לא שאתה הולך ונופלים עליך מכל המקומות חבר'ה עם אלכוהול, ממש לא.

דני דנון: מי מבצע את זה, השוטר המקומי?

עופר דגן: כל הזמן.

דני דנון: אני רוצה לשמוע מישהו שעשה את זה, המקרה האחרון שקרה.

עופר דגן: הוא ייתן לך עוד שנייה אחת.

עופר דגן: המטרה היא אפס עברות אלכוהול.

עופר דגן: אתה נתקל בחבורה, אתה מכיר את החוק, אתה מבין האנשים שחוקקו, כל מי שיושב במקום ציבורי, זה לא מקום לשתיית אלכוהול, שפיכת אלכוהול במקום, אין פשרות, אין ויכוחים, אין שום דבר.

עופר דגן: הנושא החמור יותר זה מקומות שמוכרים אלכוהול לקטינים.

עופר דגן: גם פה, כל מקום כזה שנאספות נגדו ראיות נסגר במקום אצלי.

דורון מילברג: עכשיו אנחנו סוגרים שלושה מקומות.

דני דנון: חשוב מאוד.

דני דנון: רציתי לומר לראש העיר, הייתי יושב ראש הוועדה לזכויות הילד עד לפני מספר חודשים ובשיחות עם סגלוביץ, שהיום הוא ראש אח"מ, אישרנו שנשתמש בקטינים בנוהל מיוחד שהיועץ המשפטי לממשלה אישר, שקטין הולך ורוכש, מצולם וזו עדות שאפשר להרשיע.

דני דנון: היו בעיות עם זה, אז זה דבר שאני אומר שאנחנו רוצים לראות אתכם יותר---

עופר דגן: קלעת.

עופר דגן: בלי להרחיב, אנחנו ניתן.

עופר דגן: הוא רצה שרפי ייתן לו דוגמה לעבודה בערב, שהוא עובד בחוץ ואיך אנחנו מבצעים את השפיכה הזאת.

דני דנון: מה היה המקרה אחרון של שפיכת אלכוהול, שאתה זוכר?

רפי מלס: יש מרכז בקרית משה ושם מגיעים, לוקחים, שותים בירה ואנחנו מגיעים לשם, אנחנו לוקחים להם, שתו במקום ציבורי, זה מטרד, זה מרכז של מכירות, אז אנחנו לוקחים את הבקבוק, שופכים, לוקחים פרטים של הבן אדם.

רפי מלס: זה גם קרוב למתנ"ס, זה המרכז, הלב של השכונה, אז שם אנחנו לא נותנים להם.

רפי מלס: כמה שיותר נותנים מודעות שאין שתייה בחוץ.

דורון מילברג: לא רק זה.

דורון מילברג: רפי העלה השבוע נקודה שבמקום למכור בחוץ הם סגרו פינה, זולה סמוך למכולת, והחלטנו להיכנס לזולה, לאכוף את החוק שם ולסגור את המכולת לכמה ימים כדי שהוא יידע שלא משחקים איתנו.

דורון מילברג: זאת אומרת יוזמה שלו.

רפי מלס: וגם הם מפחדים למכור בפנים.

רפי מלס: פעם היה מותר, היום לא, יש שני מקרים של כתב אישום.

דני דנון: כמה מקומות מכירה יש?

דני דנון: יש פיצוציה, יש מכולת?

דני דנון: זה לא מקום שיש לך 30 פיצוציות.

דורון מילברג: לא, אבל יש אזור תעשייה סמוך.

קריאה: בכניסה של החנייה של המתנ"ס, מצד שמאל ראית את---

דני דנון: ראיתי את המכולת.

רפי מלס: יש שם מאחורה, יש גם---

דורון מילברג: יש אזור תעשייה סמוך.

רפי מלס: הם הולכים לפינות, כל מיני גנים ציבוריים.

רפי מלס: השנה הם הלכו, יחד עם כל המשטרה שנמצאת, תגבור, בסוף השבוע אנחנו ביחד עם השיטור העירוני עושים את העבודה.

