ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 152, 2011-03-14 10:30

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

דני דנון: על סדר יומנו נושא חשוב של ההסברה הישראלית, כאשר אנחנו נתמקד בהסברה באינטרנט.

דני דנון: אנחנו מתכבדים בנוכחותו של השר לענייני תפוצות, השר יולי יואל אדלשטיין ומנכ"ל המשרד.

דני דנון: אנחנו כמובן יודעים שהשר שאמון על ההסברה והתפוצות ביום האחרון, יום שהיה קשה היום לכולנו, אתמול השתתפנו בהלוויה הקשה של משפחת פוגל, ויש פה אנשים שהיו גם בהלוויה, ואנחנו יודעים שנושא ההסברה הוא נושא מהותי.

דני דנון: אנחנו ננסה גם לדעת בנושא שהתפרסם היום לגבי שימוש בתמונות קשות למטרות הסברה.

דני דנון: האם אנחנו צריכים לעשות את זה, האם אנחנו לא צריכים לעשות את זה.

דני דנון: כבר התקבלה החלטה של המשרד, והתמונות האלה הופצו בכלי התקשורת הזרים, ואנחנו חושבים באופן אישי, הוועדה עוד לא קבעה את עמדתה, באופן אישי שהנושא הזה הוא מהותי וחשוב ביותר.

דני דנון: כי אנחנו מתמודדים מול חיות אדם, שמשתמשים בכל דרך על מנת להכפיש, לשקר.

דני דנון: ואם אנחנו צריכים לבוא ולומר את עמדתנו, אנחנו לא יכולים במזרח התיכון לחיות פה ולהתנהג כאילו אנחנו חיים בשוויצריה.

דני דנון: ואחת הבעיות היום של ההסברה הישראלית, שאנחנו אולי לעתים עדינים מדי, מגיבים ולא יוזמים.

דני דנון: אנחנו צריכים פה, בסביבה שאנחנו חיים בה, להיות הרבה יותר אגרסיביים מבחינת פעילות ההסברה שלנו.

דני דנון: גם מצטרף אלינו מר אורן הלמן, שהיום הייתה התבטאות קשה בנושא של ה-CNN.

דני דנון: שמענו אותך, אנחנו מברכים אותך על כך.

דני דנון: אנחנו נרצה היום בדיון, אנחנו הזמנו את השר לקבל דיווח על פעילות המשרד להסברה ותפוצות.

דני דנון: אבל אני רוצה לבקש בפתח דבריי מהשר, להתמקד בנושא של ההסברה, תוך מתן דגש לניו מדיה, לנושא של האינטרנט, לנושא של השימוש בכלים חדישים.

דני דנון: ואני חושב שאנחנו מבינים שאנחנו צריכים לעשות יותר, לחדש, ואני עוקב אחרי פעילות המשרד, ואנחנו רוצים בקטע הזה, שבסקירה שלך, תתייחס גם לנושא של פיגוע הדמים שהתרחש בערב שבת ביישוב איתמר, ואיך אנחנו כמי שבעצם נמצאים בדילמה האם לרדת או להשתמש בכלים כאלה או אחרים, מה קרה בימים האחרונים.

דני דנון: תוכל לשתף אותנו בהתנהלות הזאת, אנחנו נשמח מאד.

דני דנון: אז אנחנו נבקש מהשר לפתוח את הישיבה, לאחר מכן אנחנו גם נקרין מספר סרטונים שיראו את ההסברה מהצד השני של הפלסטינאי, על השיטות של ההסברה שלהם, וכמובן נמצאים איתנו פה נציגים שונים, שעוסקים בהסברה.

דני דנון: אתרים שונים, ארגונים שונים, אני אשמח מאד לשמוע גם אתכם בדיון.

דני דנון: בבקשה, השר יולי אדלשטיין .

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה אדוני יושב הראש, חבר הכנסת דני דנון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך וודאי את כל אלה שהגיעו לדיון החשוב הזה, ואני רוצה לומר לך בפתח הדברים, דני, יושב ראש הוועדה, שאני רגיל מאד לשבת בוועדה הזאת בתפקידי הקודם, כשר הקליטה.

יולי יואל אדלשטיין: לא פעם בדיונים על עלייה וקליטה, דיונים בעיני, בעינייך – מאד מאד חשובים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מה שהייתי רוצה לציין לשבח, זה שבתקופה האחרונה שאתה בעצם קיבלת את הפיקוד על הוועדה, אתם מקיימים לא מעט דיונים גם על נושא התפוצות, גם על נושא האנטישמיות, גם על נושא ההסברה וההתמודדות שלנו, בעיני וודאי הפעילות הזאת היא פעילות מאד מבורכת, חשובה.

יולי יואל אדלשטיין: זה שהכנסת עוסקת בדברים האלה, ולא רק ביום הקשה של הפיגוע, שתיכף נתייחס לזה, אלא בימים כתיקונם, בעיני זה סימן מאד מאד טוב ונכון של הבנת חשיבות הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: תראו חברים, אני באמת כמו שאתם מבינים, הכנתי מצגת מסודרת על מבנה המשרד, פעילות המשרד, מה עשינו, מה עושים, מה שואפים לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: נמצאים איתי כאן כל בכירי המשרד, מן המנכ"ל שיושב לצדי, מר רונן פלוט, וראשי יחידות שונות של המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: הוצג כבר אורן הלמן, מנהל לשכת העיתונות הממשלתית, ראשי האגפים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אי אפשר שלא להתייחס לדברים שהם האקטואליה המצערת מאד, ולנו היא כואבת פי כמה, כי תיכף כשנציג את הדברים בעוד מספר דקות, אז תראו שאנחנו שמנו לעצמנו כמטרה להציג את ישראל הלא מוכרת.

יולי יואל אדלשטיין: את המגוון החברתי, את החופש, את היצירה, את הדברים שהם נעלמים מעין התקשורת ביום יום, ובאמת מה שמגיע לתקשורת זה 20 שניות של פיצוץ.

יולי יואל אדלשטיין: רק עכשיו סיימנו בשבוע שעבר פעילות ענפה כנגד, אמנם שבוע האפרטהייד, אבל בכוונה לא הלכנו לקמפוסים להתעמת ולצעוק אחד על השני עם המארגנים של שבוע האפרטהייד, אלא החלטנו שתצא קבוצה של כ-20 חברה צעירים, תתפזר באוניברסיטאות השונות בארצות הברית וקנדה, לפי שבוע האפרטהייד, ותציג את ישראל AS IS כפי שאומרים.

יולי יואל אדלשטיין: והחברים הם גם עולים מאתיופיה, וגם דרוזים, וגם בדואים, וגברים ונשים ומה שאתם רוצים.

יולי יואל אדלשטיין: ואיך שחזרנו, ואני אגיד לכם אפילו חזרנו ככה על גלי הצלחה ועם המכתבים ומיילים, עוד, עוד, עוד, עוד, עוד מכל הקמפוסים, והמציאות המזרח תיכונית, כפי שאמרת, קוטעת את הפעילות הרצויה מאד הזאת, ומכריחה אותנו לעסוק, איך שיצאה השבת, עם מה שקרה – הפיגוע הזוועתי באיתמר.

יולי יואל אדלשטיין: הזכיר כבר יושב ראש שהוועדה שאתמול עבר עלינו, היום לאחר ששמעתי את הדיווחים בישיבת הממשלה, בהתלבטויות מאד מאד לא פשוטות.

יולי יואל אדלשטיין: לא היה דיון בנושא ההסברה בחוץ לארץ או בארץ, שלא נשאלתי למה אנחנו כאלה סטריליים.

יולי יואל אדלשטיין: למה הצד השני תמיד אין לו בעיה לפרסם.

יולי יואל אדלשטיין: לפעמים גם אנשים מוסיפים בציניות ובצדק, שאין לצד השני גם בעיה לביים לפעמים, ונחשפנו בעבר גם לבימויים ---

דני דנון: יש לנו דיון מחר בשעה 09:00 בבוקר, על המקרה של א-דורה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אז זה מקרה שבאמת גם גרם נזק הכי גדול, אבל גם נחשפנו במיקרו, בכל מיני סרטונים של אתה יודע, פצוע אנוש, שבמקרה של תאונת דרכים פתאום קם מן האלונקה ומתחיל לרוץ.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אז גם הדברים האלה היו.

יולי יואל אדלשטיין: אז לא שמישהו באמת חס ושלום מתכוון שמדינת ישראל תעשה את הדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל השאלה לגבי באמת פרסום התמונות ממוקד האירועים וכן הלאה, היא עולה כל פעם, אני אומר לכם כעדות אישית.

יולי יואל אדלשטיין: ותאמינו לי, סליחה על הציניות, אבל במספר שפות, אני כבר יכול לתת לכם את כל התשובות הנכונות למה אנחנו לא עושים את זה ולמה לא צריך לעשות את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל באיזה שהוא שלב מגיעה הצטברות.

יולי יואל אדלשטיין: ומגיע מה שקרה בערב שבת באיתמר.

יולי יואל אדלשטיין: ולמרות שכולנו כבר נחשפנו גם באופן אישי וגם כחברה ומדינה לזוועות שלא יתוארו, כאן כנראה לכולם יש גם איזו שהיא צביטה או דקירה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: וכמו שאמרתי, ההתלבטות לא הייתה פשוטה.

יולי יואל אדלשטיין: מה שגרם לנו בכלל להחליט להתלבט, זה שקיבלנו ידיעה שכנראה יש נטייה במשפחה כן להסכים לפרסום.

יולי יואל אדלשטיין: בלי זה אפילו לא היינו מתחילים את הדיונים.

יולי יואל אדלשטיין: לא הסתפקנו בשמועות ובידיעות בעקיפין, וביקשתי מגורם מקובל עלי ומוכר לי, לגשת לאנשים הרלבנטיים בשתי המשפחות ולדבר איתם, ולא ברגע של צער, ולא שעות ספורות לאחר המקרה.

יולי יואל אדלשטיין: אלא עד כמה שאפשר להגדיר את זה כחשיבה קצת יותר מיושבת, לומר אם הם מוכנים או לא.

יולי יואל אדלשטיין: וגם למשפחה, מה שאני מציג כאן כהתלבטות שלנו, זה אני מניח פרומיל מן ההתלבטות של המשפחה, והם אמרו כן, בתנאים מסוימים, ועם גורם מטעמם שיעבור על התמונות שאנחנו מתכוונים להפיץ ועל צורתן.

יולי יואל אדלשטיין: בהתחשב בכל התנאים האלה, ולאחר שהתייעצנו עם המון גורמים מקצועיים, שאני לא אסתיר מכם שהיו חילוקי דעות, והיו כאלה שאמרו שלא צריך, והיו כאלה שאמרו שאולי הפעם לא צריך, בגלל שהעולם עוסק בצונאמי, אין מה לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: העולם עוסק באמת לרוב התקשורת בצונאמי, ולא במה שקרה באיתמר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל רוב הדעות היו כדעתנו, שכן צריך לצאת עם הפרסום.

יולי יואל אדלשטיין: ואני אגיד לכם שהתשובה שלי לאלה שיגידו שהעוסקים בצונאמי ולא יפרסמו כל כך, וזה לא יבוא לידי ביטוי, זה לא משהו שמרתיע אותי.

יולי יואל אדלשטיין: אלף, אני רוצה לא פחות שהעורכים והמערכות והעיתונאים עצמם,יתמודדו עם התמונות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: ומי שיושב לו באני לא יודע מה, כריסטיאן סיינס מוניטור, הוא לא נמצא כאן בשטח ואולי לא מודע.

יולי יואל אדלשטיין: ומישהו שאולי יש לו בראש תמונה מאד מסודרת של קונפליקט בין מדינות או בין העמים שלא יכולים להסכים על איזו שהיא פיסת אדמה, ומתווכחים, ולפעמים גם נלחמים – אולי לאחר שיראה את התינוקת בת שלושה חודשים במצב כפי שיראה אותה, יבין שהמציאות היא קצת שונה מן התמונה שאין לי אלא להגדיר אותה בלועזית כ'ניט', תמונה כזאת מאד מסודרת של הקונפליקט כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אז אלף ההתמודדות אמרתי גם של אלה שלא יפרסמו, היא התמודדות שחשובה לי.

יולי יואל אדלשטיין: ודבר שני, זה הפקת לקחים מכל התהליך שהיה, בין כל הגורמים, ואיך נערכים וכולנו תקווה ותפילה ואני לא יודע איך להגדיר את זה, שאף פעם בחיים לא נחשף עוד לתמונות מסוג זה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אם ---

דני דנון: אם חס ושלום יקרה עוד אירוע מה ---

יולי יואל אדלשטיין: אם חס ושלום יהיו אירועים, אדוני יושב הראש, אנחנו נדע איך להתמודד עם הנושא הזה, על סמך כל הניסיון ומי הגורמים המעורבים ומי עושה מה ומי הולך לאן.

יולי יואל אדלשטיין: אז עד כאן בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלנו את ההחלטה.

יולי יואל אדלשטיין: רוב הגורמים המקצועיים תומכים בהחלטה.

יולי יואל אדלשטיין: היו גורמים שגם לא רצו להיות שותפים לה, אבל אני מניח וזה צריך לציין, שמדיניות של 'שב ואל תעשה', כנראה שלא כל כך עוזרת לנו בהתמודדות הקשה, וצריך להבין שאחרי כל אירוע ביטחוני טרגי, פעולת טרור מסוג זה, יש שתי חזיתות.

יולי יואל אדלשטיין: אחת, כפי ששמענו אתמול מהרמטכ"ל וראשי השב"כ, זה לתפוס את הרוצחים ולעשות תחקיר משלהם, ולגרום לכך שלא יישנו מקרים מסוג זה.

יולי יואל אדלשטיין: החזית שלנו, כמו שאתה מבין טוב מאד וציינתי את זה, היא חזית הסברתית מדינית, ויחד עם כל הגורמים, משרד רוה"מ, משרד החוץ, הכנסת איפה שצריך, אנחנו צריכים לתת פה מענה.

יולי יואל אדלשטיין: מזה בראשותך, נעבור למצגת.

יולי יואל אדלשטיין: בהתחשב בנסיבות אני אשתדל לא לנאום נאומים ארוכים ולעשות את זה בקצרה.

יולי יואל אדלשטיין: זה מבנה המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: אני אגיד לכם בגלוי שמה שמאד מאד עזר למשרד, זה שלא רק מישהו נתן כותרת וכתב יקום משרד ההסברה והתפוצות, אלא שצורפו למשרד שלוש יחידות מקצועיות ויחסית גדולות ומיומנות, של פעילות ממשלתית.

יולי יואל אדלשטיין: לע"ם, לפ"ם ומרכז ההסברה.

יולי יואל אדלשטיין: ולמרות שאולי לא אצל כולם כל הפעילות היא מכוונת הסברה ותפוצות, אבל האנשים, ואני חייב לציין את זה, התגייסו מן הרגע הראשון לפעילויות של המשרד, לבניית המשרד יחד איתנו וגם בדברים שזה כאילו לא אחריות ישירה שלהם, תיקח למשל את מרכז ההסברה.

יולי יואל אדלשטיין: הגברת חנה הכהן לא נמצאת איתנו, כי היא דווקא מארגנת איזה טקס ממלכתי בדקות אלה, אבל ההתגייסות שלהם להפקת האירועים שלנו, אם זה אירועים שקשורים לזכר השואה, אם זה פעילות הסברתית כמו שהיה בשבוע שעבר בניו יורק.

יולי יואל אדלשטיין: ממש כמו עובדים מן השורה, שמים את נעלי ההתעמלות ויוצאים לשטח, גם אם אין להם מזה שום תשלום נוסף, והם יכולים בהחלט לומר זה לא המנדט שלנו, ואנחנו לא חייבים.

יולי יואל אדלשטיין: אז כאן אני חושב שזה מאד עזר.

יולי יואל אדלשטיין: ההתלבטות השנייה בעצם, או הנושא השני, אדוני יושב הראש, היה מה המקום שלנו בכל המערך הזה שנקרא מערך ההסברה הלאומי – רוה"מ, חוץ, דובר צה"ל, 1,001 גורמים, גורמים וולונטריים.

יולי יואל אדלשטיין: לקצר קצת את התהליכים ולאחר הרבה דיונים, החלטנו, וזה גם קשור אולי קצת לנושא השני שאתה דן עליו כאן בוועדה, של פעילות ברשתות חברתיות.

יולי יואל אדלשטיין: החלטנו שהקמת התשתיות האנושיות להסברה הישראלית, זה בעצם המנדט שלנו, זאת הנישה שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: לא להתווכח עם ראש הממשלה מה צריך להיות המסר לפעולה מדינית זו או אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: לא להתווכח עם משרד החוץ איך לא יודע, להפיץ בעולם איזו שהיא החלטה של ממשלת ישראל בנושא של יחסים בילטראליים או איזה שהוא פורום בין לאומי.

יולי יואל אדלשטיין: אלא להקים תשתיות אנושיות, רצוי פעילות וצעירות, עד כמה שפחות פורמאליות, בהרבה מקרים, כך שתסלחו לי על הביטוי החופשי, אבל כך שהאוזניים של הממשלה לא יבצבצו לפעמים יותר מדי.

