ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 150, 2011-03-07 10:30

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: אנחנו פותחים דיון של וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא רשת רק"ע.

דני דנון: הוועדה דנה בנושא.

צבי: זה רדיו קול ישראל.

שלמה מולה: אולי בסוף זה יהיה רשת עצמאית, מה אתה אומר על זה?

צבי: זה הפרטה, זה משהו אחר מה שאתה אומר, זה לא ציבורי.

שלמה מולה: ציבורי אבל עצמאי.

דני דנון: אנחנו דנו בעבר בנושא, על סכנות סגירה של רשת תחנת רק"ע, וזה לא קרה ואנחנו שמחים.

דני דנון: אבל התחושות שאנחנו מקבלים מדיווחים שונים, גם מקהל המאזינים, גם מהעובדים, שלאט לאט מצמצמים.

דני דנון: זאת אומרת זה כמו הסיפור על הסוס שנותנים לו כל יום פחות קש, פחות קש, ובסוף ---

קריאה: חמור.

דני דנון: יכול להיות גם חמור.

דני דנון: בסוף הוא כבר מת.

דני דנון: אז אנחנו מודאגים מכך, כי אנחנו מודעים לחשיבות של הרדיו, אנחנו פוגשים הרבה מאד עולים, והם מספרים לנו על החשיבות הזאת.

דני דנון: אנחנו רוצים לקבל קודם כל מהמרכז למחקר ומידע סקירה קצרה על מה המצב היום, בייחוד הייתי רוצה להידרש לנושא התקציבי ועם יכולת ממדים של האזנה – כמה מאזינים, לא מאזינים, איפה מאזינים, זה הפרמטרים המעניינים.

דני דנון: תודה.

אסף וינינגר: אוקי, אני אתייחס באמת, אני אתן סקירה מאד קצרה לסוגיות העיקריות שעלו בבדיקה שעשינו.

אסף וינינגר: תחנת רק"ע הוקמה בשנת 1991, בשיאו של גל העלייה ממדינות ברית המועצות לשעבר.

אסף וינינגר: תחנת רק"ע זו רשת קליטת עלייה בעצם.

אסף וינינגר: התחנה משדרת ב-14 שפות שידור, שהעיקרית בהן היא השפה הרוסית.

אסף וינינגר: למעלה ממחצית משידורי התחנה הם בשפה הזו.

אסף וינינגר: לוח התוכניות של התחנה כולל בעיקר שידורי חדשות ואקטואליה, יומני אקטואליה, סקירות עיתונים, תוכניות בענייני כלכלה, תוכניות ללימודי השפה העברית.

אסף וינינגר: אחת הבעיות העיקריות שעלו, גם בדיונים קודמים בוועדת העלייה, התייחסה לסוגיית המשדרים ובעיות הקליטה של התחנה הזו.

אסף וינינגר: מבדיקה שאנחנו עשינו היום עולה שבעצם יש בעיות קליטה עדיין באזור דרום הארץ בעיקר, בין חיפה לנתניה, באזורים שונים באזור תל אביב ובעוד מספר אזורים.

אסף וינינגר: על מנת לפתור את הבעיה הזאת, בעצם נחוצים 22 משדרים על מנת להגיע לפרישה מלאה, לכיסוי מלא של כל הארץ.

אסף וינינגר: יחד עם זאת, צריך וכדאי לקחת בחשבון שאפשר להאזין לשידורי רק"ע גם באמצעות חברת הוט, מנויי הטלוויזיה הדיגיטאלית שלהם, וגם באמצעות חברת YES, וגם באמצעות אתרי אינטרנט שונים, בהם אתר רשות השידור.

אסף וינינגר: מבחינת אחוזי האזנה – אז לפי מה שאנחנו יודעים ומהנתונים שנמסרו לנו על ידי רק"ע, אחוזי האזנה בשפה הרוסית הם כ-80% וזה מדובר באחוזים שהם יציבים לאורך השנים.

אסף וינינגר: בשפה האמהרית, אנחנו יודעים מסקר שנערך בשנת 2004 שכ-90% מהמאזינים לרדיו, דוברי השפה האמהרית הם מאזינים לתחנת רק"ע.

אסף וינינגר: לגבי שפות אחרות – לא נערכו סקרים.

שלמה מולה: שוב אל האמהרית בנתונים.

אסף וינינגר: אמהרית – 90% מקרב דוברי השפה האמהרית מאזינים לרדיו רק"ע.

אסף וינינגר: עכשיו, בשונה מהטלוויזיה ---

קריאה: רוסית – 80%, דרך אגב.

שלמה מולה: אפשר לעשות איזה שהן השוואות מבחינה למשל רשת ב', גלי צה"ל – כמה אחוזי האזנה?

שלמה מולה: לדעת את הנתונים.

שמואל בן-צבי: לא, השוואה לא יכולה להיות, כי אנחנו עושים סקר נניח על רוסית מכלל האוכלוסייה במדינת ישראל, ופה מיוצאי חבר המדינות נניח, שהם דוברי רוסית.

שלמה מולה: לא, ברור.

שלמה מולה: מה שרציתי לדעת, בשעות שיא למשל, שיא האזנה בשעות הבוקר למשל ---

שמואל בן-צבי: יש חלוקה, יש חלוקה.

שלמה מולה: רגע, סליחה.

שלמה מולה: רשת ב', גלי צה"ל והרשתות האזוריות – כמה האזנה יש להם, אז אתה בדיוק יכול, כדי שאנחנו נוכל לתקוף את הבעיה, אז אנחנו צריכים כלים כדי להיות בטוחים שאנחנו לא ---

שמואל בן-צבי: יש, יש.

שמואל בן-צבי: הכל קיים.

שלמה מולה: למרות שאמהרית ורוסית ושפות אחרות, לדעתי שאנחנו יותר מתמצאים בזה, ואנחנו גם חברי הכנסת שמזדמנים להגיע, אנחנו יודעים את אחוזי האזנה.

שלמה מולה: זה לא סוד לנו.

שלמה מולה: זה לא מפתיע אותנו.

שמואל בן-צבי: אוקי, זה אסף בעצם באמצע.

אסף וינינגר: אני בדיוק סיימתי לגבי אחוזי האזנה, אני רק אוסיף ואומר – אנחנו נתבקשנו בעצם לתת סקירה מאד מאד קצרה של הנושא הזה.

אסף וינינגר: אם מרכז המחקר יתבקש לספק סקירה יותר רחבה גם בנוגע לאחוזי האזנה והשוואה לרשתות אחרות, אנחנו נוכל לספק גם את זה.

דני דנון: אוקי.

שלמה מולה: באילת אין קליטה, דרך אגב, לפי הדיאגראמה – מה קורה באילת?

אסף וינינגר: לפי הנתונים שלנו אין שם קליטה באמצעות משדרים.

שמואל בן-צבי: אני אעדכן, ממצפה רמון עד דרומה, עד אילת ---

דני דנון: בבאר שבע יש.