רפי מלס: יש מודעות.

עופר דגן: רק שתבין מה החשיבות של השכונה עבור התחנה.

עופר דגן: זה המקום היחידי בכל תחנת רחובות, כמו שאמרתי לך 11 רשויות שונות, שיש בו נקודת שיטור קהילתי בראשות קצין.

עופר דגן: בכל שאר המקומות זה שוטרים כמו רפי, אז פה מעל רפי יש עוד קצין שעובד והוא פיזית נותן דין וחשבון מולי על כל הפעילות שלו בשכונה, אכיפתית, קהילתית וכדומה.

עופר דגן: וזאת אותה פעילות שאמרתי, ויש לנו את זה פה בתמונות, יחידות הסיור שלנו מאמצות פרויקטים שהם למען, נקרא לזה למען הנפש.

עופר דגן: לפני שבועיים, יש פה יחידת סיור שלמה, רואים את זה בתמונות, התלבשו על בית, משפחה מעוטת יכולת באמת ברמה מהקשות שראינו, ומהבוקר עד הערב שיפצו, צבעו, יש פה תמונות שמתעדות את זה.

עופר דגן: שוטרים שבאו על חשבון זמנם הפרטי ופשוט נלחמו מי יעשה את זה, הבית היה קטן לא היה מקום לאכלס את כולם.

עופר דגן: דבר נוסף הוא שיחידה אחרת מאמצת מועדון נוער במקום.

עופר דגן: בשעות הפנאי השוטרים באים, עושים איתם שיעורי בית, פעילות קהילתית, כל מיני יצירות.

עופר דגן: קשרנו את קיבוץ נען לתפילת החג, עושים שם פעילות יחד איתם.

עופר דגן: כל הפעילות שלנו, רובה, בשיתוף פעולה עם הרשות המקומית.

עופר דגן: הרבה מאוד פרויקטים משותפים.

עופר דגן: יש עכשיו פרויקט חדש שרץ, שבו אנחנו לקחנו 12 בני נוער שנפלו לדרך העבריינות ויזמנו פעילות, בשיתוף פעולה עם הרשות ועם מכון וייצמן למדע ועוד גופים אחרים, כמו בסיס תל נוף וכל מיני גופים שמובילים למצוינות, פרויקטים, הם צריכים לעמוד במשימות מסוימות לאורך חצי שנה, ובסיום תהיה ועדה בראשותי ואנחנו נמחק להם רישום פלילי והם יוכלו להתגייס, הם יוכלו לחזור לדרך המוטב.

עופר דגן: השכונה הזאת היא המקום הראשון בתעדוף אל מול התחנה.

עופר דגן: יש שם פעילות ענפה מאוד, מה שלא נעשה אולי מעולם.

עופר דגן: מעבר לכל מה שצוין שהרשות משקיעה, גם אנחנו, כמובן לא בכסף, נותנים את זה בכח אדם, בשעות, בעשייה, שמה שחשוב זה מגוון פעילויות.

עופר דגן: זה לא משהו קלאסי של המשטרה, אכיפה, מעצרים, עבריינות, זה תמיד נעשה, אבל אלה דברים שהם הרבה יותר ערך מוסף.

רחמים מלול: חינוכיים קהילתיים.

דני דנון: יש לי שתי שאלות, אחת לגבי שיפוץ המבנים, אדוני ראש העיר.

דני דנון: יש פה נציג משרד השיכון, אני רוצה לדעת כמה שנים אחורה מה היה התקציב ברחובות, מבחינת כמה כסף קיבלתם, על כמה הוא עומד היום ומה כוונות המשרד, האם הייבוש נמשך?

דני דנון: מה מדיניות המשרד?

עמי ימיני: נתחיל מהסוף, הייבוש נמשך.

עמי ימיני: נכון להיום, 2011, הסכום שאני יודע שקיים לטובת האגף, 10 מיליון שקל ארצי.