יולי יואל אדלשטיין: פעילות טובה של גורמים שונים, גם פיזית וגם ברשת, על מנת להוציא מה שלא יוצא בתקשורת בדרך כלל.

יולי יואל אדלשטיין: והעיקרון השלישי, מה הקשר בין הסברה ותפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מניח שדווקא בוועדה הזאת חייבים לציין את הנקודה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא נצלנים כלפי תושבי ישראל והתפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא שקיבלנו את המשרד ואמרנו – יופי, עכשיו כל הקהילות היהודיות בתפוצות ישרתו את המטרות שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: הם לא חייבים לשרת אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: הם לא שרתים שלנו ולא חיילים שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: ויש גם ערך, אדוני יושב הראש, ליחסי ישראל והתפוצות - גם אם לא תהיה שום בעיה הסברתית בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: אם התדמית של ישראל תהיה נהדרת, עדיין יישאר ערך רב ליחסי ישראל והתפוצות והקשר איתם.

יולי יואל אדלשטיין: ויחד עם זאת, ויש לנו פרויקטים וודאי בנושא התפוצות, שלא קשורות, בעצם כמעט לא קשורות לנושא ההסברה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל יחד עם זאת, מה שגילינו בפעילות שלנו, זה נכונות, אולי לא מסיבות טובות, אלא הלחץ והאירועים האנטישמיים וההשמצות והדה-לגיטימציה, גרמו לקהילות יהודיות רבות להבין שאנחנו באמת כולנו באותה סירה, ותחתי אני קודח, אף אחד לא יכול לומר, ובאמת אנחנו כאן משתמשים בנכונות הזאת של יהודי התפוצות להתגייס למערך ההסברה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא קורא לכם את השקפים, כי אני בטוח שכולם יודעים לקרוא בעצמם, אז אני מקווה שגם אם אין סנכרון של 100 אחוז בין דברים שאני אומר לשקף, אז אנחנו נתמודד עם זה.

יולי יואל אדלשטיין: יעדים מרכזיים אני ציינתי, ובמיוחד עם דגש, כפי שאתם רואים גם בשקף הזה, יש חוגים מסוימים שיותר חשובים לנו מן החוגים האחרים.

יולי יואל אדלשטיין: הבעיה, שככה הזכרתי אותה כדרך אגב, נושא למשל של מה שקורה בקמפוסים ובאוניברסיטאות.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, לא מכיוון שזאת הזירה המרכזית כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: ואני שומע את הקולות שאומרים – בסדר, נו, אז יש חמישה סטודנטים פלסטינים ועוד 3 סטודנטים של שמאל רדיקלי, שבונים איזו חומה או עושים איזה מייצג בקמפוס, איפה שיש 15,000 סטודנטים, ואתה עושה מזה עניין.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שדבר אחד צריך להבין.

יולי יואל אדלשטיין: מה שגדל כרגע באוניברסיטאות, 'באיי ויליג' וודאי, אבל גם בכלל באוניברסיטאות, זה הדור הבא של ההנהגה.

יולי יואל אדלשטיין: בעוד 20 שנה החברים האלה, שכרגע הם סטודנטים אולי עם ג'ינס קרוע, בעוד 20 שנה אנחנו נראה אותם לא עם ג'ינס קרוע, אלא עם חליפה ועניבה, אולי בקונגרס, אולי במשרד עורכי דין מוביל, אולי בכורסה של עורך עיתון, ואולי בתפקיד של דיפלומט.

יולי יואל אדלשטיין: אז לכן, החובה עלינו לתת קונטרה לפעילות הזאת שמתבצעת בקמפוסים.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאמרתי, לא בצורה של צעקות תמיד, ולא בצורה של איזה שהוא עימות שתבוא המשטרה ותפריד.

יולי יואל אדלשטיין: אלא בצורה של באמת כפי שנאמר, דיפלומטיה ציבורית.

יולי יואל אדלשטיין: ואני חושב שלפני שמגיעים באמת לקמפוסים ולפעילות הספציפית שם.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי אומר שחשוב מאד לציין שאנחנו לא חשבנו שיכולים לפנות לידידי ישראל, או אפילו ליהודי התפוצות, בלי שפנינו לציבור בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן הקמפיין הראשון, בדיוק נכנס פה מנהל לפ"מ שמצטרף אלינו.

יולי יואל אדלשטיין: הקמפיין הראשון שלנו בכלי התקשורת בישראל, היה קמפיין – "מסבירים ישראל".

דני דנון: זה קמפיין הגמל, נקרא לו.

יולי יואל אדלשטיין: קמפיין הגמל, כפי שכולם אהבנו לכנות אותו.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו תראו מה עשה הגמל, כן.

יולי יואל אדלשטיין: הגמל הזה שכולם צחקו עליו, גרם ל-2.2 מיליון גלישות לאתר מסבירים ישראל.

דני דנון: באיזו תקופה?

שי אטיאס: בפחות משנה.

יולי יואל אדלשטיין: שנה.

יולי יואל אדלשטיין: נגדיר את זה כשנה.

יולי יואל אדלשטיין: האתר קיים דרך אגב כרגע בשלוש שפות – עברית, אנגלית ורוסית.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עדיין זה אתר, למען הסר ספק, זה אתר שפונה לציבור בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: משתמשים בו, יש כניסות גם מחו"ל, אבל רוב הכניסות הן כניסות מישראל.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, הנתון מדבר בעד עצמו.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, מילה אחת מכיוון שדני, יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת דנון, הזכיר את קמפיין הגמל, אלה הנתונים על הקמפיין עצמו.

יולי יואל אדלשטיין: עיתון גלובס, מי שיכול מהמרחק הזה לקרוא את הכותרת – קמפיין מסבירים ישראל בראש הדירוג.

יולי יואל אדלשטיין: זאת אומרת תקופה שהוא היה באוויר, ואני מדבר דרך אגב על התמודדות לא עם משרד התשתיות או משרד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מדבר על התמודדות מול סלקום ופלאפון וחברת החשמל ומה שאתם רוצים.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, זה מה שקורה, זה נעשה אתמול במשרד, בנוכחותי.

יולי יואל אדלשטיין: הקישו את המילה "מסבירים" בגוגל.

יולי יואל אדלשטיין: דבר ראשון שקיבלו זה את האתר מסבירים ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: וכולנו מכירים את האמצעים הטכנולוגיים, ולדעתי זו דוגמא פשוטה איך אפשר לגרום לאנשים שמחפשים משהו, למצוא לא את ההסברה הפלסטינאית, אלא דווקא את הדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, לגבי הקמפיין עצמו והרעיון – אתם זוכרים שהיה דיון ציבורי ער, תקשורתי במיוחד, אם זה קמפיין שהוא באמת משהו חדשני ומקדם, או שזה שטויות, הגמל.

יולי יואל אדלשטיין: אז אלף, הפרסומת בטלוויזיה, ואת זה צריך לציין, אדוני יושב הראש, הן לא נועדו להציג את ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הפרסומות נועדו להיות קלילות, מצחיקות, לגרום למחשבה, כמו במקרה של המנחה הצרפתייה, לגרום גם קצת לזעזוע של העיוות, ולגרום לאנשים לרצות לעשות משהו ולהיכנס לאתר.

יולי יואל אדלשטיין: ראינו שיותר מ-2 מיליון, 2.2 מיליון איש אכן גלשו, היו גלישות לאתר, וראינו גם שבסקר שנעשה על ידי המומחים של לפ"מ לאחר תקופה מסוימת, עדיין יותר מ-80% מן הישראלים, אמרו שהם מעוניינים בהמשך הקמפיין ורוצים להשתמש בנתונים.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, 50,000 חוברות שחולקו באמצעות אלעל, ארקיע וישראיר בשדה התעופה, כבר נעלמו ונאלצנו להדפיס חוברות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: זה בקטע הישראלי.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, נקודה שהיא רלבנטית גם לקמפיין הזה וגם רגע ניגע בתפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: ברור לגמרי שאנחנו בישראל מייצגים מגוון דעות.

יולי יואל אדלשטיין: ואם נרד לרזולוציה, אז מה בדיוק נעשה בהסדר קבע, אז אולי אתה ואני נסכים, אבל מה לעשות, יש כאלה שגם לא יסכימו איתנו.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן, היה לנו חשוב מאד שלא רק פלג מסוים של מצביעי הליכוד או מצביעי הממשלה הנוכחית ישתתף בזה, אלא ציבור ישראלי רחב, להוציא שוליים קיצוניים, לכאן או לכאן.

יולי יואל אדלשטיין: ואני חושב שהמטרה הזאת הושגה בכיוון שאנחנו הצבנו, או מצאנו לקמפיין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: כיוון לא של ויכוח פוליטי, אלא של הצגת ההישגים של ישראל, הדברים היפים שבישראל וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, וציינתי את זה בעצמי, לאחר מכן יש נבוט של איזה שהוא פיגוע שיורד לנו על הראש וזה משבש.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בימים כתיקונם, אנחנו מנסים מאד לעבוד בכיוון הזה.

דני דנון: האתר הוא בעברית, אנגלית ורוסית?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

דני דנון: יש כוונה לצרפתית או לספרדית, שפות נוספות?

יולי יואל אדלשטיין: אני בכמעט, לא יודע מה, הלקאה עצמית או בכי, או אני לא יודע איך לקרוא לזה.

יולי יואל אדלשטיין: אולי לא טוב ששר יגיד את המשפט הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, שנה וחצי אנחנו עובדים על הקמת האתר של המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: האתר של המשרד, חוץ מ-מסבירים ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: מסבירים ישראל זה לא אתר אינטראקטיבי, זאת חוברת באינטרנט שמתעדכנת מפעם לפעם.

יולי יואל אדלשטיין: אתה נכנס, אתה רוצה לדעת מה השטח הירוק במדינת ישראל לעומת מדינות אחרות, אתה מוצא.

יולי יואל אדלשטיין: האתר של המשרד, במגוון שפות, שאמור לעלות ולעלות ולעלות, טוב, אני לא אבכה לכם חבריי חברי הכנסת, וודאי מתבייש לעשות את זה בנוכחות כל כך הרבה אנשים שהם לא מן המגזר הממשלתי.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אלה סדרי גיהינום עוברים עם כל אישור ועם כל דחיפה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני כולי תקווה שסוף סוף בשבועות הקרובים האתר יהיה באוויר, ואז אנחנו נחליט ביחסי הגומלין בין אתר המשרד למסבירים ישראל, אם אנחנו רוצים להרחיב את השפות במסבירים, או אנחנו רוצים לעשות פעילות באתר של המשרד, שגם תיתן מענה בצרפתית, ספרדית ואולי גם שפות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: צרפתית וספרדית אלה שפות שמאד מדאיגות אותנו, בגלל סיבות שלך לא צריך לפרט אותן.

דני דנון: אדוני השר, יש פה אנשים שהקימו אתר בין לילה.

דני דנון: אולי תוכל לתת לנו איזה תאריך יעד?

קריאה: פרטי.

דני דנון: פרטי, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי, חבר הכנסת דנון, זאת בדיוק הבעיה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי אנשים גם במשרד וגם מחוץ למשרד שאני מכיר, ולנושא הסברה מוכנים לעשות את זה בהתנדבות, שיכולים להקים בין לילה.

יולי יואל אדלשטיין: רק שלאחר מכן, על מנת שיהיה כתוב על זה GOV, בערך שנתיים מתדיינים על כל מיני גורמים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצטער שאני אומר את זה בצורה כזאת, אבל תאמינו לי, נעשה פעם דיון אחר על הסכנות למדינת ישראל, זה לא פחות מהדה-לגיטימציה העניין הזה, של חוסר תפקוד של הממשלה, וודאי בתחום של, וזה לא משרד זה או אחר או ממשלה זו או אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: אם מחר תתחלף הממשלה, תאמין לי שמי שזה לא יהיה יבכה על אותם דברים, וצריך פעם לתת על זה את הדעת, לא בהקשר של דיון על הסברה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל למה זה חשוב מאד בהסברה?

יולי יואל אדלשטיין: הסברה לא יכולה להיות כבדה.

יולי יואל אדלשטיין: הסברה לא יכולה לחכות לאישור של חצי שנה לזה שיצא מישהו לחוץ לארץ וייתן מענה, או לזה שמישהו יעשה משהו באינטרנט.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו מוצאים לזה פתרונות, וכל פעם גם הפתרונות האלה, הם קצת קשים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, נחזור בכל זאת לעניין שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: Faces of Israel.

יולי יואל אדלשטיין: גאווה שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אילו היית מדבר איתי ביום שישי, אילו הדיון הזה היה מתקיים ביום חמישי האחרון, הייתי מדבר רק על הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הרעיון היה פשוט מאד, שנה שעברה, בגלל הכבדות ובגלל כל הסיבות שזה עתה פרטתי, התקיים שבוע אפרטהייד ודיברנו.

יולי יואל אדלשטיין: ודרך אגב, כאן במשפט ככה בסוגריים, אני הייתי מציין שבניגוד למה שמפעם לפעם קוראים בעיתון זה או אחר, אין מריבות וסכינאות בין משרד רוה"מ, באמצעות מטה ההסברה הלאומי, משרד ההסברה והתפוצות, משרד החוץ, דובר צה"ל וגורמים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: יש שיתוף פעולה.

יולי יואל אדלשטיין: לפעמים יש חילוקי דעות, שזה מצוין, גם אצלי במשרד לפעמים מתווכחים, ואפילו אגלה לכם את הסוד, גם אצלי בלשכה לפעמים יועצים שונים מתווכחים.

יולי יואל אדלשטיין: גם זה קורה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל יש תיאום טוב, וודאי שהמשרד לא היה יכול לעשות חלק גדול מן הדברים שהוא עושה, ללא שיתוף פעולה עם משרד רוה"מ, משרד החוץ או דובר צה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי באמת שבוע האפרטהייד שנה שעברה, עד שגירדנו בראשד, ועד שחשבנו מה לעשות ועד שהבנו שכבר מבחינה בירוקרטית לא נספיק לעשות שום דבר, עבר לא שבוע האפרטהייד.

יולי יואל אדלשטיין: היו פה ושם כותרות, וגם הייתה שאלה לגיטימית אז איפה בעצם ההסברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: אז השנה החלטנו שזה יהיה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: לפני מספר חודשים, לאחר מיונים, גייסנו מתוך כמה בערך פונים, שי?

שי אטיאס: 65.

יולי יואל אדלשטיין: 65 פונים שנמצאו מתאימים, אני לא מדבר על אלה שלא דוברי שפות זרות, או לא מתאימים בעליל.

יולי יואל אדלשטיין: הכשרנו כ-20 צעירים, חלקם סטודנטים, חלקם בוגרים טריים של אוניברסיטאות בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: מה שעניין אותנו כאן מאד זה המגוון של המשלחת.

יולי יואל אדלשטיין: וכפי שאפשר אפילו לראות בתמונות, המשלחת אכן מגוונת.

יולי יואל אדלשטיין: קראנו לה – Faces of Israel, בשיתוף פעולה עם משרד החוץ ועם מערכת של הלל, של ארגון הסטודנטים שנמצא ברוב הקמפוסים.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, זאת הדוגמא רק של חלק מן הסמלים של הקולג'ים של האוניברסיטאות ששם החברים ביקרו.

יולי יואל אדלשטיין: בקבוצות קטנות, לא 20.

יולי יואל אדלשטיין: שניים – שלושה בכל מקום.

יולי יואל אדלשטיין: עשו פעילות מן הבוקר עד הערב, כשהפעילות שלהם הייתה גם פעילות שטח, זאת אומרת הם פשוט הסתובבו.

יולי יואל אדלשטיין: וכשנתקלו בדברים מעניינים, אז באו ודיברו.

יולי יואל אדלשטיין: ולהפתעת נוכחים רבים, פתאום דיברו בערבית למשל עם מארגני איזה שהוא מצעד.

יולי יואל אדלשטיין: או פתאום הבחורה העולה מאתיופיה שהייתה במשלחת, נתקלה בשאלה, וחברים, דרך אגב אפרופו הגמל, אמרו לנו לא פעם – מה, אתם באמת חושבים שיש אדם אחד בעולם שחושב שבישראל נוסעים על גמל?

יולי יואל אדלשטיין: מה, אפילו לצורך פרסום כזה, טיזר כזה, אתם השתגעתם.

יולי יואל אדלשטיין: אז העולה מאתיופיה מעידה, וחבל, אני מבין, רציתי אפילו שהיא תבוא ותספר קצת מן הסיפורים אבל היא במבחנים.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, יש חיים אחרי Faces of Israel.

יולי יואל אדלשטיין: אבל היא נשאלת – תגידי מאיפה את?

יולי יואל אדלשטיין: אז היא אומרת – אני מישראל.

יולי יואל אדלשטיין: שקט.

יולי יואל אדלשטיין: מסתכלים עליה.

יולי יואל אדלשטיין: אומרים את לא יכולה להיות מישראל, את שחורה.

יולי יואל אדלשטיין: אז חברים, זאת המציאות.

יולי יואל אדלשטיין: זאת המציאות.