שמואל בן-צבי: כן, זה מקרטע, אבל יש.

שמואל בן-צבי: אנחנו צריכים ורוצים לחזק את זה.

שמואל בן-צבי: דרום, עד לאילת אין משדרים בכלל.

שמואל בן-צבי: אנחנו חיזקנו, טוב, אני בעצם ---

דני דנון: שנייה, תיכף ניתן לך מר בן-צבי.

דני דנון: אסף, לגבי תקציבים.

אסף וינינגר: כן, אנחנו ביקשנו את הנתונים לגבי 10 השנים האחרונות.

אסף וינינגר: במסמך מופיעות 5 השנים האחרונות.

אסף וינינגר: מה שאנחנו יודעים בעצם ---

שמואל בן-צבי: סליחה, אסף, 9 שנים במסמך.

אסף וינינגר: 9 שנים.

שמואל בן-צבי: מ-2001 עד 2010.

אסף וינינגר: אני חושב שזה 10 שנים.

אסף וינינגר: 10 שנים.

אסף וינינגר: עכשיו, ממה שאנחנו רואים בעצם, עיקר התקציב של תחנת רק"ע הוא מהקצאה של רשות השידור.

אסף וינינגר: היא בעצם לא פועלת כיחידה כלכלית עצמאית, אלא בעצם היא זאת שממנת אותה, ועיקר התקציב הולך לתשלום משכורות לעובדי התחנה.

דני דנון: כמה עובדים יש בתחנה?

אסף וינינגר: כיום יש 77 עובדים, פלוס 4 עובדים בשכר אומנים.

אסף וינינגר: אם אנחנו משווים את זה לשנת 2001, אז בשנת 2001 עבדו בתחנה ---

שמואל בן-צבי: 106, משהו.

אסף וינינגר: 106 עובדים תקניים, ובנוסף היו עוד 34 עובדים שהועסקו כפרילנסרים.

אסף וינינגר: זאת אומרת כוח האדם צומצם במהלך השנים במידה די משמעותית.

קריאה: חצי.

שמואל בן-צבי: כן.

שמואל בן-צבי: אני רק רוצה לספר במסגרת ביניים, שב-1991 כשרק"ע התחילה לשדר, סך הכל היו 146 עובדים, על כל השפות.

שמואל בן-צבי: זאת אומרת אנחנו צמצמנו את זה והגענו לשלב של 77 עובדים, שבעצם השידור הוא 24 שעות ביממה, בכל השפות.

דני דנון: עוד משהו אסף?

אסף וינינגר: כן, אני רק אוסיף מבחינת תקציב, אם אנחנו מסתכלים על 10 השנים האחרונות, אז התקציב, הקצאת היא יחסית יציבה.

אסף וינינגר: אם אנחנו רואים ב-2001 כ-15 ---

דני דנון: מה זה ההכנסות האחרות?

דני דנון: ב-2007 היה כמעט 1 מיליון ₪?

דני דנון: מה זה היה, פרסומות?

דני דנון: מה זה היה?

אסף וינינגר: הכנסות אחרות זה מתייחס גם להסכמים קואליציוניים שחתמה מפלגת ישראל ביתנו, וגם למימון של משרד העלייה והקליטה, הנותן עבור לימודי שפות.

דני דנון: רגע, ב-2010 אני לא רואה שום הכנסות אחרות.

שמואל בן-צבי: נכון.

שמואל בן-צבי: גם ב-2009.

דני דנון: 2008, זה היה ממשרד הקליטה?

שמואל בן-צבי: כן.

שמואל בן-צבי: ב-2008 – 400,000 ₪ היה משרד הקליטה.

דני דנון: אוקי.

דני דנון: לפרויקט ספציפי או ל---?

שמואל בן-צבי: לא, זה היה ספציפי של הפינות לשפה העברית – לימוד עברית, פינות בעברית, ואנחנו עשינו את זה בכמה שפות.

שמואל בן-צבי: כמובן הרוב זה רוסית.

דני דנון: אוקי, אסף, עוד משהו?

אסף וינינגר: כן, חשוב רק להתייחס שההכנסות האחרות פה זה לא מתייחס לאותם 5 מיליון שקלים שהועברו במסגרת ההסכם הקואליציוני שחתמה מפלגת ישראל ביתנו ב-2006, שייועדו לרכישת, דובר על 10 משדרים, והם לא נכללים פה, היות והם לא במסגרת התקציב השוטף.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מציע שתיתן למר בן צבי.

מרינה סולודקין: ואחרי זה אנחנו נתייחס.

דני דנון: ואחרי זה ניתן לכם, כדי שתלכו לביקורת המדינה.

מרינה סולודקין: כן, לשמור על ראש הממשלה.

דני דנון: מר בן-צבי, יש לך דברים להוסיף?

שמואל בן-צבי: כן.

שמואל בן-צבי: אני רוצה להגיד כמה משפטים כדי להספיק, קודם כל אני רוצה להגיד שאנחנו מודים על זה שהועבר הכסף, ואנחנו חזקנו את המשדרים, ואנחנו יכולים עכשיו לשדר הרבה יותר טוב גם בצפון.

שמואל בן-צבי: אנחנו רכשנו את ה-5 משדרים למרות שהייתה בקשה לרכוש יותר, אבל אנחנו צריכים גם לתחזק אותם, והכל ביחד זה הסכום שאנחנו בעצם כבר הוצאנו אותנו.

שמואל בן-צבי: ומה שחשוב בנוסף לזה, שגם שילמה בעצמה את מס הערך המוסך על החמישה מיליון.

שמואל בן-צבי: זאת אומרת זה היה.

שמואל בן-צבי: עכשיו, זה לא רק 5 מיליון.

שמואל בן-צבי: גם הועברו עוד לפני זה 2 מיליון שקל, לשיפור המצב לרק"ע.

שמואל בן-צבי: תראו, זה היה כאילו של רק"ע לשיפור המצב, אבל כל נמצאת במצב לא טוב.

שמואל בן-צבי: זאת אומרת אם נניח אנחנו מדברים על המשכורות, אנחנו מדברים על תנאים והכל, אז זה לא סוד, אתם יודעים מה קורה.

שמואל בן-צבי: לכן, אנחנו פשוט, אני כל הזמן מדגיש ואומר, שרק"ע זה לא רדיו בפני עצמו והוא לא פרטי, זה רשות השידור.

שמואל בן-צבי: ואנחנו חלק מ, ולכן אני בעצם מייצג לא את רק"ע כמנהל רק"ע לכל השפות, אלא גם את , כי אנחנו פשוט חלק בלתי נפרד.

שמואל בן-צבי: זה דבר שהוא מאד חשוב לציין אותו.

שמואל בן-צבי: אגב, זה מדובר לא רק כלכלית, זה גם תכנים, זה גם כל מה שבשבילנו נניח הדוגמא הטובה ביותר זה רשת ב', שזאת אחת מהתחנות הטובות בעולם מבחינת החדשות והאקטואליה.