עמי ימיני: עוד לא הצליחו לארגן את הכסף---

דני דנון: איך נקרא האגף?

עמי ימיני: אגף שיקום שכונות פיזי במשרד השיכון.

רחמים מלול: מה החלק העירוני שלנו?

עמי ימיני: החלק העירוני אמור להיות השנה 1,200,000, 600 מתקציב משרד השיכון ועוד 600 שמשרד הקליטה נותן למספר יישובים בארץ.

דני דנון: מה זה אמור?

דני דנון: סליחה, אתה נציג משרד השיכון?

עמי ימיני: כן.

דני דנון: אתה יודע לומר מה התקציב של 2011?

דני דנון: 600?

עמי ימיני: של משרד השיכון 600,000.

עמי ימיני: משרד הקליטה אמור לתת 600.

רחמים מלול: הוא אמור.

אנה ליטרובליק: לגבי תקציב פיזי.

רחמים מלול: אין תקציב פיזי.

דני דנון: איפה זה יושב בקליטה?

עמי ימיני: יש הסכם בין שני המנהלים הכלליים.

רחמים מלול: ראינו את זה בשנה שעברה?

עמי ימיני: כן, בטח.

דני דנון: באיזה סכום?

דני דנון: בשנה שעברה זה היה 600 ו-600?

עמי ימיני: 600 ו-600, שבוצע.

דני דנון: ואתה כרגע מדבר על 2011, על 600 ו-600 לפיזי.

עמי ימיני: נכון.

דני דנון: ה-1,200,000 האלה, מה זה נותן?

עמי ימיני: זה נותן שני בניינים, אבל מכיוון שיש לנו סדרי עדיפויות לגבי מבנים במצב פגום, אז זה ייתן לי---

קריאה: בניין אחד.

עמי ימיני: בגלל הכנסת הכסף לנושא הפגום, עוד 100,000 שאני צריך להשקיע, זאת אומרת זה בניין וחצי, פחות או יותר.

עמי ימיני: החצי אומר שאני אעשה ביוב, מים וגז, ולא את כל הבניין.

עמי ימיני: המצב הוא באמת חמור.

דני דנון: ואיך אתה קובע סדרי עדיפויות?

רחמים מלול: לפי מצב העמודים שלו, בודקים את זה.

רחמים מלול: היה בניין, טוכמן 107, שהעמודים שם כבר...

רחמים מלול: ראו את הברזל.

עמי ימיני: אנחנו עשינו עיבוי של הבנייה וקיבלנו תוספת בגלל המצב ה...

עמי ימיני: עוד 200,000 שקל מאותו תקציב, כלומר הלך מבניין אחד לבניין השני.

דורון מילברג: אגב, זה לא רק לקרית משה, זה לכל העיר.

זהר בלום: לא, לא.

זהר בלום: ביטלו את הפיזי באושיות.

זהר בלום: החלטת המדינה היתה לסיים בחמש שנים את שיקום השכונות, הרי החזירו אותו פעם שנייה ואמרו ב'חמש שנים ניתן כסף ונגמור', בקצב השני 30 שנה ייקח עד שיגמרו, אבל אז יצטרכו לחזור עוד פעם.

זהר בלום: היא גם אמרה מבני ציבור, אבל לא נתנו שקל למבני ציבור.

עמי ימיני: ועדת המנהלים הכלליים, אני קראתי את כל הדוח, זה פשוט 10% שנותנים לי לשנה, ממה שהם הבטיחו.

רחמים מלול: מה 10%?

רחמים מלול: הרבה פחות.

רחמים מלול: אם היית מקבל 17.5 מיליון, אתה אומר.

רחמים מלול: אם.

עמי ימיני: זה היה משנה לי את הכל.

דני דנון: אנחנו נחפור לזה יותר, כי זה לא רק פה.

דני דנון: זו בעיה ארצית.

זהר בלום: יש לנו עוד שכונה, באושיות, שהם השאירו רק את החברתי, את הפיזי הוציאו.