יולי יואל אדלשטיין: זאת המציאות שאיתה הסטודנטים האלה, הצעירים האלה התמודדו, ואני לא אלאה אתכם כאילו בשבחים עצמיים, אבל התגובות ממערכות בקמפוסים, זה פשוט משהו שמחמם את הלב, ואנחנו חושבים ---

מרינה סולודקין: יולי, לא סתם שלמה מולה היה בישראל בעלייה.

יולי יואל אדלשטיין: משם זה התחיל, את אומרת.

מרינה סולודקין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: מכתב תודה מסטודנטית פלסטינאית, בבקשה לראיין את חברי המשלחת.

יולי יואל אדלשטיין: אז זה רק מקרה אחד מאד בולט.

יולי יואל אדלשטיין: ראש תא הסטודנטים המוסלמים באוניברסיטת יורק זה היה?

שי אטיאס: קולומביה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, בקנדה.

שי אטיאס: אה, זה גם ביורק, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: הגיע לבית הלל, ישב בבית של הלל, לא בית הלל במובן התלמודי, וישב שם שעתיים לדיון מה אפשר לעשות על מנת להקטין את רמת המתח וכן הלאה, לאחר הפעילות שנחשף אליה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו – To good to be true, אבל יחד עם זה היו מקרים כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מה שבעיני הכי חשוב, ובזה אני אסיים את הקטע הזה, אמרו לי, גם מישהו מהקונסוליות שלנו, של אנשי משרד החוץ אמר, יולי, אבל אתה יודע שאצלנו הם בילו הרבה זמן עם סטודנטים יהודים ופחות עם המוסלמים וזה.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי – נהדר.

יולי יואל אדלשטיין: נהדר.

יולי יואל אדלשטיין: כי הם באו 'וני וידי ויצי'.

יולי יואל אדלשטיין: הם באו, היו, עשו את הפעילות, הלכו.

יולי יואל אדלשטיין: מי יישאר בקמפוס?

יולי יואל אדלשטיין: יישארו אותם פעילים יהודיים ואוהדי ישראל, שלפעמים, אדוני יושב הראש, בעצמם מאבדים כבר את הכיוון, ולא בטוחים, והם לא כל כך יודעים אם צה"ל כן ירה בכוונה, או לא ירה בכוונה, כן הרג, לא הרג.

יולי יואל אדלשטיין: והנה, באים הצעירים האלה ונותנים משב רוח רענן, אני חושב שזה לא פחות חשוב לך, או אפילו יותר חשוב לחזק אותם מאשר שאני אראה לכם איזה שינוי שחל אצל איזה סטודנט מלבנון או מסעודיה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, אני מזכיר את הפעילות ברשתות החברתיות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אגיד לכם, כמו שאמרתי כבר, שחלק גדול מהפעילות הזאת, וטוב שכך, לא כתוב עליה 'משרד ההסברה והתפוצות'.

יולי יואל אדלשטיין: לפעמים זה אפילו פוגע.

יולי יואל אדלשטיין: אתם יודעים מה, בהמשך השקפים, אני לא בטוחה שנגיע להכל, אבל מי שירצה את המצגת, יש את המצגת גם בצורה מודפסת, אבל אני פותח טלוויזיה ורואה כתבה על פעילות שעושים סטודנטים במרכז הבין תחומי, עם כל מיני עיתונאים צעירים, דיפלומטים צעירים, וממש סמינריון נהדר שעושים, וכבר שנה שנייה משבחים אותם שהם עושים את הכל, עושים בהתנדבות.

יולי יואל אדלשטיין: והכתבה והכתב רק לא מספרים שזאת פעילות של משרד ההסברה והתפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: ואני רוצה לומר לכם שכשר וכנבחר ציבור, ואני לא במכרז בתפקיד שלי, אני רותח.

יולי יואל אדלשטיין: הדם שלי רותח.

יולי יואל אדלשטיין: איזו חוצפה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יזמנו, אנחנו משקיעים כסף, אנחנו זה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני אגיד לכם, כמי שדואג להסברה הישראלית, אני רואה את הכתבה הזאת ואומר – טוב שכך.

יולי יואל אדלשטיין: טוב שהכתב לא הזכיר.

יולי יואל אדלשטיין: שתהיה זאת פעילות של סטודנטים ומתנדבים וכן הלאה, למען מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אז יש תמיד את הדילמה הזאת, וודאי בפייסבוק ובטוויטר, יש לפעמים אירועים פרונטאליים.

דני דנון: יש אבל פייסבוק שמופעל על ידי מדינת ישראל?

יולי יואל אדלשטיין: יש מספר ---

דני דנון: אתה יכול לסקור בפנינו?

דני דנון: אולי גם למשרד החוץ יש, או לדובר צה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: אלף יש לגורמים, גם למשרד החוץ למיטב ידיעתי, אני לא אדבר בשמם.

יולי יואל אדלשטיין: יש נציג ממשרד החוץ כאן?

דני דנון: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אז יש נציג ממשרד החוץ, מה שירצה לפרט – יפרט.

יולי יואל אדלשטיין: אצלנו יש יותר מכתובת אחת בפייסבוק.

יולי יואל אדלשטיין: גם אני באופן אישי נמצא שם עם 5,600 חברים או משהו, אז נכון שאצלי יש גם פוליטיקה וגם דברים אישיים וכן הלאה, אבל יחד עם זאת, אם תראו מה שקורה שם היום, אז זה לרוב הדיון, גם בעד וגם נגד, על נושא של פרסום התמונות, עם כל ההדבקות הלאה והלאה והלאה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל גם יש מספר כתובות שאנחנו מנהלים, במיוחד, אם תחזור שי למשט, מה שהיה לאחר המשט הידוע לשמצה ---

שי אטיאס: הוא עדיין מוסתר קצת, כי --- (מוקרן סרט)

יולי יואל אדלשטיין: אז הייתה פעילות ענפה מאד בפייסבוק, והיה מעין חדר מצב, שישבו בו גם נציגת דובר צה"ל וגם נציגי ארגונים רבים, שחלקם אני אפילו מזהה בחדר הזה, ששיתפו איתנו פעולה, מהיום למחר, מה שנקרא.

יולי יואל אדלשטיין: כי עוד לא היינו ערוכים עם חדר מצב, ויש חדר מצב במשרד החוץ, שזה דבר מסודר שפועל, ואין שום בכלל תחרות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנחנו חשבנו על משהו, כמו שאמרתי, יותר כזה צעיר, רענן, לא פורמאלי, שיהיה בקשר גם עם יהודים ברחבי העולם, וכפי שאתם ראיתם בנתון שם, יותר מ-100,000 איש אכן היו איתנו בקשר באותם הימים הספורים שהעסק הזה עבד.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, בכללי, אחד הפרויקטים שאני עוד לא אפרט בכל הפרטים, אבל בקווים מאד כלליים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו הולכים באמצעות גם גוף חיצוני, לא בתוך המשרד, לגייס צעירים רבים ברחבי העולם, להכשיר ולהפעיל צעירים רבים ברחבי העולם, בדיוק לפעילות הזאת ברשתות החברתיות ובאינטרנט בכלל, גם לפעמים אולי פעילות פיזית.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מאד מקווה שגם כאן בתקופה הקרובה מאד, אנחנו נפעיל כבר את הפרויקט, כשבעצם כולם מוכנים.

יולי יואל אדלשטיין: יש מספר אנשי ציבור, שגרירים בדימוס, ראשי ארגונים יהודיים בעברם וכן הלאה, שהתגייסו לפרויקט הזה יחד איתנו, והקימו חברה לתועלת הציבור, ואני מקווה מאד שהפעילות הזאת תקרום עור וגידים בקרוב, במספר שפות מטבע הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: כשאנחנו נוכל להפיץ דברים שונים, במיוחד אם הדגש כמו שאמרתי, לא רק או לאו דווקא על משהו פוליטי, אלא על משהו שלא מגיע לחדשות ברשת טלוויזיה או בעיתון, באמצעות הפרויקט הזה, עם דגש וודאי על הפעילות הוירטואלית.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב המאגר פשוט, שנבין, תחשבו על המספרים.

יולי יואל אדלשטיין: בעשור האחרון היו כאן כרבע מיליון חברי במסגרת תגלית, עשרות אלפים במסגרת מסע, לפעמים יש חפיפה, אבל זה עדיין עשרות אלפים.

יולי יואל אדלשטיין: מה שנקרא סמסטר בישראל, חברה שבאים לאוניברסיטה, שנה בישראל, בישיבות הסדר שונות ובישיבות בכלל, ורוב החברה האלה, יש אחוזי עלייה מסוימים, רוב החברה האלה חוזרים לתפוצות, ואנחנו עכשיו רוצים גם לטובתם וגם לטובתנו, לחדש את הקשר איתם ולהפעיל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע שלא נעבור על כלל הפרויקטים, אבל עוד שני דברים שאני אגע בהם.

יולי יואל אדלשטיין: תעלה לי את האנטישמיות שנייה, ואז ניתן וודאי גם לך, גם לאורחים להתבטא.

יולי יואל אדלשטיין: (מוצגת מצגת) טוב, דוגמא, עם מה יש לנו עסק בעולם הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: בטח נעשה בזמן המונדיאל לפני המשחק בין גרמניה לברזיל, התלבטות אמיתית כפי שאתם רואים, לאיזה צד להיות, קשה לו.

יולי יואל אדלשטיין: ברזילאים משחקים כדורגל יפה וגרמנים שרפו יהודים.

יולי יואל אדלשטיין: באמת התבלטות קשה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, בדרך כלל, עכשיו, זאת דוגמא לאנטישמיות קלאסית, לפרוטוקולים של זקני ציון ולהכחשת השואה ולדברים המזעזעים שלא נעלמו.

יולי יואל אדלשטיין: לא נעלמו.

יולי יואל אדלשטיין: הם קיימים.

יולי יואל אדלשטיין: ואתם יודעים מה, באחת מהמדינות הבלטיות, אני חייב לומר לכם, כשהייתי בביקור, אז סיפרו לי בקהילה המקומית, שהגיעה אליהם ניצולת שואה.

יולי יואל אדלשטיין: לא ניצולת שואה, סליחה, גברת מישראל שהוריה היו ניצולי שואה, וניצלו על ידי מה שנקרא חסידי אומות העולם.

יולי יואל אדלשטיין: שוודאי האמא כבר, ההורים לא בחיים, והמצילים לא בחיים, והיא איתרה את המקום ואיתרה את המשפחה, את היורשים של המשפחה שהצילה, והלכה לכנסייה ורצתה שיעשו להם מה שנקרא מולדן, יעשו איזה שהוא טקס אזכרה למשפחה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: ואמר לה הכומר, זה היה לפני מה שהאפיפיור עכשיו הודיע כנראה, אמר לה הכומר שמכיוון שעדיין לא ברור לו אם יהודים צלבו את ישו או לא צלבו את ישו, אז הוא לא בטוח שזה רעיון כל כך טוב לעשות טקס אזכרה למישהו שהציל יהודים.

יולי יואל אדלשטיין: אז גם הדברים האלה קיימים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הדברים האלה קיימים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, רוב ההתמודדות שלנו, זה אולי אפילו פרדוקסאלי, כי במאמצים רבים של מדינת ישראל לאורך השנים, ודרך אגב חייבים לציין גם את הכנסת בנושא הזה, בכל מיני גופים בין לאומיים שהיא מיוצגת, וודאי את משרד החוץ.

יולי יואל אדלשטיין: מדינת ישראל השיגה מצב שיש במדינות רבות חקיקה נגד אנטישמיות.

יולי יואל אדלשטיין: ומי שהוא אנטישמי בצורה כזאת, או בצורה של 'צלבו את ישו' או כן הלאה, עלול למצוא את עצמו, או עשוי למצוא את עצמו בבית משפט.

יולי יואל אדלשטיין: אבל יש פתרון – אנטי ישראליות ואנטי ציונות.

יולי יואל אדלשטיין: ואפילו כאן בחוג מצומצם זה של חברים, חייבים לומר שלא כל ביקורת על ישראל היא אנטישמיות.

יולי יואל אדלשטיין: יש ביקורת לגיטימית, יש ויכוחים, וגם אצלנו בארץ יש לא מעט ויכוחים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כשרק מחליפים את המילה יהודי, כלומר אילו אותו שר לבנוני היה אומר, ואני בעד לא יודע מה, נבחרת פלסטין כי הם הצליחו לחסל את המתנחלים האלה באיתמר, אז זה היה אולי הופך את המשפט שלו למשהו אחר לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: כזה חצי לגיטימי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא אנטישמי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא רק נגד הכיבוש ונגד ישראל ונגד הציונות, וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: אז זאת האנטישמיות החדשה, לא כל כך חדשה, אבל האנטישמיות החדשה שאנחנו מתמודדים איתה בצורות שונות ומגוונות, גם כן בשיתוף פעולה עם גורמים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק אציין למשל, הפורום הגלובאלי למאבק באנטישמיות, שהתקיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני ושר החוץ, אנחנו יושבי הראש, עמית של הפורום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: התקיימו כנסים וגם יש וועדות שעובדות, כמשהו לצד זה או תוצאה של זה, זה הפורום הבין פרלמנטארי למאבק באנטישמיות, הצטרף אלי דרך אגב בפעם האחרונה, התקיים הפורום באוטווה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא קצת אולי זכור לחלק מן הנוכחים בגלל או אודות לנאום היוצא מן הכלל של סטיבן הרפר, ראש ממשלת קנדה בנושא של תמיכה בישראל ואנטישמיות שהוא נשא שם בפורום שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כדאי לציין, אפרופו על רקע תמונות הזוועה, ואמרת שעוד תקרינו כמה דברים מהתעמולה של הצד השני, כדאי לציין שלמשל באוטווה השתתפו נציגים מ-50 ממשלות ופרלמנטים, אני מדבר רק על נבחרי ציבור.

יולי יואל אדלשטיין: רובם לא יהודים, אלא אנשים שמבינים את הפרינציפ הידוע, שזה תמיד מתחיל ביהודים, אף פעם לא נגמר ביהודים.

יולי יואל אדלשטיין: ורוצים לעשות פעילות נגד שנאה, ונגד אנטישמיות, ונגד שינאופוביה, ויפה שעה אחת קודם.

יולי יואל אדלשטיין: ודרך אגב, אדוני יושב הראש, אתה תשמח לשמוע שבעקבות הישיבות שלנו באוטווה, הוקמה מה שנקרא וועדת האינטרנט, שיש לי הכבוד והעונג לעמוד בראשה, יחד עם וושינגטוני מאד ידוע, שמתמחה בדיני אינטרנט, ומוכן להתנדב לנושא הזה, ואנחנו יחד איתו כבר קיימנו מספר שיחות, איך אנחנו ממשיכים.

יולי יואל אדלשטיין: כשאחד הדברים, אפילו לא הרעיונות, אלא אחת הפעולות זה לקיים דיונים עם כל ראשי הגופים הרלבנטיים – פייסבוק, טוויטר, גוגל וכן הלאה וכן הלאה, ולראות איך יחד איתנו אנחנו - בלי לפגוע בחופש באינטרנט, ובלי להגיע למצב שאסור לכתוב טוקבק או דברים אבסורדיים, עדיין אנחנו נגיע למצב שחופש הביטוי לא יהיה חופש שנאה וחופש אנטישמיות.

יולי יואל אדלשטיין: אלה הכיוונים.

יולי יואל אדלשטיין: ודבר אחרון שאני אגיד, זה כל הנושא שקשור ולא קשור ומלווה אותנו - נושא זכר השואה וחינוך וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: וגם כאן אנחנו עושים מגוון פעולות בנושא הזה בראש ובראשונה בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב גם בנושא התפוצות, אנחנו משתדלים מאד לעשות פרויקטים שיחשפו את הציבור הישראלי לתפוצות, כי לדעתי קשה לנו מאד לעשות משהו רציני, כשאנחנו יושבים רק בחוג מצומצם של אנשים, שמעניין אותם הנושא הזה ו-90% מן הציבור בכלל לא מודעים למה שקיים.

יולי יואל אדלשטיין: אז עשינו למשל כדוגמא, 'פסטיבל המשפחה' קראנו לזה, בחול המועד סוכות, ביחד עם בית התפוצות, בקמפוס אוניברסיטת תל אביב, ואני שמח לומר שאלפי משפחות ביקרו שם ועשו פעילות מתאימה לחול המועד, ונחשפו לדברים שקשורים לדברים לחיים מודרניים בתפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי השואה, הפעילות זה מספר פרויקטים יחד עם יד ושם וגורמים נוספים, שלרוב הייתי אומר ברמה של כותרת – מחברים את הדור הצעיר לשואה.

יולי יואל אדלשטיין: אציין למשל את תחרות הכרזות שאנחנו מקיימים זו שנה שנייה, ועכשיו לפני מספר שבועות נבחרה הכרזה.

יולי יואל אדלשטיין: כל האנשים שעושים את הכרזות בתחרות, מאות אנשים, מטבע הדברים זה לא ניצולי שואה, זה הדור הצעיר, בוגרי בתי ספר ואוניברסיטאות כאן.