שמואל בן-צבי: אז כפי שאתם גם רואים, גם הצמצום של כוח האדם, וגם כאילו כמו שאתה ציינת, אתה מקבל הודעות מעובדים, ועובד תמיד אומר שהמצב הוא קשה, גם אני אומר את זה.

שמואל בן-צבי: אבל כדי לקבל נתונים שחור על גבי לבן, ולפי הנתונים האלה ללכת, אני חייב לציין שההכנה לעבודת הוועדה הזאת, הנוכחית, היא הייתה הכי מקצועית ממה שאני נתקלתי עד עכשיו, ב-40 שנות פעילותי במדינת ישראל.

שמואל בן-צבי: כי אני יודע שהייתה פנייה למנכ"ל רשות השידור.

שמואל בן-צבי: הוא הפעיל את הסמנכ"לים של הכספים, טכנולוגיות, אותי ומינהל וכוח אדם, ולכן בעצם אסף קיבל, אתם קיבלתם את כל הדברים לא לפי השמועות, אלא לפי בדיוק מה שקיים, עובדות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת שלמה מולה.

שלמה מולה: אפשר לשאול שאלה?

שלמה מולה: רציתי לשאול שאלה ואחר כך אולי אני אתייחס.

שלמה מולה: תראה, אדוני יושב הראש, בעיקר מעבר לשתי השפות שהן חיוניות לנו, לעולים, לקליטה שלהם, שאלת הפרסית, אדוני יושב הראש, היא שאלה באמת חיונית בכלל לנו כמדינה, כי אנחנו יודעים בדיוק ---

מרינה סולודקין: כתוב כאן שזה ערבית.

שלמה מולה: פרסית.

שלמה מולה: זאת אומרת אני חושב שאם אנחנו רוצים להראות לציבור הפרסי, לעם הפרסי של הדמוקרטיה שלנו על היותנו מדינה ריבונית באמת שהיא, אני חושב השפה הזאת היא חיונית.

שלמה מולה: אני לא בטוח שזה רק אפילו חצי שעה זה מספיק.

שמואל בן-צבי: אני אחסוך לך, ממש בכמה משפטים.

שמואל בן-צבי: שידורים בשפה הפרסית משודרים בדרך כלל שעה וחצי ביום, כל יום, חוץ משישי שבת, ששם זה רק חצי שעה.

שלמה מולה: אוקי, אז למה כתוב פה 30 דקות רק?

שמואל בן-צבי: לא, תקשיב, זה שידור מיוחד שהוא בגלים קצרים, מופנה לפרס, לכל העולם.

שמואל בן-צבי: עכשיו, אנחנו מתוך השעה וחצי הזאת, אני הסכמתי, אנחנו הסכמנו, שאנחנו את החצי שעה של שידור חוזר – ניתן גם ברק"ע.

שמואל בן-צבי: אנחנו רואים את זה ככבוד.

שלמה מולה: הבנתי.

שמואל בן-צבי: אני יכול להגיד את זה במאמר מוסגר, ואני לא יודע אם אני מוסמך להגיד את זה, כי פרסית שייכת לערבית, אבל בכלל שוקלים אולי לשדר 24 שעות ביממה.

שמואל בן-צבי: אבל אין לזה קשר לרק"ע.

שלמה מולה: אין לזה קשר, הבנתי, עכשיו אני מבין.

שלמה מולה: אוקי, חשבתי שזה רק ה-30 דקות בלבד.

שלמה מולה: אם יש עוד דקות נוספות, אז ---

דני דנון: לפי מה אתם מחליטים לדוגמא שבבוכרית 30 דקות ובגיאוגרפית 15 דקות?

שמואל בן-צבי: שאלה טובה.

אינה ישראלי: בגיאורגית יש רק 15 דקות ואין שידור לחוץ לארץ.

דני דנון: 15 דקות, זה מה שאני אומר.

דני דנון: השאלה היא לפי מה?

שמואל בן-צבי: אני רוצה להגיד כמה דברים, הגברת שנמצאת כאן היא הבת של השדרית שלנו, השדרית לא יכלה להגיע, אז הבת הגיעה.

דני דנון: אינה היא יושבת ראש התאחדות יוצאי גרוזיה – טביליסי.

שמואל בן-צבי: נכון, נכון.

דני דנון: פה גם מקשיבים לרדיו אצלכם?

אינה ישראלי: בוודאי.

דני דנון: אז זה כבר טוב.

שמואל בן-צבי: יפה.

שמואל בן-צבי: אז אני רוצה להגיד דבר כזה.

שמואל בן-צבי: תראו, התחילה לשדר בשפות ב-1948.

שמואל בן-צבי: אני אעשה את זה בקצרה.

שמואל בן-צבי: זה היה הכרזת העצמאות המדינה, זה היה ב-4 שפות – שזה היה עברית, ערבית, אנגלית ולא תאמינו – יידיש.

שמואל בן-צבי: בשפות האלה זה היה.

שמואל בן-צבי: עכשיו, אנחנו בזמנו שידרנו ב-18 שפות.

שמואל בן-צבי: אחר כך התחלנו לצמצם, כי לא היה צורך כבר בשידורים בפולנית, תימנית ויהודי קווקז.

שמואל בן-צבי: ואנחנו נכון לעכשיו, בכלל משדרת ב-16 שפות, רקע משדרת מתוך זה ב-14 שפות.

שמואל בן-צבי: למה צריכים להיות השידורים האלה ובשביל מה?

שמואל בן-צבי: תמיד אני נשאל על זה.

שמואל בן-צבי: אז כמובן על רוסית אנחנו לא מתווכחים.

שמואל בן-צבי: אמהרית – אנחנו לא מתווכחים, אלא רוצים עוד יותר ממה שאנחנו משדרים עכשיו.

שמואל בן-צבי: כל יתר השפות – נניח מהן אנגלית וצרפתית משדרים 45 דקות ביממה, שלוש פעמים ביממה 15 דקות.

שמואל בן-צבי: כל יתר השפות – משדרות 15 דקות ביום.

שמואל בן-צבי: בבוכרית אנחנו עוד עושים שידור חוזר מ-12 בלילה עד 12 ורבע, שזה עוד שידור חוזר אחד.

שמואל בן-צבי: אז כמובן ---

דנה גורדון: מישהו ער בשעות האלה?

שמואל בן-צבי: בדרך כלל עד כמה שאני יודע – לא.

שמואל בן-צבי: אבל, אני חושב שפה מדובר על המדיניות.

שמואל בן-צבי: אחרי שאנחנו הפסקנו לשדר בגלים קצרים, ורק"ע הפסיקה לשדר בגלים קצרים, חסכנו ל 10 מיליון שקל בשנה, כי בכלל אבד הכלח של השידורים בגלים קצרים, כבר לא BBC, לא פריורפ ליברטי, לפעמים פה ושם הם עושים את זה, כמו שגם אנחנו עושים את זה בפרסית שעה וחצי, שזה מכוון.

