ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 157, 2011-03-23 09:30

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: אני שמח לפתוח ישיבה של ועדת העלייה הקליטה והתפוצות, והדגש היום הוא על נושא התפוצות.

דני דנון: אנחנו עוסקים בנושא חשוב שמעסיק לא רק אותנו פה בישראל, אלא גם קהילות יהודיות רבות בעולם, כשהנושא שעל סדר יומנו הוא שבירת מוסכמות היחסים בין קהילות העולם היהודי לממשלות ישראל על ידי הארגון היהודי האמריקאי ג'יי סטריט.

דני דנון: הנושא הזה נמצא בפתחה של הוועדה זמן רב.

דני דנון: הוא מגיע כהצעה לסדר של חבר הכנסת עתניאל שנלר ממפלגת קדימה.

דני דנון: הנושא הזה אושר בנשיאות הכנסת, היה עליו דיון במליאה והוא מגיע עכשיו לדיון בוועדה.

דני דנון: בפתח דבריי אני אבוא ואומר שהיו קולות שבאו ואמרו שאין מקום לקיים את הדיון הזה.

דני דנון: ואני מצאתי לנכון כן לקיים את הדיון, למרות הביקורת הקשה שיש לי באופן אישי ויש לחברי כנסת רבים, על הארגון ג'יי סטריט, על ההתבטאויות של הארגון הזה, ועל הצורה שבו הוא מציג את עצמו, כארגון פרו-ישראלי, פרו-שלום.

דני דנון: אני ארצה היום לגעת בנקודה הזאת של הפרו-ישראלי, כי פרו-שלום, אני בטוח שיש הרבה ארגונים ואינדיווידואלים שהם פרו-שלום, אבל הפרו-ישראלי, נקודה בעייתית לדעתי, לאור חומרים שנראה אותם היום במספר סרטונים, התבטאויות של האנשים שהגיעו ואני מאמין שהגיעו לפה נציגים של ג'יי סטריט, מר בן עמי ונציגים אחרים שהגיעו במיוחד לדיון, התבטאויות קשות מאוד כלפי מדינת ישראל ויש ציטוט שאומר שמור אותי מאוהביי, כי משונאיי אשמר בעצמי, אז אני חושב שאם מישהו קורא לעצמו פרו ישראלי ופועל בצורה מאורגנת לקבלת החלטות נגד מדינת ישראל או פועל בצורה מאורגנת על-מנת שלא יוטלו סנקציות על איראן או מסייע לארגון כמו שדו"ח גולדסטון להיות מקודם בקונגרס.

ניצן הורוביץ: מה, כבר עברנו למסקנות עוד לפני שהתחיל הדיון?

דני דנון: נגיע למסקנות, חבר הכנסת הורוביץ.

נחמן שי: אז יש לי הצעה לסדר.

נחמן שי: יש לי הצעה לסדר.

נחמן שי: פתחת יפה, ואתה מתחיל להתחמם.

דני דנון: אני לא יודע איך זה התנהל בג'יי סטריט, חלקכם הייתם שם.

דני דנון: אבל פה אני מנהל את הישיבה.

דני דנון: אולי בג'יי סטריט הכללים אחרים.

דני דנון: אנחנו ניתן לכולם לדבר פה.

שלמה מולה: גם לנו אתה תיתן לדבר.

דני דנון: כמובן לחברי הכנסת, לחברי כנסת לשעבר וכמובן לאורחים שהגיעו ואנחנו נילחם על זכות הדיבור של כל אחת ואחד מהנוכחים בחדר, גם ולמרות שאני בטוח שיהיה לי קשה מאוד לשמוע חלק מהדברים, אבל זה היופי והקושי של הדמוקרטיה.

שלמה מולה: אני מקווה שאתה לא שומע את עצמך, אתה רוצה לשמוע רק את האנשים שינעם לך לשמוע את מה שאתה רוצה לשמוע.

דני דנון: לא, סליחה, אם היה נעים לי, לא היה מתקיים הדיון הזה.

דני דנון: ולא הייתי מאפשר לאותם נציגים שמנסים להיפגש עם נציגים רשמיים של מדינת ישראל ולא מקבלים אותם, מכיוון שאנחנו כנסת.