זהר בלום: יש שם את העולים מתימן, שהם גם לא נקראים עלייה מיוחדת, אף אחד לא מכיר בהם, ויש את העולים מאתיופיה, והוותיקים גם במצב לא קל.

גלעד מזרחי: ברשותך, בנושא הזה הייתי רוצה להאיר את דעת כל החברים כאן במשרדי הממשלה,  מה שהולך באושיות הוא לא פחות חמור ממה שקורה בקרית משה.

גלעד מזרחי: בעבר הם היו מקבלים עזרה ממשרד השיכון, היום העזרה שם היא קטנה מאוד והצעירים, וגם כאלה שעולים מתימן, כמעט ולא מקבלים עזרה ממשרד השיכון ויש להם בעיות קשות בתעסוקה, בחינוך, ומתייחסים אליהם כאילו הם עולים מאמריקה, הם לא מקבלים שום עזרה.

גלעד מזרחי: אני כמעט אחראי על מה שאני אומר, יש שם אפס עזרה.

גלעד מזרחי: מה שאני אומר נכון ב-90%, אם לא נכון...

רחמים מלול: כמה זה 90% מאפס?

גלעד מזרחי: אז אמרתי שגם אם אני טועה זה כמה אחוזים.

אנה ליטרובליק: הם לא מוגדרים כאוכלוסייה ייחודית.

גלעד מזרחי: אני חושב שכדאי מאוד שכל החברים כאן יחשבו על יום שבו יחשבו על טיפול דחוף בבעיות שם, יש שם מאות עולים שהמדרון שלהם להידרדרות הוא בטוח.

גלעד מזרחי: מבחינה חינוכית אין להם אפשרויות קידום, מבחינה תעסוקתית המסלול שלהם הוא ברור, הבנות יכולות, חוץ מבודדות שהצליחו בכוחות עצמן להגיע לתואר ויישר כח, הרוב שם מבחינה לימודית ואקדמאית אין לו סיכוי, אפס סיכוי, ואם אנחנו רוצים לשנות חיים של אנשים חייבים שכולם יתגייסו לדבר הזה כי התופעה שם תחמיר וזה יגיע גם לעבריינות וההידרדרות שם גדולה מאוד מבחינה תעסוקתית וחינוכית.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לשאול, גב' ליטרובליק, המשרד לקליטת עלייה, לגבי העולים מתימן.

דני דנון: אנחנו קיימנו דיון לגבי העולים שיוצאים מתימן, להעניק להם את מענק הדיור כמו ליוצאי אתיופיה, יש נכונות ויש צוות שעובד על הנושא הזה.

דני דנון: מדובר בעשרות.

דני דנון: השאלה היום למה הם לא מוגדרים כאוכלוסייה מיוחדת?

אנה ליטרובליק: כי הם עלו לפני 89'.

דני דנון: זאת אומרת זה לא מבחינת ארץ מוצא, זה מבחינת זמן השהייה בארץ.

אנה ליטרובליק: לא, אם הם היו נקראים אוכלוסייה מיוחדת, כמו עולי אתיופיה, היינו הולכים גם 20 ו-30 שנה אחורה.

אנה ליטרובליק: הם לא נחשבים כעלייה מיוחדת וזאת הבעיה.

קריאה: ואני דווקא חושב שהתימנים הם לא עולים מיוחדים.

דני דנון: כמה מדובר בארצי?

דני דנון: את יכולה להגיד לי?

אנה ליטרובליק: לא. אני חושבת שאצלנו המרכז הוא די גדול.

גלעד מזרחי: מ-94'.

גלעד מזרחי: רוב העולים שם עלו בשנת 1994.

גלעד מזרחי: חבר הכנסת דנון, לפני שנה נרצח יהודי בתימן ויש לו שני ילדים יתומים שנמצאים כאן, והעזרה שהם מקבלים היא אפסית.

גלעד מזרחי: הם חיים אצל משפחה של עשרה ילדים בבית, כשהמשפחה שיש לה עשרה ילדים לא מקבלת עזרה ושני היתומים לא מקבלים כמעט שום עזרה.