יולי יואל אדלשטיין: פרויקט מוסיקה, מו – זיקה, דרך מוזיקה שמחברים תיכוניסטים צעירים למילים שנכתבו, לשירים שנכתבו על ידי ניצולי השואה, הם מתחברים לזה.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי לא מזמן באירוע כזה ואני חייב לומר, ככה בחיוך עצוב, שאולי אני לא הייתי מתחבר לסגנונות כאלה, אבל מה לעשות, אני לא תיכוניסט כבר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לאחר שאתה חושב על הביטוי של החברה, הם מוצאים לפעמים בשירים של ניצולי שואה, דברים שאנחנו לא מוצאים, כי אנחנו נורא – ביראה מסוימת והם מוצאים גם את כל הציניות ואת כל מה שנשפך החוצה, והם מוציאים את זה לידי ביטוי דרך המוסיקה שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: וגם בזירה הבינלאומית, ביום השואה הבינלאומי, שנה שעברה קיימנו אירוע באו"ם, אירוע גדול.

יולי יואל אדלשטיין: השנה זה היה בפרלמנט האירופאי בבריסל, עם כל הצמרת, עם נשיא הפרלמנט האירופי, בוז'ק, עם גברת אשטון, שרת החוץ של האיחוד האירופי, ואני מקווה מאד שהדברים האלה שם, מחברים גם משהו כשהמוטו שלנו זה לא לתת לאנשים לעשות את החלוקה הכל כך יפה שכולנו מזדהים עם קורבנות השואה ומרכינים ראש, ולאחר מכן הולכים ולוחצים יד לאחמדינג'ד, או שמשתתפים בעוד החלטה אנטי ישראלית בפורום זה או אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו מאד מנסים לא לתת להפרדה הזאת לקרות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה אדוני יושב הראש על הסבלנות.

דני דנון: אני מודה לשר ההסברה והתפוצות, השר יולי אדלשטין על הסקירה המקיפה.

דני דנון: אני רוצה להיכנס לתוך העניינים שאנחנו נוגעים בהם, בייחוד בנושא האינטרנט.

דני דנון: קודם כל יש לי שאלת הבהרה.

דני דנון: נמצאים איתנו נציגים בכירים של גוגל ויוטיוב בישראל.

דני דנון: אני ראיתי לאחרונה שיורדים דברים מהיוטיוב, עולים ליוטיוב, גם אחרי זה נבקש מקרולין גליק לספר על נושא המרמה, וגם שם אני זוכר שהיה קטע שהורידו, העלו.

דני דנון: נמצא איתנו פה נפתלי בנט.

דני דנון: גם שלשום, התמונות הקשות, ודרך אגב, השר, כבר יצאו תגובות בתקשורת על ההחלטה שלך על פרסום התמונות, ואני רוצה מפה לומר לך שאנחנו מחזקים את ידיך, ורוצים לראות את הדבר הזה כדבר שיטתי.

דני דנון: יהיה לזה ביקורת, אבל מבחינת המלחמה – אי אפשר לרצות את כולם.

דני דנון: אנחנו קוראים במגילת אסתר עוד שבוע ימים, ובסוף כתוב שמרדכי היה רצוי על רוב אחיו.

דני דנון: אז אי אפשר לרצות את כולם, וכן אני חושב שהמהלך שלך הוא מהלך נכון וחשוב.

דני דנון: אנחנו צריכים להשתמש בכל הכלים.

דני דנון: אני רוצה לבקש מנציגי גוגל פה, יוטיוב, להבין בקטע הזה מי מחליט מה עולה ומה נשאר בכל הנושא של יוטיוב.

דני דנון: אז נמצאים פה דורון אבני, אחראי על יחסי ממשל, ואלון חן.

דניאלה פרלשטין: זהו, שדורון הלך לוועדה אחרת, כמו שראיתי עכשיו.

דניאלה פרלשטין: שמי דניאלה פרלשטין, אני מנהלת לקוחות בגוגל ישראל.

דניאלה פרלשטין: אני מנהלת לקוחות בתחום הציבורי.

דניאלה פרלשטין: מבחינת הרשאות להעלאת חומרים, User Generated Content ואחרים, כמובן שגולשים מעלים חומרים ליוטיוב.

דניאלה פרלשטין: אפשר, כל גולש בעצם רשאי, מה שנקרא TO flag the content, ואז המערכת מורידה את החומרים.

דני דנון: המערכת פה או המערכת בארצות הברית?

דניאלה פרלשטין: המערכת הבינלאומית, הרי זאת חברה בינלאומית.

דני דנון: אוקי, שיושבת איפה?

דני דנון: בארצות הברית אני מניח.

דניאלה פרלשטין: נכון, או באירופה.

דניאלה פרלשטין: עכשיו, אני חושבת שמבחינת ממש לרדת לרזולוציה של מדיניות וכו', אני חושבת שמנהל שעדיף שמנהל המדיניות שלנו ועורכי הדין שלנו יכולים לתת את האינפורמציה.

דני דנון: אז אני אודה לך אם תתקשרי אליו שיגיע, ואנחנו בינתיים נראה סרטון שנמצא כרגע ביוטיוב, ואני ביקשתי מהעוזרים לפני הדיון, לקראת מה שעולה מהצד שלנו, לראות מה כרגע נמצא, ולא מצונזר ולא יורד.

דני דנון: סרטון של דקה.

קריאה: אנחנו נראה שני סרטונים.

קריאה: אחד זה מהדירה דלאל מוגרבי מהפיגוע בכביש החוף, 11.3.78.

קריאה: מוצג סרטון בערבית

קריאה: זה אחד.

קריאה: השני ----

יולי יואל אדלשטיין: כמילות רקע חייבים לומר שבזמנו כמו שאתם זוכרים, הייתה גם כוונה של קריאת כיכר על שמה של הגברת המהוללת הזאת והיה לי הכבוד, לא יכול לומר הכבוד והעונג, אבל היה לי הכבוד גם להפנות את תשומת ליבו של ראש הממשלה והוא אכן מחה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא שקיימת הכיכר ולא היו טקסים, אבל לפחות לא נשאו אופי ממלכתי כפי שהם התכוונו בהתחלה.

דני דנון: אני רוצה בינתיים, עד שאתה מתחיל את זה, לבקש מקרולין גליק מייסדת אתר 'לאטמה', שראינו את הפעילות שלכם, אני לפחות באופן אישי בנושא המרמרה, את הסרטון של – We are the world, we are the people, שהיה מבריק ואפקטיבי.

דני דנון: הניסיון שלך עם הקטע של, הצלחת?

דני דנון: אז זה כולם כבר ראו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל נעים לראות עוד פעם.

דני דנון: יש מישהו בחדר שלא ראה את הסרטון הזה?

קריאה: אני.

דני דנון: אז תשים אותו.

דני דנון: מוצג הסרטון - We are the world, we are the people

דני דנון: בדיעבד טוב שראינו את זה, להיזכר שיש גם הסברה טובה.

דני דנון: קרולין, אני רוצה לחזור אליך.

דני דנון: כמה אנשים ראו את הסרטון הזה?

דני דנון: כמה מישראל, כמה מהעולם, וגם התייחסות שלך לנושאים שעלו, ובייחוד לקטע של יוטיוב שאני עוד לא קיבלתי עליו תשובה.

קרולין גליק: טוב, אז קודם כל תודה רבה על ההזמנה להציג את 'לטאמה' בפני הוועדה.

קרולין גליק: את הסרטון הספציפי הזה ראו במשך שבוע למעלה ממיליון איש בכל רחבי העולם, כאשר חמישית מבין המיליון היו בתוך ישראל, ועוד 750,000 היו בחו"ל.

קרולין גליק: תוך חודשיים, כאילו חודשיים לאחר שהסרטון הזה עלה, כבר צפו בו 5 מיליון פעם בגרסאות שונות.

קרולין גליק: עכשיו, זה רק אחד מיני סרטים רבים, סרטונים רבים ש'לאטמה' העלה ליוטיוב, שקיבל מיליוני צפיות.

קרולין גליק: היו לנו עוד כמה שזכו גם כן בלמעלה ממיליון ציפיות תוך מספר שבועות בודדים.

קרולין גליק: עכשיו, לגבי כל הסיפור הזה של יוטיוב, יש לי פשוט כמה נקודות והסיפור של יוטיוב גם נכנס לתוכם, אז ברשותך, חבר הכנסת דנון, אני אשמח, אפשר פשוט לעבור על זה.

קרולין גליק: בשמחה.

קרולין גליק: טוב, בסך הכל התפיסה שלנו ב'לאטמה' היא מאד פשוטה.

קרולין גליק: יש מסר ויש סגנון העברת מסר.

קרולין גליק: עכשיו, את המסר שלנו אנחנו קובעים ואנחנו מעבירים רק את המסר שלנו.

קרולין גליק: אנחנו אומרים רק מה שאנחנו רוצים להגיד, ואנחנו אומרים את זה באופן שאנחנו מאמינים שקהל היעד שלנו יוכל לקבל.

קרולין גליק: עכשיו, קהל היעד שלנו גם כן הוא קהל מאד ספציפי.

קרולין גליק: קהל היעד שלנו זה אנשים שאינם מחוברים לאידיאולוגיה האנטי ישראלית באופן דתי.

קרולין גליק: זאת אומרת אנשים שמוכנים בכלל לחשוב באופן עצמאי הם קהל היעד שלנו.

קרולין גליק: אנחנו לא פונים לאנשים שפוסלים את זכותה של מדינת ישראל, זה לא כל כך מעניין אותנו מה הם חושבים עלינו.

קרולין גליק: אבל, חשוב לנו לגעת באנשים שמוכנים עוד לחשוב.

קרולין גליק: על כן אנחנו בחרנו את הסגנון פעולה שלנו, שהוא בעצם מחולק לשני חלקים.

קרולין גליק: אחד זה הסאטירה.

קרולין גליק: האינטואיציה שלי וגם ההבנה שלי של המין האנושי היא, שהאנשים כשהם מפחדים ממשהו, הדרך הכי טובה להוריד את רף הפחד, באמצעות בדיחה, הומור.

קרולין גליק: ברגע שאתה צוחק על משהו – אתה כבר לא מפחד ממנו.

קרולין גליק: אז זאת אומרת שכשאנחנו מנסים להבין את מקור הרתיעה מלהתמודד עם האמת על ישראל ועל אויבינו, אנחנו חושבים שהרתיעה במהותה נובעת בראש ובראשונה מפחד בפני הגורמים הסמכותיים שאומרים שלישראל אין זכות קיום.

קרולין גליק: בין אם זה ה-BBC, בין אם זה פרופסור באוניברסיטת קולומביה, בין אם זה מי שזה לא יהיה.

קרולין גליק: מה שבעייתי כאן הוא הסמכותיות של הגורם האנטי ישראלי; או בתוך ישראל – אם זה ארגונים ישראליים שאומרים שמדינת ישראל היא מדינה גזענית, מדינת אפרטהייד שאין לה זכות קיום, ושהעם היהודי ומדינת הלאום היהודית, במהותה צריכה לחדול מלהתקיים.

קרולין גליק: אז קודם כל אנחנו משתמשים בסתירה, כי אנחנו רואים את זה ככלי הכי מהיר להעביר לאנשים את החירות.

קרולין גליק: לתת לאנשים את החירות לחשוב באופן עצמאי על הדברים.

קרולין גליק: והדבר השני זה שאנחנו משתמשים בסרטונים.

קרולין גליק: אנחנו הגענו למסקנה שהדרך הכי טובה להתמודד עם התקשורת העוינות לישראל, גם בחו"ל וגם בתוך ישראל, היא פשוט לעקוף אותה באמצעות עשיית טלוויזיה באינטרנט, בעיקרון דרך היוטיוב, משום שהיוטיוב זה ערוץ שכולם כמעט נגישים אליו, נכנסים אליו, ובאמצעות היוטיוב בעצם אפשר לעקוף ערוצי טלוויזיה ורשתות טלוויזיה בין לאומיות עתירות הון, בתקציב יחסית מוגבל.

קרולין גליק: אגב, 'לאטמה' ממומן באופן מוחלט על ידי תרומות מיהודים אמריקאים, שתורמים למכון המחקר שבו אני מועסקת בוושינגטון, שנקרא המרכז למדיניות ביטחון, שמעביר את הכסף לישראל על מנת לממן את הפעילות שלנו.

קרולין גליק: אנחנו הבנו שהסרטונים ביוטיוב זאת הדרך הכי טובה להעביר מסר.

קרולין גליק: אגב, כשאנחנו רואים חוברות, כשאנחנו רואים כל מיני ברושורס כאלה שמחולקים בכל מיני מקומות, אנחנו מבינים שאנשים פשוט לא קוראים אותם.

קרולין גליק: אנשים פחות קוראים, פחות קוראים בעולם, ואם אתה רוצה להעביר מסר – הדרך הכי אפקטיבית לעשות את זה זה באמצעות יוטיוב, באמצעות הטלוויזיה באינטרנט.

קרולין גליק: עכשיו, הלקח מההצלחה של 'לטאמה', ואגב, יושב כאן שלמה בלס, שהוא מנהל אתר 'לאטמה' והוא זה שהגה את הרעיון של We con the world.

קרולין גליק: אנחנו חשבנו לעשות את השיר הזה בראש ובראשונה בעברית, כבר שלושה שבועות לפני שהמשפט הגיע, ובבוקר של האירוע במאווי מרמרה, פתאום הוא התקשר אלי, אמר אנחנו חייבים לעשות את זה באנגלית.

קרולין גליק: הוא ראה את ההתנפלות הבין לאומית על ישראל, בעודי מניקה את הבן שלי.

קרולין גליק: אני בכלל לא ידעתי מה קורה.

קרולין גליק: הוא כבר הבין שצריך לעשות מעשה ב'לאטמה'.

קרולין גליק: על כן, We con the world היה הניסיון הראשון שלנו בשפה האנגלית, והנה זה עבד.

קרולין גליק: וזה הלקח גם לקברניטי ישראל, גם לכנסת, גם לכל מי שמתעניין בהסברה.

קרולין גליק: המסר שאתם ראיתם בסרט הזה הוא מסר מאד שנוי במחלוקת.

קרולין גליק: בעצם אנחנו באים ואומרים בריש גלי, שגם התורכים וגם כל רשתות הטלוויזיה בעולם, מ ש ק ר י ם.

קרולין גליק: וכל הכיסוי של האירוע הזה היה מסולף ביסודו ובמהותו.

קרולין גליק: עכשיו, זה מסר קשה, וההצלחה של הסרטון הזה מוכיחה, וסרטונים אחרים שאנחנו עשינו שהצליחו גם כן, מוכיח שאפשר להעביר מסר מאד קשה.

קרולין גליק: לא צריך להיות נחמדים.

קרולין גליק: לא צריך להראות כמה שאנחנו ידידותיים לכל הגזעים ולכל המינים ולכל ה---

דני דנון: קרולין, לגבי יוטיוב, את יכולה להתייחס, תיכף יגיע גם דורון.

קרולין גליק: כן, עכשיו ביוטיוב, אז כאמור, תוך שבוע אנחנו קיבלנו מיליון צפיות.

קרולין גליק: כעבור שבוע, נדמה לי שזה היה שבוע, הורידו את הסרטון משום שהאחים וורנר, שהם בעלי ה---

דני דנון: הסרטון הספציפי שראינו?

קרולין גליק: כן, We con the the world.

קרולין גליק: הורידו את הסרטון מיוטיוב, בטענה של הפרת זכויות יוצרים של מייקל ג'קסון וליונל ריצ'י, שהם הבעלים של We are the world, השיר שעליו מבוססת הפרודיה שלנו.

קרולין גליק: אנחנו ערערנו על ההחלטה הזאת, וזה לקח שלושה שבועות נראה לי, עד שזה עלה.

קרולין גליק: אבל בינתיים, בגלל שזה היה רץ באינטרנט, אז בעצם הם לא הצליחו להוריד אותו, משום שחברות אחרות עם live streaming, וגם יוזרים אחרים ביוטיוב, כבר העלו את זה ביוזר שלהם.

קרולין גליק: ועל כן בעצם ---

דני דנון: יש לי שאלה קשה, אבל את ישירה ואני גם ישיר.

דני דנון: את חושבת שליוטיוב יש אפליה במדיניות של סרטונים שבאים מהכיוון שלנו לעומת סרטונים שבאים מהצד הפלסטיני?

דני דנון: האם את חושבת שיש פה איפה ואיפה מבחינת יוטיוב?

קרולין גליק: חד משמעית כן.

קרולין גליק: חד משמעית כן, ואנחנו יכולים לראות סרטונים ---

דני דנון: אז אני רוצה שתתני לי דוגמאות של איפה ואיפה, ואנחנו נקבל תשובות מיוטיוב פה.

קרולין גליק: אנחנו רואים סרטוני ג'יהאד.

קרולין גליק: זה לקח להם חודשים להוריד את אנואר אל עוולאקי מפקד אל קעידה בתימן, שהפיץ ---

דני דנון: ואת הסרטון הזה כמה זמן לקח להוריד, את הסרטון שלכם?

קרולין גליק: שלנו לקח שבוע.

קרולין גליק: לקח שבוע.

קרולין גליק: זה לקח להם שנים להוריד את הסרטונים להפצת מסר הג'יהאד וגיוס סוכנים חדשים לאל קעידה.

קרולין גליק: היו מקרי רצח בבריטניה ובמקומות אחרים ---

דני דנון: אנחנו תיכף נשמע גם את נציגת דובר צה"ל, אבל אני שמעתי עדויות שגם מדובר צה"ל קרו מקרים דומים שהורידו סרטונים.