נחמן שי: אתה בסך-הכל פתחת ישיבה, במקום זה אתה כבר יודע הכל, גם מי וגם מה וגם מו, הכל אתה כבר יודע.

נחמן שי: אז תהיה פתוח, כמו שהצעת, לשמוע דברים של אחרים, דעות אחרות ואז תוכל להגיע לאיזה שהן מסקנות, אולי.

נחמן שי: אתה לא יכול לדעת הכל, לפני שהתחלת את הדיון.

דני דנון: אנחנו נשמע את הדעות של כולם.

דני דנון: אבל אני אומר בפתח דבריי, שלא נוח לי ולרבים אחרים, לקיים את הדיון הזה, אבל בכל-זאת מקיימים אותו.

נחמן שי: אתה לא צריך לעשות אותו בכלל, זאת דעתי.

נחמן שי: הוא דיון מיותר מלכתחילה.

קריאה: הדיון קנטרני.

דני דנון: הצעה לסדר יום שאושרה למליאת הכנסת, לא יודע אם אתם הייתם במליאה באותו רגע.

דני דנון: אני לא הייתי.

דני דנון: אושרה והגיעה לשולחן הוועדה ואני כיו"ר ועדה, הצעות לסדר שמגיעות, חברי קואליציה ואופוזיציה, מקפיד לקיים את הדיונים.

נחמן שי: בסדר גמור.

דני דנון: באופן אישי, כשפנו ארגון ג'יי סטריט ואמרו אנחנו רוצים לבוא, והם הגיעו, אני לא מת על זה.

דני דנון: אני באופן אישי, לא מת על הפעילות של הארגון הזה.

דני דנון: אבל כיו"ר ועדה אנחנו מקיימים את הדיון הזה עכשיו.

דני דנון: נשמע את חבר הכנסת שנלר, נראה את הדברים שהוא רוצה להראות לנו, נשמע את חברי הכנסת שנסעו לג'יי סטריט ויספרו לנו על הפעילות היפה של הארגון הזה לדעתם, נשמע את נציגי הארגון שהגיעו מוושינגטון, נשמע את החברים, ונדון ונקבל החלטות.

דני דנון: אבל להגיד שאני אוהב את זה?

דני דנון: לא.

דני דנון: אבל אני לא פה כדי לעשות רק דברים שאני אוהב.

דני דנון: ולכן אני מתקדם ואני מבקש מחבר הכנסת עתניאל שנלר מקדימה, הוא לא מהליכוד, הוא לא מישראל ביתנו, ואני שמח שזה דווקא מגיע מחבר כנסת מסיעת קדימה, כי לי לא היה נוח לראות שאתם, לא יודע דרך אגב מי נסע או לא נסע, מי שנסע לוועידה השנתית ושחבר הכנסת שנלר העלה בנשיאות הכנסת.

נחמן שי: תגיד, אנחנו שאלנו אותך פעם לאן אתה נוסע, מי מזמין אותך ומי משלם?

נחמן שי: שאלנו אותך פעם?

דני דנון: אתה לא חייב לאהוב.

דני דנון: אתה לא חייב לאהוב את זה.

נחמן שי: מה זה השאלה לאן נסענו ומי, מה זה פה?

נחמן שי: מקארתי הלא מתעורר עכשיו ורואה אותך לפניו.

נחמן שי: איזה מין דבר זה בכלל?

נחמן שי: מה זה עניינך לאן אנחנו נוסעים, אני שואל אותך.

דני דנון: בוודאי שזה ענייני.

נחמן שי: מי שאל אותך לאן אתה נוסע?

דני דנון: חברי כנסת נסעו למדינות אויב.

דני דנון: גם זה היה ענייננו.

נחמן שי: יש בכנסת סמכות אחת.

נחמן שי: יש סמכות אחת שמאשרת נסיעות בכנסת, וזו ועדת האתיקה.

נחמן שי: וזה אתה עוד לא בוועדה הזו, תודה לאל.

שלמה מולה: אם יש לך בעיה אתה יכול להגיש בקשה לוועדת האתיקה לפסול אותנו מלהיות חברי כנסת.