שמואל בן-צבי: זאת אומרת זה נגמר.

שמואל בן-צבי: האם צריך לשדר בשפות האלה?

שמואל בן-צבי: תראו, אני אגיד לכם, אנחנו משדרים, ואני אומר דבר ש---

דני דנון: רגע, יש לכם בדיקת רייטינג כמה אנשים מאזינים?

שמואל בן-צבי: אין בדיקת רייטינג, חוץ מרוסית ואמהרית, אין בדיקת רייטינג, כי אף אחד לא מעוניין.

שמואל בן-צבי: בדיקה עולה הרבה כסף ואף אחד לא מעוניין לעשות את הבדיקות האלה.

שמואל בן-צבי: ולכן, אנחנו משדרים כגוף ציבורי, כ הציבורית.

שמואל בן-צבי: אנחנו מחויבים, ולפי חוק , אנחנו מחויבים לשדר לתפוצות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חברת הכנסת סולודקין.

מרינה סולודקין: כן.

מרינה סולודקין: אז קודם כל, דני תודה שעכשיו אנחנו עושים ישיבת המשך.

מרינה סולודקין: זה מאד חשוב.

מרינה סולודקין: המפעל של רשת קליטת עלייה מפואר, אי אפשר לומר דבר אחר, בגלל שגם שפות, גם איכות, שכל שנה טוב יותר מהשנה הקודמת.

מרינה סולודקין: אני אגיד לך מה שמפריע לי בכל הסיפור, המשרדים.

מרינה סולודקין: למה?

מרינה סולודקין: בגלל שזקוקים ל-22, קנו בכסף קואליציוני 5.

מרינה סולודקין: עוד נשאר כסף לפחות ל-5 ---

שמואל בן-צבי: לא, לא נשאר כסף.

שמואל בן-צבי: זה כסף לתחזוקה.

מרינה סולודקין: אבל אתה יודע מה עשו ברשות השידור.

מרינה סולודקין: אמרו, אז אתם קניתם, אז עכשיו ניקח גם מכם את כסף התחזוקה.

מרינה סולודקין: אתה מבין מה עושים?

דני דנון: כן.

שמואל בן-צבי: אבל מצד שני, קשה לי להגיד ל משהו, למה?

שמואל בן-צבי: כי אז זה עוד פעם מפיל על תקציב את התחזוקה, מה שלא היה מתוכנן.

שמואל בן-צבי: את מבינה?

שמואל בן-צבי: זאת בעיה.

מרינה סולודקין: שמואל, אני מאד מבינה את השיקולים שלך, בגלל שאתה עובד שם.

מרינה סולודקין: אבל מה שאני צריכה לומר, אני מקבלת מכתבים שלוש שנים מבאר שבע עד אילת.

מרינה סולודקין: וזה מאד מפריע לאנשים, או ששומעים רק מאד מנתניה וצפונה.

שמואל בן-צבי: אחרי 5 משדרים יש שיפור, אחרי שרכשנו אותם בעצם.

מרינה סולודקין: היה גרוע יותר ומה שעשו ברשת קליטת עלייה ואנחנו בוועדה קצת שיפרנו את המצב.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לסיים את המשימה.

מרינה סולודקין: איך לעשות את זה, דני, עכשיו אתה יושב הראש.

מרינה סולודקין: אני מאד מקווה שאנחנו ביחד, מה זה משדרים בתקופת החלל?

מרינה סולודקין: יש לנו בעיות טכניות לשמוע בשטח כל כך קטן כמו שלצערי הרב מדינת ישראל.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת מולה.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: קודם כל אני חושב שבכלל לשדר בשפות באמת נוספות זולת עברית, זה באמת כבוד למדינת ישראל.

שלמה מולה: אני חושב שזה סוג של אולי העצמה או מתן לגיטימציה לתרבות של אנשים, לשפת האם שלהם, ואני באמת חושב שזה דבר חיוני.

שלמה מולה: אני יכול להגיד לגבי דוברי האמהרית, ואולי זה ישקף גם לגבי אחרים.

שלמה מולה: אני יודע כמה אנשים מבוגרים מחכים לשמוע את השידור באמהרית.

שלמה מולה: באמת.

שלמה מולה: פשוט מחכים.

שלמה מולה: גם אם זה בצהריים, אחרי הצהריים, גם אם זה בשעות הערב.

שלמה מולה: ואני יודע, שכשאני רוצה להתעדכן מה נאמר ברדיו באמהרית, אז אני מצלצל לאבא שלי, הוא מעדכן אותי, הוא מספר לי בדיוק מה היה מא' עד תו.

שלמה מולה: הוא המאזין הקבוע, אני יודע.

שלמה מולה: גם השמצות, גם דברים טובים, גם לא טובים.

צגה מלכו: אבא שלך צלצל לפני שבוע, הוא אמר לי – במגדל העמק אין קליטה טובה.

צגה מלכו: זה ביום חמישי.

שלמה מולה: נכון.

שלמה מולה: מה שרציתי להגיד, שבמסגרת חופש הביטוי שיש לאנשים, שרוצים להגיד מה שיש להם להגיד, אני חושב שהשפה האמהרית בעיני, שזה 120 דקות, זה לא מספיק.

שלמה מולה: אבל אני מבין את המצוקה התקציבית שבה נמצאת.

שלמה מולה: אבל יותר מה שמדאיג אותי, בעיקר העניין הזה של הפרישה של המשרדים.

שלמה מולה: מה, במדינת ישראל יש אזרחים סוג א', סוג ב'?

שלמה מולה: מה, האילתים זה כבר מדינה אחרת?

שלמה מולה: מדינה עצמאית?

שלמה מולה: לא יכולים לקבל באמת שירותי האזנה?

שלמה מולה: אני לא מבין.

שלמה מולה: אני יכול להבין את המצוקה הכספית, אבל אני לא מוכן לקבל שאזרחים באילת לא יכולים להקשיב לרדיו, בכל שפה שהיא.

שלמה מולה: זה לא משנה בכלל אם זה ---

שמואל בן-צבי: רשת ב' הם יכולים לשמוע.

שלמה מולה: רגע, אני אומר, רשת ב' יכולים לשמוע, אבל השפות האלה נועדו למי שלא יכולים להיות צרכנים של רשת ב'.

שלמה מולה: זאת אומרת, התוצאה צריכה להיות שיהיו משדרים, כדי שגם אילת תהיה פרושה ופתוחה לשפות נוספות.

שלמה מולה: אני לא יודע בדיוק איפה אנחנו יכולים, כדי לעזור לך אדוני יושב הראש.

שלמה מולה: אני הייתי מבקש אולי, באמת אם זה בסופו של דבר תלוי בזה שהצעה תקציבית כל שהיא, אולי אנחנו נבקש לקיים דיון עם אנשי האוצר.