קרולין גליק: הקצינה מדובר צה"ל יכולה להגיד על זה, אבל ברור.

קרולין גליק: אנחנו ראינו את זה במלחמת לבנון השנייה כשהם העלו סרטונים והורידו אותם.

קרולין גליק: אז השאלה אם יש אפליה – כן.

קרולין גליק: עכשיו, עוד פעם, זה גם חוזר לשאלת ההסברה.

קרולין גליק: אתה שאלת אותי שאלה ישירה, עניתי כן.

קרולין גליק: עכשיו, אם אתה רוצה להעביר מסר, אז אתה חייב להיות מסוגל גם לתת תשובות.

קרולין גליק: אז התשובה היא, אני חושבת שהבעיה העיקרית של ההסברה הרשמית של מדינת ישראל, זה שאנחנו מנסים להיות כמו שאומרים באנגלית – All things to all people.

קרולין גליק: אנחנו לא יכולים להיות דבר והיפוכו.

קרולין גליק: או שאנחנו צודקים, או שאנחנו טועים.

קרולין גליק: אם אנחנו צודקים, אז אנחנו חייבים לייצג עמדה של צד צודק.

קרולין גליק: עכשיו, אפשר לעטוף את זה בכל סגנון שרוצים.

קרולין גליק: אפשר להגיד את זה בסאטיריקה, אפשר להגיד את זה ביופי, אפשר להגיד את זה שחור על גבי לבן, אפשר להגיד את זה בכל דרך.

קרולין גליק: את הסגנון צריך להתאים לקהל, אבל המסר צריך להיות חד וברור, ואם זה לא חד וברור, אז מן הסתם אנחנו אומרים שאנחנו טועים, וזה כבר הופך להיות לא הסברה, אלא לסתם בזבוז משאבים יקרים.

קרולין גליק: ועל כן אני חושבת שזה הדבר החשוב.

קרולין גליק: התרגום של ההצלחה שלנו ב'לאטמה' כיזמה פרטית של צוות של יוצרים ציונים, שמאמינים בארץ ישראל ובמדינת ישראל, ומאמינים שצריך להגן עליהם.

קרולין גליק: שצריך ואפשר להצליח בהסברה, אבל רק אם המסר ברור.

קרולין גליק: הרי אצלנו בישראל יש למעשה שני צדדים של הסברה.

קרולין גליק: אחד זה הצד נניח שהוא הצד הפוליטי השמאלי של הקשת הפוליטית, וגם של הממשלה שמנסה להיות הכל.

קרולין גליק: וזה להגיד שאמנם הפלסטינים צודקים, אבל אנחנו נחמדים ועל כן אתם צריכים לתמוך בנו בכל מיני סגנונות שונים.

קרולין גליק: עכשיו, זה לא עובד, זה לא עובד כי זאת לא הסברה.

קרולין גליק: הדרך השנייה זה של הקשת בצד הימני נניח של הקשת הפוליטית, זה להגיד אנחנו צודקים ולא איכפת לנו מה אתם חושבים עלינו.

קרולין גליק: זה גם כן לא הסברה.

קרולין גליק: הדרך לעשות הסברה זה להגיד – אנחנו צודקים באופן שלוקח בחשבון את הכללים הבסיסיים של השיווק.

קרולין גליק: שמעבירים מסר באופן שאנשים יכולים לקלוט אותו.

קרולין גליק: וזה לא מדע.

קרולין גליק: צריך פשוט להסתכל על בן אדם ולחשוב איך הוא ישמע אותי.

קרולין גליק: וכל אחד יכול להצליח בזה, וכל אחד יכול לעשות את זה.

קרולין גליק: אנחנו בעצם רוצים שכל אחד יעשה את זה, כי לפי דעתי המוצר שאנחנו משווקים הוא המוצר הכי יקר בשוק.

דני דנון: תודה, תודה רבה לקרולין גליק, מייסדת אתר 'לאטמה'.

דני דנון: יושב פה דורון אבני, מנהל המדיניות של גוגל, אל תברח.

דני דנון: אנחנו רצינו אותך אבל לא היית.

דני דנון: קודם כל אנחנו רוצים להעביר את רשות הדיבור לנפתלי בנט, מנכ"ל מועצת יש"ע, שבימים האחרונים היו פעילים מאד בכל נושא ההסברה.

דני דנון: בבקשה, מר בנט.

נפתלי בנט: אני מדבר לא בכובע שלי כמנכ"ל מועצת יש"ע, אלא כאחד מהפעילים ומהמקימים של מערך ההסברה הבין לאומי.

נפתלי בנט: אני אגיד את זה בקצרה.

נפתלי בנט: קודם כל הפעילות של המשרד של יולי מבורכת, ואנחנו רואים את התוצאות כל יום בשטח.

נפתלי בנט: נתחיל בזה.

נפתלי בנט: ברמה לאומית, ישראל לא עלתה לזירה.

נפתלי בנט: יש זירת אגרוף, אנחנו לא בזירה.

נפתלי בנט: עכשיו אני מוריד כובע כמסבירן, ושם כובע כרב סרן במילואים, שחלילה יילחם במלחמה הבאה.

נפתלי בנט: הצורך שלנו כמדינה להקים מערך הסברה הוא יותר חשוב מ-10 חטיבות.

נפתלי בנט: כי ה-10 חטיבות שיילחמו, פשוט יילחמו עם ידיים קשורות ולא יהיו אפקטיביות.

נפתלי בנט: לכן, ברמת הממשלה, צריך פה רמה אחרת לגמרי והמשרד של יולי וכל העיסוק הזה צריך לקבל יחס כמו משרד הביטחון.

נפתלי בנט: זה מאבק על הקיום שלנו.

קריאה: ותקציב.

נפתלי בנט: ותקציב.

נפתלי בנט: אכן ככה.

נפתלי בנט: אנחנו עדיין מדברים על זה ועדיין לא הפנמנו את זה.

נפתלי בנט: בקצרה מאד, אנחנו קבענו לנו, יש לנו ארגון שנקרא 'ישראל שלי', פנים ישראל והחוצה זה נקרא – ISRAEL ONLINE AMBASDORS, זה בעצם מערך של שגרירים בינלאומיים.

נפתלי בנט: אתם יכולים לראות את הפייסבוק, כרגע 20,000 שם ועוד 27,000 פה.

נפתלי בנט: סך הכל 47,000 שגרירים ברשת.

נפתלי בנט: קבענו לנו נוהל שנקרא ארבעת המ'.

נפתלי בנט: המ' זה המסר, המהירות, המוצר – קרי זה סרטון, זה כתבה, זה תמונה, ומערכת הפצה.

נפתלי בנט: יכול להיות לך הכל, אבל אם אין לך איך להגיע לעולם, אתה נורא מתלהב מעצמך ואין לך את הצנרת – חבל על הזמן.

נפתלי בנט: אני אתן Case study משלשום.

נפתלי בנט: מוצאי שבת נודע לנו, רבים מאיתנו דתיים, נודע לנו הטבע המזעזע והבנו שלשלוח עכשיו 1,000 דוברים להסביר באנגלית יפה, לא יעזור.

נפתלי בנט: קיבלנו החלטה מאד קשה בעשר בלילה בבית משפחת פוגל, הסבא והסבתא בנוה צוף, על דעתם, קיבלנו החלטה שמפרסמים את התמונות.

נפתלי בנט: נכנסנו לפעולה מול גוף שאנחנו קוראים לו פנימית 'קומנדו אינטרנט'.

נפתלי בנט: ושוב, המטרה היא הסברה בינלאומית, לא קשור ליש"ע.

נפתלי בנט: 'קומנדו אינטרנט', 'קומנדו יוטיוב', שאגב שלמה גם מעורב בעניין הזה, והפקנו סרטון שיצא בסדר גודל, נדמה לי ברבע לשלוש לפנות בוקר בין מוצאי שבת ליום ראשון, עלה ליוטיוב.

נפתלי בנט: עד הבוקר הוא צבר סדר גודל של 40,000 צפיות, ויוטיוב הסירו את הסרטון.

דני דנון: רק שנייה, אני רוצה להתעמק שנייה.

דני דנון: יש לך לוח זמנים מדויק על זה?

נפתלי בנט: אנחנו עכשיו עושים את החקירה אצלנו.

נפתלי בנט: לא היה לנו זמן.

נפתלי בנט: אני רק אסיים את תיאור האירוע, ותראו מבט לסרטון.

נפתלי בנט: מהר מאד החלטנו להעלות את זה לפלטפורמה שהיא לא ציבורית.

נפתלי בנט: לא אצל יוטיוב ולא אצל METACAFE, ולא אצל אף אחד שיכול לשלוט לנו בגורל.

נפתלי בנט: העלינו את זה לפלטפורמה משלנו, באתר – MY ISRAEL, ואנחנו נראה את האתר, שאף אחד לא יכול לגעת לנו ב-MY ISRAEL.

נפתלי בנט: מה שאתם רואים פה זה הסרטון.

נפתלי בנט: אגב, אתם רואים 4,650 שיתופים.

נפתלי בנט: מי שמכיר שתף זה בערך יחס של 100 ל-1.

נפתלי בנט: 100 צופים על שתף 1.

נפתלי בנט: הסרטון הזה הגיע לסדר גודל של 600,000 צפיות, מרביתן בחו"ל.

שלמה בלס: שזה תוך יומיים.

נפתלי בנט: כן, כן.

נפתלי בנט: ועכשיו ביוטיוב, הבוקר ניסינו עוד הפעם להעלות.

נפתלי בנט: אנחנו נראה מה קורה.

דני דנון: כמה זמן לקח להם להוריד את זה?

נפתלי בנט: לקח להם בערך 4 שעות.

נפתלי בנט: כנראה שדיווחו עליהם הפלסטינים בכמויות גדולות.

נפתלי בנט: במקום לריב איתם שאין לנו זמן לזה, כי אמרתי לכם, המ' השלישית,

שלמה בלס: לקח פחות.

שלמה בלס: לקח משהו כמו שעתיים וחצי.

נפתלי בנט: שעתיים וחצי.

נפתלי בנט: אני ישנתי בין שלוש לשש באותו יום, אז אני לא יודע בדיוק.

דני דנון: שעתיים וחצי לקח להוריד את זה מיוטיוב?

נפתלי בנט: נכון.

נפתלי בנט: אבל אני רוצה להדגיש, המהירות פה, הרי אותו סרטון אם נצא איתו עוד חודש, לא רלבנטי.

נפתלי בנט: או לצאת עם כתבה על הנושא, שהמוצר הוא לא המוצר הנכון, גם לא רלבנטי.

נפתלי בנט: לכן, הריבוע הזה, של מסר, מוצר, מהירות ומערכת הפצה זה קריטי.

נפתלי בנט: הסרטון הוא קשה מאד.

נפתלי בנט: אני אראה את הדקה וחצי הראשונות ---

דני דנון: רק לפני שאתה מראה, כיוון שאני לצערי צפיתי בו, אני רוצה לומר שהוא קשה מאד, ואם מישהו לא רוצה לצפות בו, אז שפשוט יסתכל לכיוון הזה, כי התמונות הן קשות מאד.

דני דנון: מוצג סרטון

דני דנון: התמונות קשות מאד, כמו שכולנו ראינו.

נפתלי בנט: ההחלטה לא הייתה קלה, וספגנו הרבה ביקורת על הדבר הזה.

נפתלי בנט: אני מרגיש שלם עם הדבר הזה, כי סרט כזה מציל את חיי הלוחמים שלנו, חלילה במלחמה הבאה, וזה קרב על הקיום.

נפתלי בנט: אז אני חושב שהיה פה גם שיתופי פעולה ---

אברהם מיכאלי: הורידו את זה לפני שעתיים וחצי.

אברהם מיכאלי: איך ניתן לעקוף את זה שזה יגיע בעצם באמצעים נוספים?

נפתלי בנט: עקפנו.

נפתלי בנט: מה שאתה ראית עכשיו כבר לא היה ביוטיוב, העלינו את זה, אי אפשר.

נפתלי בנט: אף אחד לא יכול לחסום אותנו, אנחנו העלינו את זה אצלנו, על סרברים (server) משלנו, אז אין דרך לחסום את זה, ואף אחד לא ישתיק אותנו על הדבר הזה.

נפתלי בנט: ואני אומר, אנחנו בקצב, אני לא זוכר אף סרטון עם כמות שיתופים באלפים.

נפתלי בנט: אמרתי, סדר גודל של 620,000.

נפתלי בנט: מי שמכיר דינאמיקות של סרטים, אני מעריך שעל פני החודש הקרוב זה יגיע למיליונים, זה בדרך כלל המסלול.

נפתלי בנט: זהו, אז באמת אולי הנקודה האחרונה – לארגונים שהם לא ממשלתיים יש דרגות חופש אינהרנטיות שאין לממשלה בעיקר בתחום מהירות קבלת החלטות.

נפתלי בנט: כי סרט כזה מקביל, בוא נגיד, על המרמרה בשעות הראשונות ---

אברהם מיכאלי: נציין שהם קיבלו מהר מאד את ההחלטה, תוך יום בממשלה לקבל החלטות זה די נדיר.

נפתלי בנט: נכון, אבל אני אגיד לך, זה יפה, זה לא מספיק.

נפתלי בנט: בעולם של היום, כשתשומת הלב התקשורתית היא בערך על סקאלה של 24 שעות במקרה הטוב, ההחלטות צריכות להיות תוך דקות.

נפתלי בנט: כי אם אתה לא שם ראשון, אלה התמונות שישודרו בפוקס ניוז, ב-ABC וב-CNN.

דני דנון: תודה רבה נפתלי בנט.

דני דנון: אני מבקש מדורון אבני, מנהל מדיניות וקשרי ממשל של גוגל יוטיוב, להתייחס לדברים שהועלו פה.

דני דנון: לא היית פה, אבל שמענו את זה גם מ'לאטמה'.

דני דנון: טרם דיברה נציגת דובר צה"ל, היא תדבר בהמשך, אבל גם משם שמענו בעבר.

דני דנון: מי מחליט ולמה יש איפה ואיפה?

דורון אביטל: אז קודם כל תודה על ההזדמנות לדבר כאן.

דורון אביטל: זה לא סוד שיוטיוב היא כיכר העיר החדשה, כמו שכבר שמעתם.

דורון אביטל: כל דקה, 35 שעות של תוכן חדש עולה ליוטיוב.

דורון אביטל: אני חייב לומר שדווקא היום, והאמת שקשה מאד לדבר אחרי התכנים הקשים שראינו, אבל דווקא היום, לדבר על כך שיוטיוב מפלה או שיוטיוב יש לה משהו כנגד מדינת ישראל, זה מקומם במיוחד.

דורון אביטל: מחר חברי הכנסת יודעים, יוטיוב משיקה בכנסת ישראל יזמה שהיא חסרת תקדים בקנה מידה עולמי.

דורון אביטל: ישראל היא בעצם המדינה אולי השלישית שנכנסת למועדון מאד אקסקלוסיבי של בתי נבחרים, שמקבלים את האפשרות של כל חבר כנסת לפתוח ערוץ ביוטיוב, במסגרת שיתוף פעולה של יוטיוב עם כנסת ישראל.

דני דנון: שנייה, דורון, סליחה.

דני דנון: אני כחסיד של יוטיוב, יש לי ערוץ ביוטיוב ---

דורון אביטל: לא, אני אתייחס להכל.

דני דנון: אני רוצה לדעת מי מחליט מה מורידים ותוך כמה זמן.

דורון אביטל: אני לא אתעלם משום דבר, אבל הרקע פה הוא חשוב.

דורון אביטל: כי אם באים ואומרים שיוטיוב יש לה משהו כנגד מדינת ישראל, אז חשוב להבין שיוטיוב מחר משיקה פרויקט עם כנסת ישראל, שכל התכלית שלו זה לחשוף את הפעילות של הכנסת בארץ ובעולם.

דורון אביטל: אז זה קודם כל דבר אחד שצריך להבין.

דורון אביטל: עכשיו מבחינת הפרוצדורה.

דורון אביטל: הפרוצדורה היא מאד פשוטה וכבר נאמרה קודם לכן.

דורון אביטל: כשמדברים על היקפים של מאות מיליוני שעות, הרי מתחילת הדיון הזה עלו סדר גודל של איזה 1,000 שעות של יוטיוב תוכן חדש.

דורון אביטל: אז הדרך להתמודד עם זה היא שלקהל המשתמשים, יש תנאי שימוש ליוטיוב, שהראשי שבהם הוא שחייבים לעמוד בחוקי המדינה.

דורון אביטל: קהל המשתמשים שרואה משהו שמפריע לו, ולא סתם מפריע לו, שהוא לא עומד בתנאי השימוש של יוטיוב, יכול להרים דגל, ויש הסברים מאד מפורטים באתר של יוטיוב בעברית, איך עושים את הפרוצדורה הזאת.

דורון אביטל: To flag it, להרים דגל.

דורון אביטל: ברגע שהוא מרים דגל, אנחנו בודקים את התוכן.

דורון אביטל: עכשיו, הדבר הזה כמובן לוקח זמן, אנחנו מנסים לעשות את זה במהירות האפשרית.

דורון אביטל: אין כאן שום הטיה פוליטית מי בשום דרך שהיא.