נחמן שי: ומי שנסע ללוב, נסע ללוב, ומי שנסע לוושינגטון, נסע לוושינגטון.

דני דנון: מי שישפוט אתכם זה הציבור שבחר בכם.

שלמה מולה: מאה אחוז.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת שנלר, בבקשה.

עתניאל שנלר: אני מודה לאדוני, יושב ראש הוועדה.

עתניאל שנלר: אני אינני מתכוון להציג את הדברים ברוח הזאת, אלא ברוח שונה לגמרי, ואני אבקש מאוהד, בבקשה, נראה דבר קצר, נאמר כמה משפטים, וברוח של שיח.

דני דנון: מי ערך את הסרטון, בבקשה?

עתניאל שנלר: ישראל שלי.

שלמה מולה: מי זאת ישראל שלי?

עתניאל שנלר: אני מראה עכשיו דברים, אני מניח, כדאי שתסתכלו.

דני דנון: בואו נראה ונדבר על זה.

דני דנון: [מוקרן הסרטון].

דני דנון: תודה.

דני דנון: כן, חבר הכנסת שנלר.

עתניאל שנלר: אדוני יושב ראש הוועדה, חבריי, חברי הכנסת, אורחים.

עתניאל שנלר: איננו מצפים לא לשובה לארץ ישראל וגם לא להקמתה מחדש של המדינה היהודית, הכריזו איחוד הקהילות הרפורמיות ב- 1885.

עתניאל שנלר: אנחנו מדברים היום לצד ההכרזה הזאת, בונה רוטשילד את המושבות במדינת ישראל, בארץ ישראל שעדיין לא מדינה, ובעיני הדיון היום בכלל לא פוליטי, הוא איננו דיון כוחני, הוא דיון מהותי ליחס בין ישראל כמדינה יהודית, ציונית ודמוקרטית, לעולם היהודי כולו.

עתניאל שנלר: ואין שני עולמות יהודיים וכל יהודי באשר הוא יהודי והוא חלק מעמנו, וכך צריכים לראות את הדברים הללו.

עתניאל שנלר: ב- 1912 להזכיר לכולם, מונה התנועה היהודית האנטי ציונית בארצות הברית, שלושה מיליון חברים.

עתניאל שנלר: ומנגד, כ- 10,000 ציונים.

עתניאל שנלר: זה מה שהיה, באותן שנים.

עתניאל שנלר: הפדרציה הציונית ב- 1897, מנתה כ- 10,000 נציגים ולכן בקונגרס הציוני היו ארבעה נציגים מתוך 200, בקונגרס הציוני.

עתניאל שנלר: כי התנועה היהודית בארצות הברית, נלחמה אז, לא היום, אז, לא היום, נלחמה, בציונות.

עתניאל שנלר: ברובה.

עתניאל שנלר: ההסתייגות מהציונות עמדה על שתי רגליים: הרגל האחת – האמונה כי שמירה על קיום העם היהודי יכולה להיות בעיקר במדינת הדמוקרטיה, מדינת החופש, ההזדמנויות, קראו לזה מדינת הזדמנויות הזהב.

עתניאל שנלר: מצד שני, היה חשש, אולי אמיתי, מפחד לנאמנות כפולה שמא יגידו שיהודי ארצות הברית יש להם נאמנות כפולה.

עתניאל שנלר: אחת למדינה יהודית, וליהודים, ומצד שני, למדינתם הדמוקרטית, לארצות הברית של אמריקה.

עתניאל שנלר: ולכך דוגמאות רבות, אני לא אתן הרבה דוגמאות, אולי רק שתיים.

עתניאל שנלר: דווקא מהעת החדשה.

עתניאל שנלר: אני חושב שהפחד שאוחז ביהודי ארצות הברית שנים, לא את כולם, חלקם, סביב הסיפור של יונתן פולארד, מבטא את אותו חשש, חשש שאפשר להבין אותו.

עתניאל שנלר: אני חושב שההתנהגות של הנרי קיסינג'ר, במלחמת יום הכיפורים, שהוא הסכים להביא עזרה לישראל ב- 13 לאותו חודש, שמונה ימים אחרי תחילת המלחמה, כשהוא אמר – כדאי להניח לניצים להכות זה בזה יומיים, מספר ימים, עד שיירגעו קצת, כך אמר קיסינג'ר, גרם לכך שחלק גדול מחבריי נהרגו בסיני וברמת-הגולן.