גלעד מזרחי: זה לא יאומן.

אנה ליטרובליק: יש בעיה בהגדרה.

גלעד מזרחי: יש כיסוי למה שאני אומר.

דני דנון: מר אללי אדמסו, בבקשה.

אללי אדמסו: אני רוצה לעדכן את אדוני ראש העיר וגם את אדוני היושב ראש.

אללי אדמסו: ממשלת ישראל, בשנה שעברה, ב-2010, החליטה לשקול את תנאי הקליטה, להקצות לארבע שנים, 2010 עד 2013, 490 מיליון שקל לטובת קליטת עולי אתיופיה.

אללי אדמסו: זו החלטת הממשלה ביוני 2010.

אדיסו דהאו: זה עם מרכזי קליטה?

אדיסו דהאו: אל תזרוק סכום כזה גבוה אם זה---

אללי אדמסו: דקה, תקשיב.

אללי אדמסו: קודם כל תן לי שאני אציג את זה למכובדים.

אללי אדמסו: התכנית הזאת, שהיא התחילה לפעול באשקלון, בנתניה ובעפולה.

קריאה: זה החומש.

אללי אדמסו: זה תכנית חומש.

זהר בלום: נו, מיליון 600.

אללי אדמסו: סליחה, דקה, אני אגיד.

זהר בלום: מיליון 600 כשמשרד החינוך לוקח 90% מזה.

זהר בלום: אני מכיר את התכנית.

אללי אדמסו: ואז אמרו שצריך להוסיף את רחובות ואת ראשון לציון, שהם נכנסו אצלנו.

אללי אדמסו: השנה לכל המשרדים, משרד החינוך, משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, הרווחה, קליטה, השיכון והבינוי, ביחד בשנה זה 125 מיליון שקלים בערך, בממוצע, ולכן אני חושב ש---

זהר בלום: אם זה לשש רשויות, תן לי רק 10% ואנחנו מקבלים 2 מיליון.

אללי אדמסו: לכן, אדוני ראש העיר, לכנס את כל הגופים של משרד הקליטה ואת החינוך, כל המשרד, שהם ייתנו את החלק היחסי של---

זהר בלום: עשינו את זה, אין סכום כזה.

זהר בלום: הם צוחקים כולם.

זהר בלום: הם צוחקים, אני הייתי בוועדת היגוי.

אללי אדמסו: בבקשה, זה הנתונים, אדוני---

זהר בלום: זה נתונים מופרכים.

עמי ימיני: בחינוך אנחנו מקבלים תכנית חומש, קיבלנו בשנה שעברה מיליון ו---

זהר בלום: שקוצץ בגלל ראשון השנה ב-30%.

עמי ימיני: והשנה קיבלנו גם כן.

זהר בלום: שני מיליון.

זהר בלום: יש לך ביחד שני מיליון פלוס---

עמי ימיני: ו-792,000 זה דרך שיקום שכונות.

זהר בלום: 2 מיליון וחצי, אבל לא---

אללי אדמסו: ---למשרדים?

זהר בלום: לכל המשרדים ביחד, באיגום של כל המשרדים.

זהר בלום: לעובדים סוציאליים, לקליטה, לחינוך, לקשישים.

אללי אדמסו: למשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה?

זהר בלום: לא, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא נותן כלום.

עמי ימיני: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא נותן פה כי זה חומש.

עמי ימיני: משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה נותן רק איפה ש---

אללי אדמסו: לא, לזה הוא נכנס.

דוד אלעזר: אני אגיד בקצרה, דווקא בגלל הנושא שהועלה, העניין של חומש.

דוד אלעזר: ההחלטה היא טובה, היא מצוינת, אבל האבסורד הוא בכך, אני אומר לכם כאן ואני אמרתי את זה גם לראש העיר בזמנו; לא יכול להיות שמחליטים החלטה כזאת ושוכחים את השכונות האחרות.