דני דנון: מי בודק את התוכן?

דני דנון: מי עושה את זה?

דורון אביטל: המומחים של יוטיוב לנושא הזה בודקים את התוכן.

דורון אביטל: עכשיו, כאן אנחנו ראינו תכנים מאד קשים.

דורון אביטל: אני מגיע ולב כולנו נחמץ, זה ברור לנו לכולנו כישראלים, אבל אני מגיע עכשיו, אני נאלצתי לצאת בתחילת הדיון, כי אני הלכתי להשתתף בדיון של וועדת הכלכלה על תכנים פוגעניים באינטרנט.

דורון אביטל: עכשיו, אני לא רוצה להתייחס לתוכן כזה או אחר, אבל אנחנו ראינו פה תכנים מאד קשים, ואני רוצה להזכיר לכולם, שעל פלטפורמת יוטיוב יש גם צעירים וילדים לפעמים, ובני נוער, שנמצאים על הפלטפורמה הזאת.

דורון אביטל: אז הכל זה עולם של איזונים.

דורון אביטל: שוב, אני לא מתייחס לתוכן ספציפי כזה או אחר, אבל רק נזכור שראינו תוכן מאד מאד קשה.

דורון אביטל: הלב נחמץ, אבל תוכן מאד מאד קשה.

דני דנון: הורדתם סרטי תעמולה פלסטיניים עם תכנים קשים?

דורון אביטל: האמירה הזאת של הורדנו סרטי תעמולה - אנחנו לא מסתכלים ---

דני דנון: לא, זאת שאלה, זאת לא אמירה.

דורון אביטל: עוד פעם.

דורון אביטל: זה אותו דיון כמו לבוא ולדבר על פלטפורמה של עיתונות.

דורון אביטל: הרי כשאנחנו שואלים של פלטפורמה, כשמסתכלים על פלטפורמה של עיתונות, ומסתכלים על פלטפורמה של טלוויזיה, ערוץ 2 וכל הפלטפורמות האלה, אנחנו לא מייצרים תוכן.

דורון אביטל: אנחנו פלטפורמה שעל גביה אפשר להעלות תוכן.

דורון אביטל: כאשר אנחנו מורידים תוכן מסוים שהוצבע על ידי הקהל שלנו, אנחנו לא מסתכלים אם זה תעמולה פלסטינית או תעמולה ישראלית.

דורון אביטל: אין איסור על תעמולה כזו או אחרת.

דני דנון: אבל דורון סליחה ---

אברהם מיכאלי: אותם מרימי הדגל הם רק מאלה שמתנגדים לתוכן כזה?

דורון אביטל: אנחנו מסתכלים על התוכן, אנחנו לא בודקים אם ---

דני דנון: אבל דורון, יש לי בעיה.

דני דנון: סליחה רגע דורון, יש לי בעיה של להוריד את הסרטון, שהוא סרטון קשה, ואולי צדקתם שרציתם להוריד אותו ---

דורון אביטל: אנחנו לא רצינו להוריד אותו ---

דני דנון: סליחה.

דורון אביטל: רגע, אני רוצה להבהיר עוד פעם.

דורון אביטל: אנחנו לא רוצים להוריד שום דבר.

דורון אביטל: גוגל מעצמה, מיזמתה, לא מורידה כלום.

דורון אביטל: ברגע שמשתמש ---

דני דנון: ברור.

דני דנון: ברגע שיש אזהרה, בדקתם והחלטתם שהתוכן לא מתאים.

דורון אביטל: אני גם לא יודע אם לגבי הסרטון הזה מה החלטנו.

דורון אביטל: אני אמרתי, אני לא רוצה להיכנס לסרטון מסוים.

דני דנון: התוכן הזה של הסרטון הספציפי ירד תוך שעתיים וחצי ---

דורון אביטל: הוא יורד כאשר מישהו מצביע עליו.

דורון אביטל: עדיין זה לא אומר שהתקבלה החלטה כזו או אחרת.

דני דנון: אוקי, אבל סרטונים אחרים שהם מצביעים ואתרים אחרים שהצביעו עליהם, לקח חודשים לתוכן לרדת.

דני דנון: השאלה היא – המהירות הזאת בעולם ההסברה היא המהות.

דורון אביטל: קודם כל אני רוצה להזכיר לכולנו שלא הוצג בפני הוועדה איזה בדיקה יסודית, מתאימה, שבעצם סוקרת את כל התכנים הישראלים, את כל התכנים הפלסטינאים.

דורון אביטל: אתם יודעים, אתם כאן עוסקים בשם הטוב של גוף רציני, גוף שעושה את עבודתו נאמנה.

דורון אביטל: אז אני מציע לכולנו טיפה להיזהר.

דורון אביטל: אתם יודעים, נדהמתי לשמוע בכנסת ישראל, ואני שוב, אני לא רוצה להתייחס לתכנים ספציפיים, אבל זה מדהים אותי שעומד כאן גוף, שמדבר על כך שאנחנו נלחמים כאילו נגד התכנים שלו, ובאותה נשימה אומר שהוא עשה שימוש במוסיקה, שיש עליה זכויות יוצרים לאיזה שהוא גוף, בלי לבקש רשות.

דורון אביטל: אז אני זוכר, מתפקידי הקודם כיועץ המשפטי של הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, שישבנו בוועדה אחרת על נושא זכויות יוצרים.

דורון אביטל: אז הכל זה עניין של איזונים.

דורון אביטל: למשל, את הסרט פה, הסבירו לכם, הסרט של 'לאטמה' שהייתה שם בעיה של זכויות יוצרים בכלל.

דורון אביטל: בלי בעיה של תוכן, ישראלי או לא ישראלי.

דורון אביטל: אז אני מציע לכולנו לקחת את הדברים בפרופורציה.

דורון אביטל: אנחנו הראשונים, גוגל ישראל, עושה ---

דני דנון: יש לי שאלה.

דני דנון: אם אני רוצה איך אני יכול לבדוק היום אם באמת יש אפליה של יוטיוב בנושא התכנים.

דני דנון: זאת אומרת, איזה כלי ---

דורון אביטל: אני מציע מכיוון אחר בכלל.

דורון אביטל: אני רוצה לשמוע אם, ואני אומר עוד פעם, אם יש גופים ישראלים, ואנחנו כן משתפים פעולה עם משרד ההסברה, ואנחנו כן משתפים פעולה עם משרד התיירות ועם משרד החוץ.

דורון אביטל: לא מזמן, אגב לפני שלושה שבועות, נתנו חשבון מיוחד למשרד החוץ, ואני לא יודע אם יש פה נציגים של משרד החוץ, שיוכלו לספר על זה, שיאפשר להם לנהל את התכנים שלהם בכל יוטיוב, ואם מישהו למשל "גונב" או לוקח תכנים של מדינת ישראל ביוטיוב, הם יכולים לדרוש את התכנים האלה, To claim, ולהוריד אותם באופן מיידי.

דורון אביטל: זה כלי שעכשיו יש למשרד החוץ.

דני דנון: אני רוצה לשאול רגע את נציגת דובר צה"ל, סגן אלוף אביטל ליבוביץ'.

דני דנון: בנושא של יוטיוב כרגע, כי גם במקרים שלכם הורידו סרטונים.

דני דנון: איזה סרטונים הורידו, ותוך כמה זמן?

אביטל ליבוביץ': טוב, אז אנחנו פתחנו את ערוץ היוטיוב שלנו מהיום השני של מבצע עופרת יצוקה.

אביטל ליבוביץ': העלינו לשם בערך 120 סרטונים, מרביתם ככולם סרטונים ממזל"טים ומצלמות מודיעין אלו ואחרות, כאשר המטרה היא למעשה לתמוך את המסר מזה האויב שלנו, מי זה החמאס וכל הסיפור של המגן האנושי, ההתחבאות מאחורי אזרחים, וכו'.

אביטל ליבוביץ': אני יכולה להגיד לך שבזמן עופרת יצוקה הורידו לנו ארבעה סרטים, מרגע של משהו ממוצע של 12 שעות מהזמן שהעלינו אותם, ואחרי ויכוחים שלנו וטלפונים ופניות הם עלו בחזרה.

אביטל ליבוביץ': הצלחנו כן להעלות אותם בחזרה.

אביטל ליבוביץ': אין ספק שהסיבה שהם ירדו, זה בגלל לחץ באמת של אוכלוסיות, שכולן ---

דני דנון: איך זה מתבצע באמת.

דני דנון: זאת אומרת, אם עכשיו אני העליתי סרטון והורידו לי אותו, אני מתקשר ל-? איך זה מתבצע?

אביטל ליבוביץ': כן, מתקשר טלפונים ומפציר ומפציר, וחוזר ומפציר ומבקש, ובנוסף ---

דורון אביטל: רגע, רגע, אולי רגע תרשו לי, כי זה בכל זאת, הפרוצדורה,

דני דנון: תיכף אני אתן לך להתייחס.

דורון אביטל: לא, זה מעלה כאן פרוצדורות שלא קיימות ---

דני דנון: לא, לא, סליחה דורון, אז אני אתן לך להתייחס

דורון אביטל: אין להרים טלפון ליוטיוב.

דני דנון: אני אתן לך להתייחס.

דורון אביטל: אנחנו לא יושבים באיזה חדר מצב ועונים לטלפונים ביוטיוב.

דורון אביטל: אם מישהו שחושב שיש לו בעיה עם תוכן, יש אמצעים בתוך האתר, אמצעים מחשוביים, להצביע על תוכן כתוכן בעייתי.

דורון אביטל: ואם מישהו אחר כך רוצה לטעון כנגד התוכן הזה, שהוא לא בעייתי, יש לו דרך לשלוח מייל ולהסביר למה הוא תוכן לא בעייתי.

דורון אביטל: כך שזה לא מצב שאנחנו יושבים ולוחצים עלינו.

דורון אביטל: זה לא עורך של עיתון שמרים אליו הצד הזה טלפון, והצד הזה.

דורון אביטל: אני חושב שהשר מכיר את זה ממשרדו.

דני דנון: תודה, דורון.

דני דנון: בבקשה אביטל.

אביטל ליבוביץ': כן.

אביטל ליבוביץ': בנוסף, החלק השני של התשובה היה שהפעלנו באמת מערכת שלמה של בלוגרים בבלוגוספירה, ועדכנו אותם בהורדת הסרטים שהיא לא הייתה פוגענית בשום צורה, משום שהמזל"ט מצלם מגובה מאד גדול.

אביטל ליבוביץ': לא רואים פרטי פרטים, לא רואים אנשים מתפוצצים ודמויות מרוטשות.

אביטל ליבוביץ': לכן לא הייתה פה באמת סיבה.

אביטל ליבוביץ': וחלק גדול מהסיבה שהוחזרו הסרטים, באמת לחץ מאד גדול שהיה בבלוגוספירה, שזה כלי נוסף להתמודד עם אותן הורדות סרטים.

אביטל ליבוביץ': אני גם רוצה לציין, שבמהלך המרמרה, גם במהלך המרמרה הורדו שני סרטים, משהו כמו 6 שעות אחרי שהעלינו אותם.

אביטל ליבוביץ': שוב, סרטים ממזל"ט, אין שום דבר פוגעני, חושפני, זה לא בצבע.

אביטל ליבוביץ': אי אפשר לטעון באמת שיש פה משהו שיפחיד ילדים קטנים או נוער או משהו כזה.

אביטל ליבוביץ': ולאחר מכן, אחרי שוב לחצים, בלוגוספירה וכו', כמו שהסברתי, זה עלה בחזרה.

אביטל ליבוביץ': אני רוצה כן לדבר על שני ערוצים שיש פה, בנושא של ההסברה.

אביטל ליבוביץ': ערוץ אחד זה הפורמאלי, והערוץ האחר זה בלתי פורמאלי.

אביטל ליבוביץ': אנחנו בתור צה"ל, כמובן, דבקים בערוץ הפורמאלי.

אביטל ליבוביץ': אני מאד מאמינה בכוח של הניו-מדיה.

אביטל ליבוביץ': אין ספק שזה העתיד, וערוץ יוטיוב שפתחנו, אני יכולה להגיד לך שכל פעם שיש משבר, הסרטונים שאנחנו מעלים – זוכים למקום ראשון עד רביעי בצפיות בעולם, ביום האירוע, בלי כל ספק.

אביטל ליבוביץ': ולכן, אנחנו מבינים את הצורך העז של העולם והציבור והקהל, לקבל את ההוכחות לטענות שלנו.

אביטל ליבוביץ': זה בהחלט אחד המדיומים החשובים ביותר להשקיע בו.

דני דנון: תודה.

דני דנון: לפני שתשיב דורון, השר נאלץ לעזוב, אני רוצה להודות לו, לבקש משפט אחרון לפני שהוא יוצא.

דני דנון: השר יולי אדלשטין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כל באמת תודה לכל אלה השתתפו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל בפני אלה שעוד ידברו שלא בנוכחותי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנשי המשרד נשארים, פשוט יש לי ישיבה נוספת כאן בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב, אדוני היושב ראש, כמו שראינו כבר בדיון הזה, בדיוק מה שעשינו בסקירה, זה בא לידי ביטוי גם כאן.

יולי יואל אדלשטיין: יש הסברה ממשלתית פרונטאלית, שאין לי אלא להסכים עם הדברים שנאמרו, ואתה גם התייחסת לזה.

יולי יואל אדלשטיין: כדאי לנו מאד לזכור, כשאנחנו מדברים כממשלה, וודאי ברמה הפורמאלית, שכל מילה היא משמעותית, כל הגדרה היא משמעותית.

יולי יואל אדלשטיין: יש קושי שעליו הצביעו.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר טוב מאד שלא מזמן זה היה פשוט ברמה של אנקדוטה, שמול 30-40 עיתונאים זרים, הייתי אני ונציג בכיר של צבא ההגנה לישראל, שדיבר אנגלית סבירה בהחלט, כלומר זה לא קושי בשפה, שבמהלך התדרוך שנמשך כשעה, נציג צה"ל בערך 50 פעם אמר West bank, ואני בערך 50 פעם אמרתי – Judea Samaria.

יולי יואל אדלשטיין: מה מזה היו צריכים להסיק עיתונאים זרים, אני לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כל מילה היא כאן מאד מאד משמעותית, וראינו אפילו בסרט הקשה מאד הזה, אני רק יכול להתייחס לסרט ולתמונות שאנחנו מפיצים, לומר רק דבר אחרון שאני מציין, כשאומרים לי אתה מפיץ תמונות גרפיות מאד קשות, אני לצערי נאלץ לומר – חברים, אתם לא ראיתם תמונות גרפיות קשות.

יולי יואל אדלשטיין: מה שאנחנו מפיצים זה קצה הקרחון של צילומי מז"פ שהיו שם בזירת הפיגוע, לאחר שנציג מוסכם של המשפחה, כפי שציינתי, עבר על התמונות ואישר את הפצתן.

יולי יואל אדלשטיין: התמונות הקשות באמת לא נמצאות לא בסרט ולא בהפצה שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל זה כהערת אגב זוועתית בשל עצמה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל פשוט כדוגמא מן הסרט הזה, כשראיתם את הכיתוביות שרצו בהתחלה, אפילו בשעות הרגע וסערת הרגשות, נכתב שם ובצדק רב – community of Itamar, In Samaria.

יולי יואל אדלשטיין: וזה כדאי תמיד לזכור, בלי כל קשר לדעה פוליטית זו או אחרת של כל אחד מאיתנו.

יולי יואל אדלשטיין: כל פעם כשאנחנו מוסיפים ומדברים על התנחלויות וכן הלאה וכן הלאה, וזה כל כך השתרש וזה.

יולי יואל אדלשטיין: עוד פעם, אני לא יודע מה כל אחד חושב מבחינת הפתרון וסיומים והסכמים וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כרגע, כשאנחנו מדברים על הסברה, כדאי מאד לזכור שכל מילה היא חקוקה בסלע.

יולי יואל אדלשטיין: ודבר באמת אחרון, אדוני יושב הראש, יש דברים שמערכת ממשלתית לא יכולה לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: ואני אגיד לכם, לא יודע אם בחיוך או בצער – אחרי ההצלחה המוצדקת, ושאני כמו שראיתם גם כאן, כשאני גם ביום קשה כזה רואה את הסרט של 'לאטמה' we con the world, לא יכול להתאפק ומתחיל לצחוק ולחייך וכן הלאה, כי זה באמת יצירה מצוינת.

יולי יואל אדלשטיין: צריך להבין, שום ממשלה בעולם ושום משרד ממשלתי לא יכול לעשות דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: וגם אילו בסרט הזה של 'לאטמה' היה כתוב בסוף – הופץ על ידי, או מומן על ידי, או יזום על ידי משרד ההסברה והתפוצות של ישראל, זה היה הורג את הסרט.

יולי יואל אדלשטיין: יש דברים שממשלה לא יכולה לעשות.

שלמה בלס: היינו מוכנים גם לא לשים את הכתובית בסוף.

יולי יואל אדלשטיין: יפה מאד.