שלמה מולה: יתקיים פה דיון בוועדת הכנסת כאן, כי באמת אנחנו כשליחי ציבור, הצרכנים שבאמת מייצגים את הצרכנים של אותן שפות, הן חיוניות.

שלמה מולה: אני חוזר ואומר, תראו רבותיי, בשפה האמהרית, 90% מיוצאי אתיופיה, כמעט לא צורכים שפה כתובה בארץ.

שלמה מולה: זאת אומרת, כמעט אין אפילו תקשורת באמהרית כתובה.

שלמה מולה: אין עיתונות באמהרית, וכן הלאה.

שלמה מולה: טלוויזיה יש בקושי, כי פעם בשבוע, במוצאי שבת, וגם זו תרומה של ---

דני דנון: יש את אתר האינטרנט עכשיו.

שלמה מולה: זה לא באמהרית אבל.

שלמה מולה: זאת אומרת, רגע, שנייה ---

צגה מלכו: איך אבא שלי יקרה, ייכנס?

שלמה מולה: כן, לחשוב שיוצאי אתיופיה, שבאמת 80% מהם, שבאמת באו אנאלפביתים, ייכנסו לאתר אינטרנט כדי לשמוע חדשות, או לקרוא.

שלמה מולה: נראה לי שזה באמת אפילו ציפייה קצת מוגזמת מדי.

שלמה מולה: ובכלל, התרבות של יוצאי אתיופיה היא בנויה באמת בעיקר ממה ששומעים, מעבירים מסרים באמצעות שמיעה, מכאן הולך הלאה.

שלמה מולה: שזה ככה היה, ככה אפילו שמרו את התורה שבעל פה, יהודי אתיופיה, ובאמת הדברים נשמרו מאד מקוריים.

שלמה מולה: לכן, להאזנה בשפה האמהרית יש איזו שהיא חיוניות.

שלמה מולה: אני חושב שזה לטעמי שעתיים זה הן לא מספיק, ואנחנו יודעים שזה גם כן לאור החלטת הממשלה להביא עוד קבוצה של 7,000-8,000 אנשים, זאת אומרת הצרכים הולכים וגדלים.

שלמה מולה: פעם אני חשבתי שלא ייעשה חיוניות בשפה האמהרית.

שלמה מולה: היום אני יודע שזה אף גובר.

שלמה מולה: אני הייתי רוצה שאולי, כדי לעזור לך וכולנו ביחד, זה פה באמת כאן אין קואליציה, אופוזיציה, ובאמת אנחנו ביחד.

שלמה מולה: יכול להיות שזה כדאי לנו אולי לקיים הידברות עם משרד האוצר, וגם לשפר את התנאים של העובדים ברשות השידור.

שלמה מולה: כמובן אנחנו לא נתעסק, לא ניכנס לתכנים של , את זה אנשי המקצוע יעשו.

שלמה מולה: אבל לגבי המעטפת התקציבית, אני חושב שכדאי אולי לקיים דיאלוג.

שלמה מולה: אני לא חושב שישראל, זאת אומרת אנחנו ככנסת, צריכים לחכות שאיזו שהיא מפלגה שתשיג תקציב באמצעות הסכמים קואליציוניים.

שלמה מולה: נו, אז, באמת?

שלמה מולה: אני רוצה לראות.

שלמה מולה: הגישה צריכה להיות גישה ממלכתית, לא גישה קואליציונית.

שלמה מולה: מה לעשות אם אותה מפלגה לא תהיה בקואליציה, נו?

שלמה מולה: והשפה ברק"ע יתייבשו?

שלמה מולה: נו באמת, מה הם קשורים בכלל לפוליטיקה?

שלמה מולה: לכן אני מציע שאנחנו נקיים דיון אולי מעמיק יותר, וגם עם רשות השידור.

שלמה מולה: אני חוזר, נמצאת במצוקה תקציבית, במשבר מתמיד.

שלמה מולה: אני לא חושב שאנחנו צריכים להעמיס עליהם, אבל נצטרך למצוא פתרון נוסף למה שקורה ברק"ע.

שלמה מולה: תודה רבה ואני מודה לך על קיום הישיבה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: שמואל, הרפורמה חלה עליכם?

דני דנון: איפה אתם ברפורמה?

שמואל בן-צבי: כן, שום פעם, אנחנו משפחה.

שמואל בן-צבי: הרפורמה נניח אנחנו מחרתיים מסתגרים בנווה אילן ואנחנו דנים על הרפורמה והכל, ואני ועוד הסגנים שלי והעוזרים שלי, הם אלה שבאים ואנחנו דנים על הרפורמה.

שמואל בן-צבי: אגב, אני רוצה להגיד לך במאמר מוסגר לפרוטוקול, שאנחנו רשת יחידה בעולם, שאני מאד שמח שהרייטינג שלנו יורד.

שמואל בן-צבי: למה?

שמואל בן-צבי: כי אז הם עוברים לעברית ויודעים עברית יותר טוב.

דני דנון: אנחנו רוצים להביא עוד עולים.

שמואל בן-צבי: אגב, אני תמיד מתגאה בשידורים שלנו בעוד כמה שפות כמו אנגלית, צרפתית ואמהרית.

שמואל בן-צבי: אבל מי שטיפח את השידורים והכל, זה צגה מלכו שהיא הייתה מנהלת ---

דני דנון: היא כבר לא שם, היא עזבה.

שמואל בן-צבי: אז בדיוק.

שמואל בן-צבי: אחרי היא כל כך הצליחה, היא עברה כבר לנהל את רשת א'.

שמואל בן-צבי: אתה מבין, רואים את זה כ-, זאת אחת מהדוגמאות של האינטגרציה, של הקליטה המוצלחת.

דני דנון: בבקשה, צגה.

צגה מולכו: אוקי, קודם כל אגיד שאני היום בתפקיד מנהלת רשת א', אבל צמחתי, גדלתי ברשת רק"ע, עדיין אני שם, אני משרדת, שמוליק.

דני דנון: נפשית.

צגה מולכו: כן, אני שם.

צגה מולכו: לגבי אמהרית, עד לפני שנתיים שאני ניהלתי אותה, אני יכולה להגיד, על הצרכים.

צגה מולכו: יש משהו מיוחד בשידור באמהרית.

צגה מולכו: כי מה שמיוחד, הצרכים של האוכלוסייה.

צגה מולכו: אתם לא תשמעו באף שידור תחנת רדיו שתסביר מה זה קופת חולים.

צגה מולכו: מה זה משכנתא, מה זה בנק.

צגה מולכו: כל דבר הסבר מהרדיו.

צגה מולכו: זה שנים, שנים.

צגה מולכו: אני התחלתי לעבוד בשנת 1988, כבר 22 שנה.

צגה מולכו: עדיין קיים.

צגה מולכו: ולא רק חדשות, לא רק סקירת עיתונות, לא רק מה שהולך בדמוקרטיה וציונות, אצלנו ממש כל דבר צריכים ללוות את זה.