עתניאל שנלר: משמא מה יגידו.

עתניאל שנלר: הוא כותב את זה בספרו, אני לא מחדש מאומה.

עתניאל שנלר: ולכן, אדוני היושב ראש, המאבק נמצא בשיח ערכי, לא פוליטי, בין הצד הגלותי לצד הציוני ובין התבוללות בעולם היהודי ולצערי הרב העולם היהודי נשחק בהתבוללות, לבין העם היהודי המנסה לשמר את עצמו.

עתניאל שנלר: בין מה יאמרו הגויים, וזאת הנקודה, מה יאמרו הגויים, לבין אור לגויים.

עתניאל שנלר: בין גולה, בעיני, לגאולה.

עתניאל שנלר: על הרקע הזה, אני רואה את הפעילות של הג'יי סטריט כפי שאני ראיתי אותה בעיניים שאני רואה אותה ואולי אני לא ראיתי נכון, במה שהתרשמתי, ממה שנכתב, ממה שניכר, מההצהרות וכו', ארגון הג'יי סטריט איננו ארגון ציוני, הוא לא יכול להיות פרו-ישראלי, אם העובדות כפי שהן מוצגות הן כאלה.

עתניאל שנלר: אומר יושב ראש ארגון הג'יי סטריט, אני מצטט.

דני דנון: אלה בארץ או בחו"ל?

דני דנון: איזה מהם?

עתניאל שנלר: הכללי.

עתניאל שנלר: אנחנו אוהבים אתכם אך חולקים על מדיניות הממשלה.

עתניאל שנלר: לגיטימי.

עתניאל שנלר: לגיטימי.

עתניאל שנלר: אהבה התלונה בדבר.

עתניאל שנלר: נכון, לפי היהדות, אהבה שתלויה בדבר, אינה מתקיימת, אבל בסדר, זאת אהבה התלויה בדבר.

עתניאל שנלר: תנהגו כמו שאנחנו אומרים – נאהב אתכם.

עתניאל שנלר: לא תנהגו כמו שאנחנו אוהבים, רוצים, לא נאהב אתכם.

עתניאל שנלר: ולכן, בפרשנות פשוטה ואני עכשיו אפרש את הפרשנות.

ניצן הורוביץ: אתה אומר אני אוהב את המדינה אבל חולק על מדיניות הממשלה.

ניצן הורוביץ: אתה עצמך.

עתניאל שנלר: תרשה לי, תרשה לי.

עתניאל שנלר: ניצן, זה בדיוק הנקודה, זה בדיוק הנקודה מי אומר מה ומהי דמוקרטיה.

עתניאל שנלר: זאת השאלה, מהי דמוקרטיה, ניצן, ומייד אני אגע בזה ואני מציע שנירגע, כי נדמה לי שההתלהמות הראשיתית של הדיון, לא הראתה על דיון אמיתי אלא קצת יותר פוליטיקה של הדיון ואני מציע שלא.

עתניאל שנלר: אני מפרש את הגישה הזאת כגישה פשוטה.

עתניאל שנלר: גישה שלאורך הציונות היתה, היא לא חדשה, היא קיימת שנים.

עתניאל שנלר: גם היום.

עתניאל שנלר: מדינת ישראל לפעמים, בהתנהלות שלה, מפריעה לנו, ליהדות העולם ולקהילות היהודיות, לחיות בשקט עם השכנים שלנו.

עתניאל שנלר: הלחץ בקמפוסים של הפלסטינים והמוסלמים, מפריעים לילדים שלנו ולנו ליהנות מהאווירה בקמפוס.

עתניאל שנלר: הביקורת הבינלאומית מפריעה לנו לעשות עסקים.

עתניאל שנלר: מפריעה לנו לקדם את האינטרסים שלנו.

עתניאל שנלר: גילויי אנטישמיות מפריעים לנו לחיות באווירה של גילויי אנטישמיות.

עתניאל שנלר: אז עצרו, אתם, מדינת ישראל, תעצרו, תשנו כיוון.