דוד אלעזר: שכונת אושיות, באים אליי יוצאי אתיופיה, אומרים לי, 'מה, אנחנו באנו משוויץ?

דוד אלעזר: אנחנו לא מקבלים כלום?'

דוד אלעזר: היא תכנית חומש אך ורק לשכונה אחת, שכונת קרית משה בלבד, ואני לא אומר שאין מה לעשות שם, יש הרבה מה לעשות והעירייה, גם ראש העיר הקודם וגם ראש העיר נוכחי, משקיעים מאמצים רבים, אבל המציאות היא אחרת כי המצב הוא שונה.

דוד אלעזר: יש הרבה מה לעשות והתקציבים לא מספיקים.

דוד אלעזר: לכן אני אומר, יש עוד 700 משפחות שגרות בעוד שש שכונות והם יוצאי אתיופיה ואף אחד לא מתייחס אליהם, חוץ ממוקד הקליטה שנותן ברמה העירונית, כי זה המנדט שלו.

דוד אלעזר: אבל פעולות אחרות, כמו חומש, אך ורק בקרית משה.

דוד אלעזר: איפה ההיגיון?

עמי ימיני: ההחלטה היא לתת איפה שיש שיקום שכונות.

עמי ימיני: גם לזה אני פונה באמת לוועדת הקלייטה וליושב ראש, לדון, כי זו החלטת ממשלה וזו טעות וזה לא נכון לעשות את זה, מטפחים שכונה אחת ושוכחים את השכונות האחרות.

דני דנון: הנקודה האחרונה שאני רוצה להעלות זה נושא בית הכנסת, שהבנתי שהוא כבר התקדם רבות בהקצאת קרקע ותקציב.

רחמים מלול: אתה יודע שרשויות לא בונות בתי כנסת.

דני דנון: אתם מקצים קרקע.

רחמים מלול: כן, הקצינו קרקע בשכונת קרית משה.

רחמים מלול: הקהילה הכינה תכנית גרנדיוזית לבנות שם קרוב ל-600 מטרים, כשאומדן העלויות היה כ-5 מיליון שקלים.

רחמים מלול: התחילו לבנות את המרתף, אספו תרומות, השתתפות מאנשי הקהילה, ונתקעו.

רחמים מלול: אפילו במרתף הם נתקעו והבנו מדוע, פשוט אין להם אמצעים, אין להם משאבים.

רחמים מלול: ביקשתי מהם בשנה שעברה לפנות למשרד הדתות, לקבל את התקצוב השנתי, הם שכחו אפילו לפנות, כי לא היה להם בעמותה אדם שיטפל בזה ובמקומם פנה בית כנסת אחר.

רחמים מלול: אבל מה משרד הדתות נתן לעיר רחובות כולה בתחום בתי הכנסת?

רחמים מלול: חצי מיליון שקל לבית כנסת אחד, והם אפילו לא הגישו את הניירת.

רחמים מלול: ואז בני הקהילה נפגשו איתי, ישבנו אולי ארבע-חמש פעמים, לנסות לעזור להם.

רחמים מלול: כתבתי מכתבים והוצאנו חוברת עם התכניות ועם הכל לכל הגורמים, כל משרד ענה לי 'זה לא בתחומי, תפנה למשרד הזה', המשרד ההוא 'תפנה למשרד אחר' וכולי.

רחמים מלול: פנינו לקרן הידידות עוד לפני שנה ואז אמרו לנו שנגמר להם התקציב לשנת 2009 והם מוכנים לדון בזה ב-2010.

רחמים מלול: נסענו, זהר בלום ואני, לרב אקשטיין, היתה פגישה מאוד טובה ובסוף הוא אומר, 'תשמעו, 4, 5 מיליון אני לא יכול לתת, זה אל"ף.

רחמים מלול: בי"ת, גם ל-2010 גמרתי את התקציב', אבל אחרי שדיברנו ושכנענו והשפענו ועוד ועוד, גם אללי אדמסו היה איתנו, הוא אמר לנו 'תקטינו את התכנית עד כדי 2-2.5 מיליון שקל ואני מבטיח לכם ש-2 מיליון שקל אני אשיג לכם מקרן הידידות'.