יולי יואל אדלשטיין: אז לכן כמו שאתה יודע שלמה, והיו לנו שיחות על זה, אבל הבעיה שהחוקים הממשלתיים מחייבים לשים את זה, ולכן אני אומר, וזה גם בהתייחס לדברים שנאמרו בקשר ליוטיוב, אני חושב שחלק גדול מן הדברים שאנחנו צריכים לזכור - שלא מחכים לפעילות ממשלתית.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לבקר את הפעילות הממשלתית, יש עוד הרבה מה לשפר בפעילות הממשלתית.

יולי יואל אדלשטיין: אבל 100 צעירים שעושים פעולה וודאי באינטרנט ברשתות החברתיות, לפעמים שווים יותר כשהם לא מחכים לשום דבר ולא להנחיות ולא לפרויקטים ומתחילים לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: אז ככה זה יתנהל, ואנחנו לא נפתור את זה בדיון זה או אחר.

יולי יואל אדלשטיין: תהיה מערכת ממשלתית שתנסה גם לעזור בכלים לא פורמאליים, ותמיד יהיו פעולות לא פורמאליות, ורק צירוף העניינים האלה ורק פעילות המונית ויום יומית, תוכל אולי, בעזרת ה', לשנות משהו בחזית הזאת.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, לפני שאתה יוצא ברשותך, אני רק רוצה לשאול, האם באמת לאור הניסיון שכבר המשרד צבר כבר שנתיים, לא כדאי להקים חדר מצב למצבים כאלה, במצבי חירום כאלה.

אברהם מיכאלי: ואתם הרי יודעים, אולי באופן לא פורמאלי, כמו צווי 8, להפעיל את אותם אנשים שאתם יודעים שיש להם יכולת להגיע לא בדרך הממשלתית, לכל המקומות האלה.

אברהם מיכאלי: ואנחנו יודעים הרי פה, יש גופים שאולי לא יושבים פה, אבל אני מבטיח לך – אם מדינת ישראל תפנה אליהם במצבי חירום כאלה, בצו 8, ואתם יודעים מה היכולות שלהם – הם יתגייסו לטובתכם.

אברהם מיכאלי: עכשיו, הרעיונות צריכים לבוא מכם, או הפנייה צריכה לבוא מכם.

אברהם מיכאלי: לא כולם אולי ערים לחומרה של אותו מצב חירום.

אברהם מיכאלי: והמקרה של איתמר זה מקרה קל מבחינת להציג את זה לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז.

יולי יואל אדלשטיין: מה ששואל חבר הכנסת מיכאלי זה דבר הכי נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אני התייחסתי לזה דווקא במקרי חירום, של מאווי מרמרה, של המשט.

אברהם מיכאלי: אגב, לפי זה אתה צריך לגייס גם תקציבי מצב חירום.

אברהם מיכאלי: ההערה של המנכ"ל צודק, לא יכול להיות שאתה תעמוד כל פעם על איזה תקציב של לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, אני אגיד לך מעבר לזה, או מזווית קצת שונה.

יולי יואל אדלשטיין: למה שאנחנו שואפים, אני כולי תקווה שבעוד כמה חודשים אני אבוא כבר ואדווח על הפעילות.

יולי יואל אדלשטיין: מצב חירום למצבי חירום קיים במשרד החוץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא צריך אחד במקביל.

יולי יואל אדלשטיין: כשקורה אירוע, יש מצב חירום במשרד החוץ.

אברהם מיכאלי: הם לא עוסקים בהסברה.

יולי יואל אדלשטיין: או.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה אצלי, אני לא רוצה לקרוא לזה מצב חירום, אני רוצה חדר תקשורת, איך שתקרא לזה, שיפעל ביום יום מול כל הצד הלא פורמאלי.

יולי יואל אדלשטיין: ואז, במקרי חירום – אני לא הצטרך לחפש איפה אני יושב, אלא יש חדר תקשורת שיכול לשתף פעולה עם כל הגורמים.

יולי יואל אדלשטיין: אז זאת השאיפה, אני כבר קבלתי, ואני לא אבכה לכם עוד פעם, כמה זמן זה לוקח להזיז דברים, ואני לא אומר את זה כשר חסר ניסיון.

יולי יואל אדלשטיין: כבר ברוך ה' הייתי בעבר ודי, עם כל הצניעות, גם הזזתי דברים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, אני מקווה מאד שבישיבה הבאה, כשהיושב ראש יזמן אותי, אנחנו נוכל כבר לדווח בדיוק באיזה ---

אברהם מיכאלי: נזמן אותך לא לאירועים כאלה.

דני דנון: תודה רבה לשר יולי אדלשטין.

יולי יואל אדלשטיין: גם בלי אירועים.

דני דנון: אנחנו בכל מקרה נקיים ישיבת המשך עוד מספר חודשים בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בשמחה רבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני רוצה לחזור לדורון, בבקשה.

דני דנון: דורון, אני רוצה שתעביר את המסר למנהלים שיושבים מעבר לאוקיינוס, שההרגשה שלנו פה במדינת ישראל, שיש מדיניות של איפה ואיפה בנושא של יוטיוב.

דני דנון: כשיורד סרטון קשה תוך שעתיים וחצי, זה דבר חריג.

דני דנון: לעומת שסרטונים של הצד הפלסטיני יורדים, אבל אחרי שעות וימים ---

קריאה: חודשים.

דני דנון: ואני מבין אותך שיש הצפות ---

דורון אביטל: אבל אדוני, אני באמת מבקש כי אדוני אומר דברים לא פשוטים, ואני שב ומצביע על כך שלא הובאו נתונים בפני הוועדה הזאת על הנושא הזה.

דורון אביטל: זאת אומרת, כשאדוני בא ואומר, אדוני צריך להבין, מדובר על מאות מיליוני ---

דני דנון: אז סליחה, אתה תראה לי סרטון פלסטיני אחד שירד תוך שעתיים וחצי ואני אשנה את ההודעה הזאת.

דני דנון: סרטון אחד אני רוצה שתראה לי.

דורון אביטל: אני לא, אין אצלנו.

דורון אביטל: אני רוצה שיהיה ברור, אין אצלנו טבלת צדק שאומרת – עכשיו אנחנו ניטפל להסברה הפלסטינאית או להסברה הישראלית.

דורון אביטל: אנחנו פלטפורמה שנוהג בצורה שווה לחלוטין ---

דני דנון: סליחה, דורון, אבל איך ירד הסרטון תוך שעתיים וחצי ---

דורון אביטל: אני מסביר.

דני דנון: ותראה לי סרטון אחד של הפלסטינאים שירד באותה מהירות.

דורון אביטל: אני לא באתי ואני לא חושב שזה מתפקידנו, לבוא ולהצדיק את עצמנו כאן באמצעות זה שאנחנו אוכפים על צד כזה או אחר, בצורה כזאת או אחרת.

דורון אביטל: אנחנו פלטפורמה שנוהגת בשוויוניות.

דורון אביטל: המנגנון הוא כזה שהסרט יורד כשמצביעים עליו עם דגל שיש בו בעיה.

דני דנון: אוטומטית?

דורון אביטל: הוא יורד כדי שתבוצע הבדיקה, כי יש כאן נושאים שצריך לבדוק אותם, ואחר כך הוא חוזר, תוך שניתנת לצד שהורידו לו, גם אפשרות להציג את עמדתו.

דורון אביטל: לכן אני כן מבקש להתייחס לדברים בשום שכל, במובן הזה שלא לצאת כאן באמירות שהן לא פשוטות, כנגד פלטפורמה שעושה המון דברים, גם ביוטיוב, לטובת עם ישראל.

דורון אביטל: אני רק רוצה להזכיר מעבר לדבר הזה שאמרתי, שנעשה מחר, אנחנו היינו כאן היום עם שר התפוצות.

דורון אביטל: יוטיוב הקימה ערוץ ליד ושם, עם תכנים לא רק בשפה העברית, בשפה הערבית, בשפה הפרסית לא מזמן, כדי להוציא החוצה עם מאות שעות של סרטים, שמביאים החוצה את הסיפור היהודי ואת השואה שהיהודים עברו.

דורון אביטל: כך שלבוא ולהגיד כאן שיש לנו איזה משהו נגד איזו שהיא מדינה, זה פשוט לא אמיתי, לא נכון ולא קורה.

דורון אביטל: מה שכן, אני כן חושב, ובגלל זה טוב שנעשה הדיון הזה, יש עוד המון מה לעשות בפלטפורמה הדיגיטלית.

דורון אביטל: זו פלטפורמה שרק מתחילה, היא רק בתחילת דרכה.

דורון אביטל: המשרדים פה, יש כאן את משרד ראש הממשלה שאנחנו בקשר איתו, שעושה עבודה מאד טובה.

דורון אביטל: משרד החוץ גם התחיל יותר להיכנס לתחום.

דורון אביטל: אבל עדיין, יש הרבה מאד מה לעשות.

דורון אביטל: צריך תקציבים לדבר הזה, צריך כוח אדם מקצועי לדבר הזה.

דורון אביטל: אנחנו כן ---

אברהם מיכאלי: אם אני הבנתי את הנוהל – אולי אנחנו פה כמדינת ישראל חלשים בהרמת דגלים, כפי מה שאני מבין.

קריאה: נכון, נכון.

אברהם מיכאלי: השאלה, אם יש תגובה כזאת של הרמת דגלים, במינוח שאתה השתמשת בו, אתם כל סרט פלסטינאי תבדקו אותו?

דורון אביטל: אנחנו, אני אומר עוד פעם, אני ממש לא רוצה להיכנס לנושא הזה של דגל פלסטינאי או דגל ישראלי.

דורון אביטל: אנחנו לא בודקים, כשמישהו עושה דגל אנחנו לא שואלים אותך מה דעותיו הפוליטיות.

אברהם מיכאלי: יפה, אז תבדקו כל סרט?

דורון אביטל: כל סרט שיש עליו דגל, אנחנו בודקים אותה, נקודה.

אברהם מיכאלי: זה מעניין.

אברהם מיכאלי: אולי אנחנו נצטרך להתגייס לכך כדי שנרים דגלים.

דורון אביטל: ואני שוב מבקש מאדוני, זה שיש כאן כמה גופים שבאו ואמרו שיש אפליה, זה עוד לא אומר שיש אפליה.

דורון אביטל: יש מאות מיליוני סרטים שעולים ליוטיוב.

דורון אביטל: מתחילת הדיון הזה עלו סדר גודל של 1,500 שעות של סרטים ליוטיוב.

דורון אביטל: מישהו הלך ובדק את כל הסרטים האלה?

דורון אביטל: פלסטינאי, ישראלי?

דורון אביטל: אני מבקש שאנחנו נעזוב את הצורה הזאת של הדיון.

דורון אביטל: יוטיוב זה פלטפורמה מקצועית.

דורון אביטל: כל מי, ואני אומר בצורה הכי ברורה לפרוטוקול, כל מי שעושה הרמת דגל לתוכן מסוים, בהנחה, כמובן שהרמת הדגל צריכה להיות בהתאם לתנאי השימוש באתר, הנושא הזה נבדק במלוא הרצינות, ומטופל בכל הרצינות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: הערה קצרה, קרולין.

קרולין גליק: כן ,רציתי רק להעיר לגבי מה שהנציג של גוגל יוטיוב אמר לגבי הסרטון שלנו והפרת זכויות יוצרים.

קרולין גליק: אנחנו לא הפרנו זכויות יוצרים.

קרולין גליק: אנחנו פעלנו לפנים משורת הדין בהתייעצות עם עורכי דין שמומחים לנושא זכויות יוצרים.

קרולין גליק: ועל כן, כאשר אנחנו ערערנו על ההחלטה, תוך מספר שבועות לא מועט, אבל תוך מספר שבועות – אכן הוחזר הסרטון שלנו ליוטיוב, והאחרים וורנר, בינתיים מן הסתם, כי אין להם case, לא פנה שוב פעם לבקש.

קרולין גליק: עכשיו, אני כן רוצה להצביע על כך באמת בעיה ביוטיוב, שהמערכת שלהם כפי ששלמה עכשיו לחש לי באוזן, מערכת מטומטמת במובן הזה שהיא לא יכולה להבחין בין תלונה או בין הערה שזה מן מעשה של אקרים, שרוצים לחסום את הדרך של צד אחד של ויכוח פוליטי או אחר, להעלות את הדעה שלו ואת העמדה שלו.

קרולין גליק: ועל כן באמת אנחנו רואים שיש בעיה.

קרולין גליק: עכשיו, האם זו בעיה של המערכת של יוטיוב או בעיה שבצד השני הם באו לקרב הזה עם כלי הנשק הנכונים, ואנחנו עוד לא הגענו לזה.

קרולין גליק: אי אפשר לדעת.

קרולין גליק: מה שכן ברור זה שיש בעיה עם סרטונים פרו – ישראלים, שכן מורדים, בין אם זה של דובר צה"ל, בין אם זה של 'לאטמה', בין אם זה של מי שזה לא יהיה, של 'ישראל שלי', שמורדים תוך פרק זמן מאד מאד מהיר, שגורם לאי נחת בלשון המועט, בקרב אנשים שכן רוצים, כן מייצרים וצורכים את החומרים האלה.

שלמה בלס: פרודיות עם אותו מוסיקה נשארו.

שלמה בלס: פרודיות אחרות, שהשתמשו באותה מוסיקה והפרו זכויות יוצרים, לא הורדו.

דני דנון: תודה.

אופיר פלג: יש לי ניסיון קצת שונה עם יוטיוב.

דני דנון: מי אתה?

אופיר פלג: אני אופיר מארגון Stand With Us, בשנה שעברה סטודנטים שלנו מקמפוס ירושלים, הביאו 4 בלוגרים לסיור פרו- ישראלי, בין השאר בצה"ל, בירושלים, בתל אביב.

אופיר פלג: הסטודנטים האלה ישבו עם אנשים ביוטיוב, שנתנו להם אתר שעוצב במיוחד לנושא, הוא נקרא youtube.com/my trip, שכל המטרה שלו הייתה להשתמש בבלוגרים.

אופיר פלג: יש להם מאות אלפי צפיות, ולהביא אותם החוצה לעולם, ודווקא שם היה כן שיתוף פעולה רשמי, מתחת לפני השטח אמנם, וכן ניתן איזה שהוא ערוץ ייעודי לכינוס הזה, ובאמת הפרויקט הזה, על ידי שימוש בבלוגרים, שסטודנטים ישראלים אירחו אותם, הגיעו למאות אלפי אנשים ברחבי העולם.

אופיר פלג: וזה גם, עוד איזו שהיא דוגמא אחת מתוך הפעילות שלנו באתר שנקרא flotilla facts.

אופיר פלג: במהלך ה-flotilla, תוך פחות מ-24 שעות, מהניסיון שלנו שעלה אחרי עופרת יצוקה, ראינו שמה שחסר באמת במרחב המקוון, זו איזו שהיא פלטפורמה שמאגדת את כל המידע ביחד.

אופיר פלג: ומה שעשינו תוך כדי שימוש בפעילים שלנו בפייסבוק, זה מהשנייה שהתקרית ב-flotilla קרתה, תוך 24 שעות הקמנו אתר, והוא תורגם ל-15 שפות שמכיל בתוכו מקבץ של סרטונים ביוטיוב, מקבץ של מאמרי מערכת של עיתונים בעולם שהיו פרו – ישראלים, וזה גם משהו חשוב.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני חייב לקצר.

דני דנון: אני רוצה לפנות למשרד החוץ, נציג משרד החוץ, חיים שחם.

דני דנון: בוא ניקח את המקרה של איתמר.

דני דנון: מה יזמתם מאז האירוע בצורה אקטיבית, שמשרד החוץ בא ואמר – לכו תעשו אחת שתיים ושלוש.

דני דנון: היום היה סיור של בלוגרים באיתמר שכתבו – אף אחד לא קיבלנו שום דבר, לא ראינו שום דבר, לא הייתה נוכחות ברשת אחרי אירוע כזה קשה.

דני דנון: ופה אני שואל איפה הפעילות האקטיבית של משרד החוץ, על המקרה הספציפי של הטבח באיתמר.

חיים שחם: במקרה הספציפי של הטבח באיתמר, במוצאי שבת הועלה באתר המשרד, כמובן הידיעה הראשית בדף הבית של האתר התייחס לאיתמר, עם התגובות הרשמיות.

חיים שחם: היו שם עד מוצאי שבת תגובות רשמיות של נשיא המדינה, של ראש הממשלה, שר החוץ, שר הביטחון.

חיים שחם: היו שם כמה דיווחים, דיווחי תקשורת והודעות דובר צה"ל, שצורפו לעמוד הזה, עם קישורית פנימה, לעוד מידע.

חיים שחם: בהתפתחות האירוע היו עוד כמה מסמכים שהתווספו.

חיים שחם: כתוצאה מההתארגנות לקראת ישיבת הממשלה, היו שם עוד מסמכים של מעקב אחר הסתה, הצהרות מסיתות של הצד הפלסטיני, ושוחרר חומר ראשוני מהחומר של המשרד האסטרטגי, על מעקב אחרי הסתה שגם כן הגיעו לנחלת הכלל באמצעות האתר של משרד החוץ.

חיים שחם: כמובן שגם עדכנו את דף הפייסבוק הרשמי של משרד החוץ, ערוץ הטוויטר של משרד החוץ.

חיים שחם: אבל לגבי הדיון בנושא תמונות, אנחנו חיכינו להחלטה של הדרג המדיני לגבי איך להתייחס לתמונות, ברמה הרשמית.