עתניאל שנלר: קשה לנו, אינטרס שלנו, לשמור את הקהילה שלנו, קשה לנו.

עתניאל שנלר: תשנו את דרככם.

עתניאל שנלר: ובכן, רבותיי, אינכם אוהבים את ישראל במובן האמיתי של העניין.

עתניאל שנלר: אתם אוהבים, בצדק אולי, את עצמכם ואת הקיום של הגולה היהודית בחוץ לארץ.

עתניאל שנלר: רוצים לשמר אותה.

עתניאל שנלר: אבל אתם לא אוהבים את ישראל, באמת.

עתניאל שנלר: לא אהבה אמיתית.

עתניאל שנלר: מה קורה בקמפוסים?

עתניאל שנלר: הלכתי ושאלתי.

עתניאל שנלר: הלכתי וצפיתי.

עתניאל שנלר: ושוחחתי עם סטודנטים שהיו עדים לפעילות החשובה של חלק מנציגי הג'יי סטריט, בקמפוסים.

עתניאל שנלר: כן.

עתניאל שנלר: מה הם אומרים?

עתניאל שנלר: אנחנו מנסים להסביר לכם שאנחנו היהודים הטובים, אבל יש כאלה, מעבר להרי החושך בישראל, שלא רוצים שלום או לא רוצים להתקדם לשלום ובגללם המצב כזה.

עתניאל שנלר: אנחנו הטובים, הם הרעים.

עתניאל שנלר: לא, זה לא אהבת ישראל, זה לא אהבת מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: אנחנו הנאורים, מבינים את צורכי אמריקה, את המעמד, מעמדה בעולם.

עתניאל שנלר: הישראלים פחות.

עתניאל שנלר: ואתם טוענים שאתם מייצגים את האינטרס של מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר לכם, יש במדינת ישראל מדינה יהודית, ציונית ודמוקרטית.

עתניאל שנלר: ציונית, יהודית ודמוקרטית.

עתניאל שנלר: ואם ארגון יהודי, נלחם בתחילת הדרך בסנקציות על איראן, בעיני אני פירשתי את זה, שאולי, אולי רוצים לעזור להם להשמיד את העם היהודי במדינת ישראל, עד כדי כך חשבתי, שתקתי, פחדתי, זה לא יכול להיות.

עתניאל שנלר: אחר כך חזרו בהם.

עתניאל שנלר: חזרו בהם הג'יי סטריט.

עתניאל שנלר: אני מעריך את זה.

עתניאל שנלר: אבל למה הם חזרו בהם, הג'יי סטריט?

עתניאל שנלר: זה מה שמדאיג אותי.

עתניאל שנלר: כי העולם קיבל שצריך לעשות סנקציות.

עתניאל שנלר: זאת אומרת, לא המאבק נגד איראן הוביל כאן, לא הרצון, לא הרצון להגן על ישראל, לשמור על ישראל, אלא איך אנחנו ניראה בעולם, העולם אתנו, אנחנו הולכים נגד העניין.

עתניאל שנלר: חברים, זו הציונות.

עתניאל שנלר: אתם אינם ציונים.

עתניאל שנלר: אולי אתם אוהבים את ישראל, מרחוק תראנה ושם לא תעבור.

עתניאל שנלר: ביל"ויים, יש הבדל בין בילויים לבין חובבי ציון.

עתניאל שנלר: אתם ה-חובבי ציון, אתם לא הביל"ויים.

עתניאל שנלר: לכן, אני אומר, כשהג'יי סטריט נלחם בממשל האמריקאי המבקש לעצור גינוי על ישראל, כשאתם יודעים שיורים 50 מרגמות בשבת על הדרום, ואתם יודעים שישראל נאבקת על קיומה, ואתם יודעים שהמזרח התיכון בוער ואתם נאבקים בממשל שרוצה להגן על ישראל נגד גינוי?

עתניאל שנלר: ואתם קוראים לזה פרו ישראל?

עתניאל שנלר: זה נטו פרו פלסטין.

עתניאל שנלר: אנחנו לא רוצים שלום?

עתניאל שנלר: יש לי הפתעה בשבילכם, אני רוצה שלום יותר מכל אלה שיושבים בשולחן הזה.