רחמים מלול: כך עשינו, קראתי לאדריכלית שהכינה את התכניות, ישבנו פה איתה, נתנו לה הנחיות מה לעשות, היא הקטינה את התכנית בתיאום עם אנשי העמותה, בתיאום עם הרב זגאי, לסדר גודל של בערך 250-300 מטר, הוא אמר שזה יספיק בשלב זה, כשיש אפשרות לאחר מכן, כשיהיה כסף, להרחיב, להגדיל, להרים.

רחמים מלול: עכשיו התכניות הוכנו, הוצאנו להם כבר היתר בנייה, נדמה לי---

זהר בלום: אנחנו עכשיו עושים כתב כמויות מפורט, הרב אקשטיין עכשיו שכר חברה לאדריכלים שתעשה את הבדיקה.

דני דנון: זה רץ.

רחמים מלול: זה רץ.

זהר בלום: עדיין יש חוסר, אבל של חצי מיליון.

רחמים מלול: אבל אני באמת בושתי ונכלמתי שהייתי צריך ללכת להתחנן ולהפציר כדי להשיג תרומות לקהילה, בזמן שהמשרדים הממשלתיים לא שמים את זה בראש מעייניהם בכלל.

רחמים מלול: זה לא רק בית כנסת, זה מרכז קהילתי, מקום התכנסות, הם כל כך זקוקים למקום הזה, הנה, יושבים פה בני השכונה והם יאמרו לך.

רחמים מלול: אבל ברוך ה' הצלחנו, אני מאמין שבתוך שנה יקום הבניין הזה על תלו.

רחמים מלול: אגב, אני גם הגעתי להסכם עם הקבלן, מר שמלי, שהוא התחיל לתבוע את העמותה על כך שלא עמדו בהתחייבויות, אז בינתיים, נוכח הלחץ שלי הוא יושב בשקט ולא תובע את בני הקהילה.

דני דנון: יפה.

גיורא בן ארי: אני רוצה להגיד משהו.

גיורא בן ארי: אני רוצה להגיד קודם כל על השכונה, בכלל על הנושא של הקהילה האתיופית ברחובות מעבר לקרית משה.

גיורא בן ארי: הם אנשים נהדרים, אנשים שבאמת צריכים להסיר את הכובע בפניהם ומחובתנו, אני שומע פה את הדיבורים, שמדברים על מספרים.

גיורא בן ארי: מספרים זה לא עוזר, אנחנו צריכים להגיע למצב שאתה, בתפקידך, תיתן את כל הפוש שזאת תהיה עיר קולטת עלייה ואז התקציבים פה יוגדלו והכל פה ייראה יותר קל, פשוט יותר קל.

גיורא בן ארי: ראש העיר הולך ומתחנן כמו מקבץ נדבות וזה לא מתאים וזה לא תפקידו, הוא עושה מעל ומעבר.

גיורא בן ארי: אבל אתה, בתפקידך, אם אתה מביא למצב שרחובות היא עיר קולטת עלייה והיא קולטת עלייה, אם רחובות לא, אז מי כן?

גיורא בן ארי: לא עשינו כלום.

דני דנון: תודה.

תושבת קרית משה: גם אני יש לי לדבר.

רחמים מלול: אם אפשר לא עכשיו.

רחמים מלול: אני מבקש.

רחמים מלול: את יכולה לבוא אליי, להיפגש איתי, להגיד כל מה שכואב לך.

רחמים מלול: לי כואב יותר מאשר לך, גברתי.

תושבת קרית משה: אני כואב לי.

רחמים מלול: בסדר, לכן אנחנו מפנים את הדברים גם למעלה.

רחמים מלול: אני יודע בדיוק מה חסר לכם ומה אין לכם.

רחמים מלול: אבל אתם מבינים שעיריית רחובות עושה מספיק בשביל הקהילה, למרות שתמיד תהיה ביקורת.