צגה מולכו: אז גם הצרכים של האוכלוסייה, גם הרקע של הקהילה, והקהילה ברובה אנאלפבית, לא יודע לקרוא ולכתוב באמהרית, ולכן אין לנו עיתונים יומיים.

צגה מולכו: אם יהיו גם, כמה אחוז יכולים לקרוא?

צגה מולכו: לכן, האזרחים של השידור באמהרית זו הקהילה, יוצאי אתיופיה, זה משהו מיוחד.

צגה מולכו: וגם תהליך הקליטה לוקח זמן, וגם הצרכים, ובנוסף יש גם עולים שמגיעים וחבר הכנסת שלמה מולה, אני בדיוק סיפרתי לשמוליק.

צגה מולכו: ביום חמישי אבא שלו התקשר אלי ממגדל העמק ואומר לי – "תשמעי, כבר כמה ימים עולה לנו איזו שהיא תחנה ואני לא מבין איזו תחנה זה עולה, אבל זה לא שידור שלכם".

צגה מולכו: אז לכן, אני חושבת שיש צורך בכלל, כמו שחבר הכנסת שלמה אמר, אני חושבת שברכה, מתנה למדינת ישראל, יש לנו שידור בכל כך הרבה שפות.

צגה מולכו: אבל אם אתם תסתכלו איך השידורים מתנהלים ואיך מחזיקים.

צגה מולכו: הבוס שלי לשעבר, שמוליק הסביר.

צגה מולכו: מספר העובדים ירד משנה לשנה.

צגה מולכו: אבל זמן השידור נשאר אותו דבר.

צגה מולכו: השידורים אפילו נראים יותר ויותר משוכללים יותר, אטרקטיביים.

צגה מולכו: נכון, אני מסכימה אתכם, לא רק רדיו רקע, כל , רדיו שבאמת עובד מצוין.

צגה מולכו: לכן, הייתי אומרת שרשת רק"ע, באמת מה שמאפיין, מה שמיוחד בזה, זה שחייבים למשור עליה ואפילו לחזק אותה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: שמואל, ספרדית, איך זה גם כל כך מעט דקות?

שמואל בן-צבי: כי בהתחלה זה היה חצי שעה ואחר כך כפי שהייתה השאלה הראשונה שלך שהייתה לפני זה – צורך.

שמואל בן-צבי: הצורך ירד.

שמואל בן-צבי: עכשיו, האמת היא שבצרפתית וגם בספרדית, זה מתחיל לעלות.

שמואל בן-צבי: אבל לא יכולה להרשות לעצמה להגדיל שפה או להוריד שפה.

שמואל בן-צבי: זה גם אנשים, זה כוח אדם, זה צריך, זה גם מדיניות.

שמואל בן-צבי: ואם אתה שואל אותי, נניח אם משדרים ב-13, 14 שפות, אז הרבה פעמים אנחנו נשאלים, אבל האם צריך כל כך הרבה שפות, אולי צריך פחות.

דני דנון: להתמקד, כן.

שמואל בן-צבי: האם זה רלבנטי, כי אנחנו משדרים כמו שאתה יודע, גרוזינית, בוכרית.

שמואל בן-צבי: יש לנו אמהרית, יש לנו גם טיגרית שבעצם זה ניב של אמהרית.

דני דנון: תראה, אני מניח שזה לפחות ב-10 השנים הקרובות, שיש קהל מבוגר שתלוי בשפה הזאת, ושואב ממנה, אבל בעוד 20-30 שנה, הדור הבא הוא כבר דובר עברית.

שמואל בן-צבי: תראה, ככה אמרו בשנת 1988 ופתאום התחיל גל עלייה גדול, ואז אנחנו פרשנו את השידורים.

שמואל בן-צבי: זאת אומרת בזה אי אפשר לדעת.

שמואל בן-צבי: בעצם שידורי רק"ע – זה צו השעה, וזה תמיד היה ככה.

שמואל בן-צבי: יש עלייה גדולה – יש הגדלת השידורים.

שמואל בן-צבי: נניח ברומנית, אנחנו שידרנו בזמנו שעתיים בשנות ה-50, למה?

שמואל בן-צבי: כי הייתה עלייה גדולה מרומניה.

שמואל בן-צבי: זאת אומרת זה כל הזמן צו השעה מה שצריך.

שמואל בן-צבי: אבך אנחנו כמובן מפגרים ממה שמתרחש במדינה מבחינה זאת.

דני דנון: תודה.

דני דנון: יש עוד מישהו שרוצה להעיר?

דני דנון: ד"ר נגוסה?

דני דנון: רק בקצרה, כי אנחנו צריכים לסיים תיכף.

אברהם נגוסה: העניין של רדיו באמהרית, אני מתייחס לרדיו באמהרית, אין ספק זה תוכנית חשובה בעיקר לעולים החדשים ולמבוגרים.

אברהם נגוסה: יחד עם זאת, יש לי הערות שצריך לעשות שינויים ושיפורים ברדיו באמהרית.

אברהם נגוסה: זה שלהגדיל את הזמן, זה בסדר גמור.

אברהם נגוסה: כי ככל שיהיה יותר זמן, אפשר להעביר מסרים חינוכיים לעזור.

אברהם נגוסה: יחד עם זאת, יש בעיה בהתנהלות של הרדיו באמהרית.

אברהם נגוסה: הרדיו באמהרית הפך להיות מקום להשמצות, לרדיפות אישיות, זה מה שקורה בעיקר בתוכנית ביום רביעי, שהתוכנית מנוהלת על ידי סגאם אלאקו.

אברהם נגוסה: אנחנו כולנו יודעים, והלוואי שיהיה דיון במיוחד על הנושא הזה, ואז אנשים יכולים לבוא ולשפוך מה שיש להם.

אברהם נגוסה: ולכן, אנחנו מבקשים שיפור בעניין זה.

אברהם נגוסה: התוכנית ביום רביעי היא תוכנית גם בזבוז וגם התוכנית עומדת לפילוג, גורמת לפילוג בקהילה ---

צגה מולכו: זה נראה לי עניין אישי, סליחה.

אברהם נגוסה: בסדר, את עושה אישית?

צגה מולכו: לא, זה לא אישי ---

אברהם נגוסה: את משתמשת ברדיו ממלכתי ---

צגה מלכו: אני פעם ראשונה שאני שומעת את הפנייה שלך.

אברהם נגוסה: כשאת דיברת אני לא דיברתי.

אברהם נגוסה: אז תני לי לסיים, בסדר?

צגה מולכו: אוקי.

אברהם נגוסה: זה לא הרדיו עכשיו.

אברהם נגוסה: אנחנו בכנסת ישראל.

אברהם נגוסה: כשברדיו שיש לך את המיקרופון את עושה מה שאת רוצה.

אברהם נגוסה: אבל לפחות פה נדבר.