עתניאל שנלר: אולי אני היחיד גם שישלם במקומו ובביתו, בעד השלום הזה.

עתניאל שנלר: רק אני אמיתי, אני ציוני, פטריוט.

עתניאל שנלר: מוכן לשלם בראשי על השלום.

עתניאל שנלר: ואתם אומרים, נותנים גב לפלסטינים?

עתניאל שנלר: נלחמים בממשל האמריקאי נגד הגנת ישראל?

עתניאל שנלר: ובכן, אתם אינכם ציונים.

עתניאל שנלר: אינכם תומכים כציונים.

עתניאל שנלר: אתם גם פועלים נגד היבט אחר, אתם פועלים בעוד שני היבטים, אומר אותם בקיצור.

עתניאל שנלר: ההיבט האחד, אתם קובעים מה האינטרסים של ישראל.

עתניאל שנלר: מי קובע מה האינטרסים של ישראל?

עתניאל שנלר: ובכן, יש לי חדשות בשבילכם.

עתניאל שנלר: מדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית.

עתניאל שנלר: כאן קובעים את הדמוקרטיה אזרחי ישראל ואזרחי ישראל בוחרים במפלגה שהם בוחרים.

עתניאל שנלר: אפשר לאהוב את זה שהיום ראש ממשלה זה, ראש ממשלה אחר, אבל אינכם יכולים, אינם יכולים לקבוע מה האינטרס של מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: את זה פועלת וקובעת רק מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: לעומת הארגון הזה, כאשר אתה לוקח את הארגון אייפק, אתה רואה שלא משנה אם היה ראש ממשלה בן גוריון או בגין, רבין או שמיר, תמיד תמכו במדינת ישראל כי מדינת ישראל קובעת את האינטרס שלה, כי מדינת ישראל גם קובעת את המהות היהודית שלה.

עתניאל שנלר: שמעתי ופנו אלי אנשי ג'יי סטריט והסבירו לי שאנחנו רוצים לשנות את האופי היהודי של המדינה בפתיחות וקבלת כל התנועות היהודיות באופן שווה במדינת ישראל.

עתניאל שנלר: כן, גם אני רוצה לראות התקדמות בתחום הזה.

עתניאל שנלר: אבל הסטאטוס קוו שנקבע במדינת ישראל שלהיות יהודי, קרי לידה, מילה, גיור, נישואים וגירושים, יהיו על-פי ההלכה האורתודוכסית.

עתניאל שנלר: למה?

עתניאל שנלר: כך החליטה הדמוקרטיה הישראלית.

עתניאל שנלר: אוהבים או לא, לא חשוב.

עתניאל שנלר: ולא ג'יי סטריט ייקבע איך ייראה העולם היהודי של מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: תבואו לכאן, תכריעו.

עתניאל שנלר: כן, ניצן הורביץ, הכנסת תכריע ולא מי שגר מעבר לאוקיאנוס.

עתניאל שנלר: משום שזו מדינה דמוקרטית.

שלמה מולה: אז אתה מוותר על הגלות?

עתניאל שנלר: אני לא מוותר על כלום.

שלמה מולה: אתה מודיע לכולם.

עתניאל שנלר: לא מוותר על כלום.

עתניאל שנלר: כשם שאין להם זכות להצביע, בניגוד לדעתי, בעתים מסוימים.

עתניאל שנלר: אני, למשל, רוצה להציע שכאשר נדבר על חלוקת ירושלים, אם תהיה כזו, אני רוצה משאל של כל העם היהודי, לא מקבלים את דעתי היום.

עתניאל שנלר: כי הדמוקרטיה הישראלית רוצה שרק אזרחי ישראל יכריעו בשאלה הזאת, בעיני ירושלים היא של כולם.

עתניאל שנלר: אבל, גם לי יש ביקורת.

עתניאל שנלר: יחד עם זאת, אני רוצה לקבוע, ובזה אני רוצה לסיים, רק להראות עוד דבר פשוט.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר – אל תפגעו בערכים הציוניים כי אתם אינכם ציונים.

עתניאל שנלר: אל תקבעו לנו איך תהיה היהדות במדינת ישראל, הדמוקרטיה תקבע, ואל תפרקו את המדינה הדמוקרטית, אנחנו מדינה דמוקרטית.