רחמים מלול: אתם רואים את מה שאנחנו משקיעים, אם תרצו, תקבלו את זה גם בכתב.

תושבים: בעיר אחרת...

תושבים: למה רק רחובות?

תושבים: בעיר אחרת מקבלים כולם, את יודעת?

רחמים מלול: אני לא נותן דירות חדשות.

תושבת: אם אנחנו נגיד---

רחמים מלול: אני לא יכול לתת דירות חדשות.

דני דנון: סליחה, אני חייב לומר---

רחמים מלול: בית הכנסת?

רחמים מלול: אז תסבירו לה מה שאמרתי.

רחמים מלול: מה הבעיה שלה לגבי בית הכנסת?

רחמים מלול: לחזק אותי?

רחמים מלול: בסדר, נו.

דני דנון: החיזוק יהיה שנבוא ונניח את המזוזה.

רחמים מלול: תודה רבה, בסדר, נמשיך לעבוד סביב בית הכנסת.

דני דנון: תודה.

תושבת: גם פה, הבית כנסת, גם ב...

תושבת: בגלל נוער מפריעים, אתה יודע---

רחמים מלול: אבל אז יגידו שאני מחריד את העיר, לא?

רחמים מלול: ככה אומרים בערוץ 10.

רחמים מלול: אתם רואים, נו.

תושב: אנחנו בהחלט, כתושבי העיר, מאוד מברכים שהרשות משקיעה עבור...

תושב: יחד עם זאת, זה השולחן, אני חושב, לבוא ולומר כמה דברים אם ניתן לשפר אותם.

תושב: כמובן שאנחנו בהחלט גאים להיות תושבי העיר ולקבל את מה שמגיע לנו כתושבי העיר.

רחמים מלול: מגיע לכם עוד יותר.

תושב: על ה'מגיע עוד יותר', זה הוויכוח.

דני דנון: תודה.

דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מברכת את ראש העיר, סגניו וכל העוסקים במלאכה בקליטת עלייה בעיר רחובות.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הפנים לפעול במהירות לשנות את ההגדרות של ערים קולטות עלייה.

דני דנון: הוועדה תקיים דיון בכנסת בנושא אגף שיקום שכונות פיזי ותקבל נתונים ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לגבי תקצוב ברמה הארצית.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הקליטה לשנות את ההגדרות של עולים מתימן כאוכלוסייה מיוחדת.

רחמים מלול: אתה מוציא את זה כהחלטות ועדה?

רחמים מלול: היו"ר דני דנון:     כן, אלה החלטות ועדה, זו ישיבת ועדה פורמלית עם פרוטוקול והכל.

רחמים מלול: נתתי לך לנהל כי אני אצלך בבית, אבל זו ישיבה פורמלית.

רחמים מלול: הוועדה קוראת למשרד הקליטה ולשאר המשרדים הנוגעים בתכנית החומש להרחיב את תחום הפעולה לשכונות נוספות במסגרת תכנית החומש.

רחמים מלול: הוועדה פונה לשר לענייני דתות, השר מרגי, לסייע במימון בניית בית הכנסת בשכונת קרית משה.

רחמים מלול: אני רוצה להודות לכל הנוגעים בדבר.

רחמים מלול: רק משהו לגבי מה שמר גלעד מזרחי העלה, הקהילה התימנית.

דני דנון: אמרתי את זה, שינוי הגדרות כאוכלוסייה מיוחדת, ופה אני אומר משהו שהצלחנו בוועדה, היום כל עולה מתימן שמגיע לישראל זכאי למענק דיור כמו יוצאי אתיופיה ומענק הדיור הולך להתעדכן בקרוב מאוד מ-500,000 שקל בממוצע למשפחה ל-700,000 שקל וזה יסייע מאוד לעולים.

גלעד מזרחי: כל מה שהתימנים רוצים זה אותם זכויות כמו האתיופים.

דני דנון: ובזה אנחנו נסיים.