צגה מלכו: לא, לא, זה שידור ממלכתי ציבורי.

צגה מלכו: זה פעם ראשונה שאתה פונה.

צגה מלכו: לא שמעתי אף פעם, בשום מקום, בשום פורום.

אברהם נגוסה: אני אמרתי לך הרבה זמן באופן אישי.

צגה מלכו: לא, אף פעם לא ---

דני דנון: סליחה.

דני דנון: זכות הדיבור היא שלו.

צגה מלכו: זה אישי, זה ממש לא ענייני.

דני דנון: תאמר את דברייך.

אברהם נגוסה: אני אומר – צריך לשנות את הדברים.

אברהם נגוסה: אני חושב שברדיו המטרה היא לחינוך, להעצמה, להעברת אינפורמציה.

אברהם נגוסה: זה מה שצריך להיות ולא צריך להיות רדיו לפילוג בתוך הקהילה, להשמצות, רדיפות פוליטיות, ולא צריך להיות בצורה כזאת.

אברהם נגוסה: ולכן יש מי שאחראים, צריכים לטפל.

אברהם נגוסה: בימים אלה יש התארגנות לצאת בהפגנה בנושא הזה, מול מי שאחראי ברשות השידור.

אברהם נגוסה: כי עד עכשיו שתקנו, ספגנו, הגיע הזמן שאנחנו נשים את העניין לסדר.

אברהם נגוסה: תודה.

דני דנון: תודה.

שמואל בן-צבי: אגב, אם יש ויכוחים על תכנים, אני שמח.

שמואל בן-צבי: גם אני, מכל הצדדים מקבל את זה, זה טוב.

צגה מלכו: בדיוק.

צגה מלכו: אני רוצה להגיב.

דני דנון: אני אתן לך בסוף להגיב.

דני דנון: כן, בבקשה נגיסט מנגשה.

נגיסט מנגשה: תודה רבה.

נגיסט מנגשה: אני רוצה לחזק את החשיבות של התוכנית.

נגיסט מנגשה: תוכנית חשובה ביותר.

נגיסט מנגשה: אין, כמו שנאמר, שום תקשורת אחרים לעולים מאתיופיה חוץ מהטלוויזיה באמהרית, שהיא גם מחוברת ללווין, לאנשים שיכולים לקנות אותה בכסף.

נגיסט מנגשה: אני רוצה להפריד את החשיבות של הרדיו למה שמתרחש ולתכנים.

נגיסט מנגשה: אני מקווה מאד, שברפורמה של תהיה הרפורמה הזאת גם ברדיו באמהרית.

נגיסט מנגשה: מישהו יבדוק את התכנים שלה, תכנים שעוברים.

נגיסט מנגשה: כולם ממתינים לה, והיא צריכה להיות, כמו שאברהם אמר, חינוכית ביותר, שתיתן מודעות על מה שקורה במדינת ישראל, ותיתן קצת יידע וגם מידע לקהילה.

נגיסט מנגשה: אני רוצה גם להדגיש שוב, למרות הטענות והתלונות, מכתבים גם יצאו אליך אדוני המנהל.

נגיסט מנגשה: אצלי באופן אישי פעמיים יצא מכתב תלונה נגד התחנה הזאת, על השמצות, על המידע, על האינפורמציה, דיס אינפורמציה לקהילה.

נגיסט מנגשה: שום דבר לא טופל.

נגיסט מנגשה: אפילו לא קיבלתי תשובה למכתבים שיצאו אלי.

נגיסט מנגשה: אני מקווה מאד, אני מדגישה כי, תראו, התחנה, התקשורת, איך נרצח רבין?

נגיסט מנגשה: בגלל הסטה תקשורתית, לא היה מאחורי זה, למה אנחנו ממתינים?

נגיסט מנגשה: שיקרה משהו בתוך הקהילה?

נגיסט מנגשה: אני חושבת שחייבת להיות איזו שהיא חשיבות.

נגיסט מנגשה: אדוני, אתה כמנהל, אני אבקש ממך לזמן דיון.

נגיסט מנגשה: אני רואה בשנתיים התקדמות.

נגיסט מנגשה: יש מנהל מצוין, הוא מנהל את הרדיו ביד רמה.

נגיסט מנגשה: אבל, אם הוא מנהל את הרדיו, צריך לתת לו לנהל גם את יום רביעי.

נגיסט מנגשה: ותודה, אני מחכה לפגישה, לדיון אצלך.

נגיסט מנגשה: תודה רבה.

דני דנון: תודה.

צגה מלכו: אני חייבת לענות.

דני דנון: אני אתן לך.

דני דנון: משפט קצר, אלא אם כן אתה מביא לנו תקציב למשדרים.

אביעד טמיר: אני לא מהאוצר.

אביעד טמיר: אני מהמשרד לאזרחים ותיקים.

אביעד טמיר: מיותר לציין את החשיבות של זה, שהיא מאד מעורבת בתרבות, בזכויות.

אביעד טמיר: רק בדבר אחד אני רוצה לגעת.

אביעד טמיר: מקודם דובר על זה שמנויי הוט וגם YES, יכולים לקלוט את הערוץ הזה.

אביעד טמיר: עכשיו אנחנו יודעים, בגלל הסיום של השידורים האנלוגיים, יש את הממיר לקליטת שידורי הערוצים הפתוחים.

קריאה: ה-DTT.

דני דנון: העידן, כן.

אביעד טמיר: בדיוק.

אביעד טמיר: אז עכשיו אני יודע שכרגע הם עושים ניסוי עם תחנת רדיו אחת ועתידיים בעתיד להרחיב את זה ל-35 תחנות רדיו.

אביעד טמיר: אז צריך פשוט שהוועדה תעקוב אחרי זה, וגם ולראות איך זה נכנס ל-35 הערוצים האלה, ואז זה יכול להגיע לכל בית בישראל, בעצם.

דני דנון: תודה.

דני דנון: הערה טובה מאד.

דני דנון: תגובה לטענות שהועלו, צגה, בבקשה.

צגה מלכו: אוקי.

צגה מלכו: קודם כל, את הטענות שלהם פעם ראשונה אני שומעת.

צגה מלכו: נכון, לא נעים בשיחות עם מאזינים, מאזינים אנחנו במדינה דמוקרטית, ובשיחות מאזינים כל אחד עולה.

צגה מלכו: לא –

נגיסט מנגשה: מקבלים טלפון מראש.

נגיסט מנגשה: את מתקשרת לאנשים לעלות לשידור.

נגיסט מנגשה: לנו יש עובדות, צגה.

צגה מלכו: רגע, זה התקפות אישיות.

אברהם נגוסה: את עושה בכוונה.

אברהם נגוסה: את מחממת.

אברהם נגוסה: זה פשוט לא יאומן.

צגה מלכו: לא, רגע, תשמעו.

צגה מלכו: אני רוצה להגיד לכם.