עתניאל שנלר: אני רוצה לסיים ולומר לכם, אני לא קורא להחרים, אני כן קורא למחשבה.

עתניאל שנלר: למחשבה נוספת, בעיקר שלכם, חבריי היהודים הטובים, מארצות הברית, מהג'יי סטריט.

עתניאל שנלר: אני קורא לכם – תבדקו, אל תעשו לי פוליטיקה, עזבו, אל תעשו לי פוליטיקה, בפוליטיקה מצבנו יהיה רע.

שלמה מולה: או שהם טובים או שהם לא טובים.

נחמן שי: זו חשיבה יהודית מתקדמת.

עתניאל שנלר: משום שאני חושב שהדברים הציניים של חבריי אינם ברי תשובה אפילו, אני אחזור ואומר.

עתניאל שנלר: אני חושב שיש לכם שתי אפשרויות.

עתניאל שנלר: אפשרות אחת – להבין שציונות, יהדות ודמוקרטיה, זה אופייה של מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: רוצים להיות שותפים לתנועה הציונית כפי שאנחנו במדינת ישראל מעורבים?

עתניאל שנלר: More then welcome.

עתניאל שנלר: רוצים לחזק את התפישה שלכם?

עתניאל שנלר: תחזקו אותה אצלכם, אל תכתיבו למדינת ישראל את עתידה.

עתניאל שנלר: אני מבקש דקה אחת להראות דבר קצר ואסיים.

עתניאל שנלר: [מוקרן סרטון]

עתניאל שנלר: לא, צה"ל הוא הטרוריסט שהיום ירה.

עתניאל שנלר: צריכים להכריע את ישראל.

קריאה: מה היה המשך המשפט?

עתניאל שנלר: הזרם הציוני המרכזי הוא לא רלוונטי.

עתניאל שנלר: חרם על ישראל.

דני דנון: תודה.

קריאה: מי ערך את הסרט?

עתניאל שנלר: ישראל שלי.

דני דנון: ישראל שלי ותכף ניתן להם לדבר.

דני דנון: זה נערך למי שלא נסע לג'יי סטריט.

דני דנון: אני רוצה להתקדם בדיון ולעבור לנציגי ג'יי סטריט.

דני דנון: ראשון, למר דוידי גילה.

דני דנון: מספר שאלות, ראשית, ברמה האישית, כישראלי לישראלי, שאנחנו לא באותה עמדה, לא נשכנע האחד את השני, אבל הניסיון לשכנע קובעי מדיניות בארצות הברית, במקום להתווכח על דעת הקהל בישראל, במקום לנסוע לעפולה ולחדרה ולנתיבות ולשכנע בצדקת דרכך, שאני חולק עליה, אתם משקיעים המון כסף, המון זמן, המון אנרגיות, וכאילו ויתרתם על הישראלים.

דני דנון: אמרתם – בואו נלך ישר לפריץ, נלך ישר לבית הלבן, לקונגרס, לסנאט, נפעיל את הלחץ שם ונקבע את המציאות ובעצם אתם ויתרתם על לשכנע את הישראלים.

דני דנון: ואני חולק על כך.

ניצן הורוביץ: הימין עושה את אותו דבר בארצות הברית, בדיוק אותו דבר.

דני דנון: אני חולק על כך.

דני דנון: אני אומר – כעיקרון, האם החלטתם לוותר על דעת הקהל בישראל וללכת ישר לבית הלבן ולנסות שם לשכנע?

דני דנון: כי פה, אולי נקרא לזה הילידים, או ה- Natives, או המקומיים, אין מה לעשות, הם אבודים מבחינתנו.

דני דנון: והדבר השני, הדברים שהועלו פה במצגות ובדברים שהטרידו אותי מאוד ולא ידעתי אותם על הארגון שלכם, לגבי הנושא של הווטו, הווטו על איראן ועל הסקנציות.

דני דנון: לי זה נראה תמוה מאוד.

דני דנון: אני אשמח מאוד אם תכחיש את זה פה בצורה גורשת, שלא היה לכם יד ורגל במעורבות כזו או אחרת, במניעת סנקציות על איראן או בניסיון שלא יהיה וטו.