חיים שחם: כמובן שיש עוד רמות שאנחנו פעילים בהן, הרמה הבלתי רשמית, ההפצה שלא בצורה רשמית, הפניית אנשים שאנחנו מכירים למקורות מידע הלא רשמיים ששם יכולנו לעבוד, אבל לא בדיוק זה הפורום לציין את העבודה הזאת.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני אבקש מהדוברים הבאים בקצרה, כי אנחנו צריכים להתכנס.

דני דנון: 'נפש בנפש', בבקשה.

דני אוברמן: כן, שלום.

דני אוברמן: אני אקח דקה וחצי בדיוק.

דני אוברמן: היזמה של הפרויקט, אני לא בכובע של 'נפש בנפש' כרגע.

דני אוברמן: אני בכובע של דני אוברמן ו... כהן.

דני אוברמן: פרויקט שכתוצאה מדיון שהיה פה בוועדה, בנושא של זהות יהודית, והרעיון שלנו היה למנף את הנושא של סוציאל מדיה, בעולם היהודי.

דני אוברמן: ראינו המון פרויקטים בכל מיני בעולם שעוסקים בזהות יהודית.

דני אוברמן: אבל, לא היה מקום אחד מרכזי שבן אדם במוסקבה יכול ללכת לראות מה קורה בקליפורניה או באוסטרליה, ללכת לראות מה קרה הוא לא הצליח בוונקובר.

דני אוברמן: והמפתחים נמצאים בכל מיני מקומות בעולם.

דני אוברמן: אנחנו בנינו אתר שנקרא folcrom project.

דני אוברמן: folcrom - זו מילה בפיזיקה, למי שרוצה אחר כך לקרוא על ארכימידס ו-folcrom.

דני אוברמן: והאתר הזה הוא אמור להיות לשני קהלים.

דני אוברמן: אחד זה יעד של אנשים שמפתחים כל מיני פרויקטים, אני מצטער, הגרסה פה של האינטרנט אקספלורר היא גרסה 6, במחשב הזה של הכנסת, אז גם על זה אני מוחה.

קריאה: צריך למחות על זה שזה לא כרום.

דני אוברמן: כן, כן, אוקי.

דני אוברמן: אז קשה לראות כל מיני פיצ'רים פה.

דני אוברמן: אבל שוב, שני קהלים.

דני אוברמן: קהל אחד זה מפתחים של כל מיני תוכנות או כל מיני תוכניות בנושא של זהות יהודית, לא חשוב באיזה רקע, וזה כבר בשתי שפות, זה באנגלית וברוסית ויהיה בעוד שפות עוד מעט.

דני אוברמן: והקהל השני זה הממסד היהודי העולמי, שבא לחפש איזה תוכניות רצות בשביל הבוגרים שלהם, בשביל החברים שלהם, בשביל חברי בית הכנסת.

דני אוברמן: לא משנה מה.

דני אוברמן: יהיה אתר אחד מרכזי, שניתן יהיה לשאוב מהם פרויקטים הקיימים בעולם, וניתן לרשום אתרים בעולם.

דני אוברמן: אנחנו גם מציעים שבמקביל גם להסברה הישראלית, יהיה מקום אחד מרכזי, שהוא לא יהיה על ידי הממשלה, אלא על ידי גופים פרטיים, שבו גם כן ירכז את התכנים הישראלים, וכל אחד יכול לשים שם את התכנים שלו מכל העולם על מנת שיהיה מקום מרוכז למידע.

דני אוברמן: זהו, תודה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: יש פה נציגות של אורט שנמצאת איתנו, בקצרה, בדקה, אם תוכל לספר על הפרויקט שלכם, בבקשה.

אלי הכהן: אורט ישראל התחילה ב-2003 בפרויקט שנקרא 'ישראל מתקוונת אליך'.

אלי הכהן: הרעיון הוא שבני נוער מסבירים לבני נוער בעולם.

אלי הכהן: אנחנו מתייחסים לדור החדש בכל רחבי העולם.

אלי הכהן: הפרויקט הוא פרויקט א-פוליטי, והוא בא לתאר את ישראל, אמר פה קודם השר, הוא דיבר על נושא הגמלים.

אלי הכהן: בני נוער רבים במדינות העולם, לא יודעים כלום אבל ממש כלום על ישראל, והמטרה של בני הנוער של אורט, ואני מדבר על תלמידי תיכון, פשוט ליצור קשרים אישיים, קשרים על בסיס אישי, עם חברה גם באירופה, גם בדרום אמריקה, גם בארצות הברית, וגם במדינות ערב.

אלי הכהן: הקשר הזה מתבצע בשלל שפות, ואם אפשר להעלות את האתר של הפרויקט, אני אשמח.

דני דנון: לא, אין זמן למצגת, אני מצטער.

אלי הכהן: לא, לא, לא מצגת, רק להראות את האתר, זה הכל.

אלי הכהן: הקשר מתבצע בשלל שפות.

אלי הכהן: אחת לחודש אנחנו מכנסים את החברה האלה.

אלי הכהן: מדובר בסדר גודל של 100 פלוס בשנה.

אלי הכהן: אנחנו מכנסים אותם אחת לחודש, כדי לשמוע היבטים שונים על ישראל.

אלי הכהן: הילדים חשופים לנושא ההייטק הביוטק, כל מה שנעשה כאן, ומעבירים את המסר הלאה.

אלי הכהן: אני חושב שהדבר הכי מעניין של הפרויקט הזה, הוא פעיל כבר 8 שנים.

אלי הכהן: נושא ההתמדה הוא נושא מאד בעייתי בקטע של הסברה.

אלי הכהן: ההתמדה בעניין הזה נמשכת לאורך כל השנים וחברה שמסיימים ממשיכים עם הפעילות שלהם ברשתות החברתיות, ומה שהוכיח את עצמו בלי שום צל של ספק כפלטפורמה מאד יעילה.

אלי הכהן: אנחנו מודים למשרד החוץ גם וחייבים לציין את זה, על העזרה הרבה של המשרד בקידום הפרויקט.

דני דנון: תודה.

דני דנון: ריצ'רד דרמון, עיתונאי צרפתי, חצי דקה, בבקשה.

דני דנון: קודם כל אני מזמין אותך מחר לבוא לדיון לגבי המקרה של מוחמד א-דורה.

ריצ'רד דרמון: כן, רציתי רק לעודד ולבקש מהכנסת ומהוועדה במיוחד, להעלות את הנושא של הצורך הבלתי נמנע לעשות הסברה ממשלתית ולא ממשלתית - בצרפתית.

ריצ'רד דרמון: כי אתם יודעים כולם שצרפת זה לא מאמץ דיפלומטי מהרבה זמן, אבל זה מעבדה לרע נגד ישראל, מאד ענקית, שמובילה דברים באירופה.

ריצ'רד דרמון: ואני הייתי מאד מופתע אחרי שביקשתי על החיים של האתר המסבירים, ראיתי שזה ברוסית, באנגלית ולא בצרפתית.

ריצ'רד דרמון: למשל, זה כל כך חשוב שאחרי מה שקרה באיתמר, עשיתי סקר טלפוני פרטי, אפילו אצל קרובים וחברים.

ריצ'רד דרמון: בקושי שמעו, אוקי זה היה יום ראשון, אבל בקושי שמעו שזה מה שקרה, ולא ידעו למשל, התקשורת הצרפתית לא הסבירה את זה כמו שצריך, ובאמת זה הדוגמא, אני לא יכול להעריך פה, אבל דוגמא - מתי אפילו דוברי צרפתית, כי אבא של רותי זיכרונה לברכה, הרב בן ישי הוא ממוצא צרפתי, יהודים מצרפת לא ידעו מה שקורה, ואם זה ככה עם היהודים, אז איך זה עם כל האירופאים וכל הצרפתים.

ריצ'רד דרמון: זה צורך גדול.

דני דנון: תודה.

דני דנון: בני שטג, יושב ראש ארגון 'אני לב ישראל', בקצרה מאד.

בני שטג: כן, שלום.

בני שטג: אני מנהל את הדפים הכי גדולים של מדינת ישראל בפייסבוק, וחבל, מאד עצוב שאין זמן לשוחח על זה, כי באמת יש אפליה נגד ישראל בפייסבוק, ואני חושב שיותר מכולם אנחנו מתמודדים עם האתגרים הכי קשים, עם המילים הכי קשות, והתמונות של היטלר ודברים נגד יהודים, וזה מאד קשה להשתלט על זה.

בני שטג: גם הורידו לנו את הדפים כמה פעמים האקרים ערבים.

בני שטג: אנחנו נלחמים בכל הכוחות שיש לנו.

בני שטג: אבל זה כוח, אז אני רוצה להודות לך שעשית באמת פגישה על זה.

אברהם מיכאלי: אבל איך לערבים יש יותר כוח מאשר ליהודים בעולם?

אברהם מיכאלי: את זה אני לא מבין.

בני שטג: כי זה עניין של כסף.

אברהם מיכאלי: היהודים בעולם הרי יותר מבינים מערבים בפייסבוק.

בני שטג: מי כמוך יודע כחבר כנסת, שזה עניין של כסף לקדם דברים דרך המדיה.

בני שטג: אז אם למשל יש דף של האינתיפאדה השלישית, שמקדם אינתיפאדה שלישית, שאתמול היה על 130,000, היום הוא על 150,000.

בני שטג: ויושב ראש הוועדה דנון, לדעתי זה משהו שצריך התערבות ממשלתית, על דף שמעודד אינתיפאדה שלישית בכל העולם.

בני שטג: וזה רק אזרחים ישראלים מאד מודאגים מזה בפייסבוק.

בני שטג: גם היו המון פעולות שהורידו לאנשים פרופילים בפייסבוק, והיו פעולות שפרצו למיילים, ובאמת אנחנו מתמודדים עם דברים מאד לא פשוטים, ואני מאד אשמח אם תהיה התערבות ממשלתית, או שלך באופן אישי, שאני רואה שאיכפת לך מאד מהנושא, לפעול מול פייסבוק, כדי להשיג יותר זכויות לישראל שם.

דני דנון: תודה.

דני דנון: משפט קצר, מיטל שוורץ, איגוד האינטרנט.

מיטל שוורץ: כן, אני נכנסתי באמצע הדיון כי באתי מדיון אחר.

מיטל שוורץ: אני מקווה שאני לא מעלה נקודה שכבר העלו, אבל כמו שאנחנו רואים לגופים הממשלתיים יש קושי בירוקראטי לצאת עם דברים מהר והרבה עבודה נעשית על ידי גופים פרטיים או אנשים פרטיים, והבעיה של האנשים האלה זה להשתמש בתמונות.

מיטל שוורץ: בהרבה מהתמונות, תמונות שהן של הממשלה, שכאילו תמונות ממשלתיות, יש עליהן זכויות יוצרים.

אברהם מיכאלי: יש הצעת חוק.

מיטל שוורץ: יש הצעת חוק של חבר הכנסת שטרית שכרגע מוקפאת, ולא זזה.

מיטל שוורץ: הייתה תקווה שאנחנו ביחד עם משרדי הממשלה נגיע לאיזו שהיא הסכמה.

אברהם מיכאלי: אנחנו נקדם את זה, אנחנו נקדם את החוק הזה, עם פשרה כזאת או אחרת.

מיטל שוורץ: כרגע יש בעיה, כאילו הבעיה היא קיימת.

נתן מאיר: למה, תמונה עולה 15 ₪, והממשלה לא תבעה אף אחד שמישהו עשה בה שימוש.

נתן מאיר: אף אחד.

דני דנון: כן, נתן מאיר, לפ"מ.

נתן מאיר: סליחה.

נתן מאיר: מה שאני אומר שזו סערה בכוס של מים.

נתן מאיר: אלף, נכון שיש הצעת חוק וזה טוב שהצעת החוק תעבור.

נתן מאיר: תמונה עולה היום, אם קונים אותה, 15 ₪, וגם אם לא תעלה 15 ₪, אם תעשי בה שימוש ואם מישהו לוקח תמונה ממשלתית, אף פעם הממשלה לא תבעה מישהו שעשה בה שימוש.

נתן מאיר: אולי אם מישהו יעשה בה שימוש גרוע.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה להקריא את הודעת הסיכום, ברשותכם.

אברהם מיכאלי: אני יכול רק משפט אחד?

דני דנון: בבקשה, חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אני חושב שהדיון הזה הוא דיון הכרחי, שאנחנו כנראה עוד לא קלטנו מספיק כמה אנחנו בזירה הבינלאומית נכשלים, במשך שנים כבר בעניין הזה של שליטה בעזרים, גם הפייסבוק וכל האחרים.

אברהם מיכאלי: כבר המשרד להסברה, לפני שהוקם, כל פעם טענו שמשרד החוץ לא מספיק משתלט על זה, ומשרד החוץ לא מספיק מגיע באופן מיידי לכל מקום בעולם.

אברהם מיכאלי: עכשיו, לדעתי כרגע שיש משרד הסברה, עם כסף או בלי כסף, אני חושב שיש היום הרבה מאד יהודים בעולם, שחלק מהם אפילו שולטים בכל האתרים האלה.

אברהם מיכאלי: הם בעלי השליטה שם.

אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שהם לא יגויסו על ידינו כשכנוע, לא כחובה בצו 8, כמו שאמרת קודם.

אברהם מיכאלי: אבל בשכנוע.

אברהם מיכאלי: ואני אומר לך, אני מכיר כמה יהודים שהם מחזיקים היום את הפייסבוק דוגמא, במדינות אירופה, מבחינת הבעלות.

אברהם מיכאלי: אז לא יכול להיות שאותו אנחנו לא נשכנע, שהערבים יגברו עלינו בכל מיני טריקים שהם יודעים איך להוריד דברים, ואנחנו כיהודים לא נוכל להתגייס לזה.

אברהם מיכאלי: צריך לגייס פה את כל המוחות שהם לדעתי רובם הגדול יתנדבו לזה, ויהיו מוכנים לעזור לנו איך להשתמש בכלים האלה בצורה נכונה.

אברהם מיכאלי: אנחנו מפסידים בזירה הזאת.

אברהם מיכאלי: כל מקרה שלא קורה, לצערנו אפילו מקרה של איתמר, בינתיים אנחנו עם כל הויכוחים בינינו, בינתיים מפספסים את המסר.

אברהם מיכאלי: לכן צריך לגייס את האנשים האלה.

אברהם מיכאלי: אולי אנחנו אפילו ככנסת צריכים לקרוא להקמת פורומים כאלה או אחרים, שהם יעבדו תחת התנדבות, לא תחת גיוס ---

קריאה: בינתיים אנחנו נעשה את זה.

דני דנון: תודה.

גל אילן: אם אפשר לציין הערה קצרה מאד.

גל אילן: שמי גל, דובר משרד ההסברה והתפוצות.

גל אילן: בהקשר למה שאמרת, חבר הכנסת מיכאלי, השר ציין את זה, זה חלק מתוכניות העבודה, ואנחנו מקווים שנוכל להפעיל את זה ממש בקרוב.

גל אילן: זה להפעיל את כל יהדות התפוצות, וליצור עבודה מתאימה, שברובה תהיה לא פורמאלית.

גל אילן: ככה אנחנו מאמינים תהיה עבודה באמת אפקטיבית.

גל אילן: אנחנו פועלים בעניין הזה.

גל אילן: ובעניין ההסברה בצרפתית, זה גם חלק מתוכניות העבודה, וזה יעלה גם באתר.

דני דנון: מצוין, תודה.

דני דנון: אני חייב לסיים.

דני דנון: הוועדה רואה חשיבות רבה להסברה כחלק מביטחון המדינה, ואין ספק בחשיבות שיתוף פעולה של כל הגורמים.

דני דנון: חשיבות ההסברה ושיתוף התפוצות בקרב על הלגיטימיות של מדינת ישראל הינה חיונית; הוועדה קוראת למשרד ההסברה, למשרד החוץ וכל הנוגעים בדבר – לשנות את הגישה המתנצלת, ולהחליפה בפעילות אקטיבית והתקפית; הוועדה רואה חשיבות רבה ומודה לכל הארגונים החוץ פרלמנטרים, היכולים לדבר בשפה ישירה, במהירות ובשיטות מתוחכמות, שבהן הממשלה לא יכולה לפעול; הוועדה מבקשת ממרכז מחקר ומדע של הכנסת, לבדוק את הטענות שהועלו לגבי מדיניות לא שוויונית באתרים השונים; הוועדה תומכת בהפצת התמונות הקשות שהוצגו, בכפוף לאישורי המשפחה.

דני דנון: רק אם נפרסם את התמונות כולן, העולם יידע עם איזה חיות אדם אנחנו מתמודדים.

דני דנון: על ישראל להשקיע תקציבים לשיפור ההסברה, במיוחד לאחר אירועים כאלה, שיכולים לשנות את דעת הקהל בעולם; הוועדה קוראת למשרד ההסברה ולמשרד החוץ, לדבר בשפה שונה, שפת המזרח התיכון; הוועדה תקיים ישיבת המשך תוך 90 יום, על מנת לקדם את הנושאים שהועלו בישיבה.

דני דנון: אני רוצה להודות לכולם, תודה רבה.

דני דנון: הישיבה נעולה.