אברהם נגוסה: הלוואי שהייתם שומעים את הקלטות.

צגה מלכו: אני אשמח מאד לשמוע.

צגה מלכו: רגע, אני רוצה להתייחס.

צגה מלכו: תן לי לסיים, אוקי?

צגה מלכו: זה לא.

צגה מלכו: קודם כל אני הקשבתי.

צגה מלכו: לא נעים, אתם נמצאים בביקורת.

צגה מלכו: אף אחד לא אוהב שמבקרים אותו.

צגה מלכו: ביקורת, אתם צריכים לדעת, אנחנו במדינה דמוקרטית.

צגה מלכו: תשכחו, אנחנו לא באתיופיה ---

אברהם נגוסה: זה לא ביקורת.

אברהם נגוסה: את עושה השמצות.

צגה מלכו: אנחנו התקדמנו.

צגה מלכו: רגע, שנייה.

אברהם נגוסה: רדיפות.

אברהם נגוסה: את רוצה להיות חברת כנסת, תעזבי את התקשורת.

צגה מלכו: שנייה, אברהם.

צגה מלכו: לא, אני לא בכנסת.

צגה מלכו: תאמין לי, כשאני ארצה אני אחליט.

אברהם נגוסה: אבל אל תעשי את ה---

צגה מלכו: רגע, אברהם, אני רוצה לענות.

דני דנון: סליחה, אברהם.

דני דנון: אני אשמח אם יש דברים ש---

צגה מלכו: רגע, משפט אחד אני רוצה להגיד לכם.

צגה מלכו: שיחה עם מאזינים כל אחד עולה, וכל אחד אומר שלא יעבור את זה.

צגה מלכו: נכון, יש ביקורת לא נעימה, במיוחד אחרי שממשלת ישראל החליטה לסגור את קומפאונד גולדר, להביא 8,000 שארית יהודי אתיופיה מבני הפלשמורה.

צגה מלכו: בהסכמה הזאת יש קבוצה באדיס אבבה, 4,000 לא נכללו, בהסכמה אומרים אברהם לא כלל אותם, יש התקפה נגדך.

צגה מלכו: אף פעם לא ---

אברהם נגוסה: לא, לא, לא.

אברהם נגוסה: אז יוצרת אותו ---

צגה מלכו: התקשרנו, לא ענית.

צגה מלכו: אני לא מקבלת התקפות אישיות.

דני דנון: אני עוצר את הדיון כרגע.

צגה מלכו: ממש אני מוחה.

צגה מלכו: נגיסט אף פעם לא היה לך התקפות, אפילו לא שמעתי.

צגה מלכו: אברהם, אתה יכול להגיד, אני מוחה.

צגה מלכו: תדעו לכם, אנחנו לא באתיופיה, אנחנו במדינה דמוקרטית.

אברהם נגוסה: את יצרת את זה.

צגה מלכו: תגיבו.

צגה מלכו: אני אגיד לכם, אני גאה בזה שהתחנכתי בישראל, בכללי הדמוקרטיה, גם לדעת ביקורת, לא לשדר כל הזמן רק לשבח.

צגה מלכו: לא מקובל עלי.

צגה מלכו: אם יש ביקורת גם עלי – תבקרו.

צגה מלכו: אם אני מקצועית – אני אקבל.

צגה מלכו: זה לא התקפות אישיות.

דני דנון: דרך אגב דמוקרטיה, אני מנהל את הישיבה.

דני דנון: אוקי, תודה.

דני דנון: ד"ר נגוסה, תודה.

אברהם נגוסה: למה את לוקחת את יום רביעי דווקא?

אברהם נגוסה: כי את רוצה להשתמש בתוכנית הזאת.

צגה מלכו: זו תוכנית שלי.

צגה מלכו: אברהם, אני התחלתי לשדר, בכלל אתה לא היית בישראל.

אברהם נגוסה: השמצות.

אברהם נגוסה: זה עניין של רדיפות פוליטיות.

דני דנון: ד"ר נגוסה, תודה.

דני דנון: הדבר האחרון שאני רוצה, זה כרגע לבקר את התכנים של הרדיו.

דני דנון: זאת אומרת, זאת לא מטרת הדיון שהייתה.

צגה מלכו: בדיוק.

דני דנון: אני אשמח דרך אגב, ד"ר נגוסה, כמו שאתה מביא לנו נושאים לוועדה וגם נגיסט, אם יש דברים שאתם רוצים להעלות, לגבי הטעיה, ואני לא יודע אם זה שמאל, ימין, אני לא יודע מה קורה.

דני דנון: אני מודה – אני לא מקשיב לשידורים בשפה האמהרית.

דני דנון: אבל, אם נצטרך לעשות דיון בנושא, נקיים.

דני דנון: כרגע הדיון שלנו מתמקד בלתת יותר כלים, על מנת שיותר עולים יקשיבו.

דני דנון: זה מהות הדיון, ואני לא אוהב שזה הלך להאשמות של ד"ר נגוסה, האשמות שלך לגבי הרדיו ולגבי התכנים.

דני דנון: אני חושב שאולי יש דברים שצריך לדון בהם, אבל זה לא המקום כרגע לדון בהם.

חזי נאור: שני משפטים אני רוצה לומר בנושא רדיו רק"ע.

חזי נאור: הם רוצים להגדיל את הכיסוי של הרשת דרומה.

חזי נאור: מבחינת תדרים, מוקצים להם תדרים, ככה שאין להם בעיה להתקין משדרים בדרום.

חזי נאור: דבר נוסף, לגבי ה-DTT, אז כנראה יש החלטת ממשלה לכיוון שהרדיו יעלה ב-DTT.

חזי נאור: אז גם רשת רק"ע, וכל רשתות יעלו שם, רק שזה ייקח קצת זמן.

דני דנון: כמה זמן?

חזי נאור: אני מניח חודשים.

דני דנון: אוקי, יפה.

דני דנון: אני רוצה ברשותכם לסכם את הדיון.

דני דנון: הוועדה רואה חשיבות רבה לפעילות של רשת רק"ע, שהיא לעיתים הקשר למציאות היחידי של העולים הנמצאים בישראל, ושל מועמדים לעלייה מחוץ לישראל.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרד האוצר והקליטה לתגבר תקצוב.

דני דנון: בעבר תקצבתם.

דני דנון: ידעתם.

קריאה: תקצבנו לפי צורך.

דני דנון: אז לתגבר תקצוב לפעילות של רשת רק"ע.

דני דנון: הוועדה קוראת ל לפתח ולחזק את פרישת המשדרים.

דני דנון: זאת אומרת זה צריך להיות יעד שלכם, אל תחכו לנו או להסכם קואליציוני.

דני דנון: זה צריך להיות אסטרטגיה שלכם.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרד התקשורת ולממשלה, להכליל את רשת רק"ע ברשת ה-DTT בהקדם.

דני דנון: תודה רבה לכולם.

דני דנון: הישיבה נעולה.