שלמה מולה: לא הבנתי, אתה חוקר או אתה שואל?

דני דנון: לא, אני רוצה למקד אותו.

שלמה מולה: שיגיד את דעתו, אבל.

דני דנון: בוועדה שלך, בוועדה שלך.

דני דנון: : הוועדה שלי זה הוועדה לביקורת המדינה, זו ועדה אחרת.

דני דנון: שם הסגנון יהיה אחר.

קריאה: אדוני היושב ראש, רק להזכיר, ועדת החקירה שרצית, לא הוקמה.

קריאה: וזה לא ועדת חקירה.

דני דנון: קודם כל, אני שמח לראות את כל הח"כים שלא חברים בוועדה וקיבלו כרטיס טיסה לג'יי סטריט, הגיעו גם לוועדה.

נחמן שי: תפסיק את ההצגות.

נחמן שי: תפסיק את ההצגות.

נחמן שי: הזמנת אורחים, תכבד אותם כאורחים, אל תשאל אותם שאלות מוטות, ואתה לא מקארתי.

דני דנון: אני אשאל מה שאני רוצה בוועדה.

נחמן שי: אתה לא מקארתי, הוא לא החליף את השם לדני דנון.

דני דנון: אני אשאל מה שאני רוצה בוועדה.

נחמן שי: הזמנת אורחים, תתייחס אליהם בכבוד.

נחמן שי: : בואו לא נתחיל לבדוק כרטיסי טיסה שאתה מקבל, חבר הכנסת דנון.

נחמן שי: בואו לא ניכנס לדבר הזה.

שלמה מולה: עזוב, למה אתה נכנס בכלל לזה?

שלמה מולה: תן לאנשים לדבר.

שלמה מולה: אתה לא קובע פה דיון, אתה לא שופט, אתה לא תחליט, אתה לא תגיד מה לעשות לאנשים כאן.

שלמה מולה: אתה בסך-הכל חבר כנסת, יושב ראש ועדה.

שלמה מולה: נגמר הסיפור.

דני דנון: יש פה דיון ואנחנו נקבל תשובות.

שלמה מולה: תן לדבר לאנשים, אתה לא יכול כל הזמן להשתלט על המיקרופון.

דני דנון: בינתיים, מי שמפריע לדיבור זה חברי הכנסת שלא ברשות דיבור.

נחמן שי: שמענו.

דני דנון: זה מי שמפריע לדיבור.

דני דנון: וזכותי וחובתי לשאול את השאלות של האורחים הנכבדים שהגיעו במיוחד מוושינגטון, להשיב על השאלות האלה.

שלמה מולה: בסדר, אז תן להם לדבר.

שלמה מולה: מה אתה כופה את כללי המשחק.

שלמה מולה: תן להם לדבר.

דני דנון: חבר הכנסת מולה, סיימת?

שלמה מולה: נו, באמת, לא לא.

שלמה מולה: בסופו של דבר זה מרגיז אותי איך אתה מנהל את הישיבה.

דני דנון: סיימת?

דני דנון: תודה.

דני דנון: מר גילה, בבקשה.

דוידי גילה: שלום.

דוידי גילה: אדוני יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת דני דנון, חברי ועדת הקליטה, העלייה, הקליטה והתפוצות, נציגי ארגונים ושאר מוזמנים, בוקר טוב לכולם.

דוידי גילה: ראשית, אני רוצה להודות לחבר הכנסת שנלר וליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת דנון, שאפשרו את הדיון הזה בנוגע ליחסים בין ישראל ויהדות ארצות הברית.

דוידי גילה: בעיני, הכנסת מסמלת את הריבונות המתחדשת של העם היהודי בארץ ישראל והוועדה הזו, העוסקת בענייני התפוצות, היא המקום והיא בהחלט המקום הראוי לנהל את הדיאלוג על יחסי ישראל ויהדות ארצות הברית.

דוידי גילה: אני גאה להיות פה היום ולייצג חלק נכבד מהקהילה היהודית בארצות הברית.

דוידי גילה: נתחיל מהסוף.

דוידי גילה: אנחנו תומכים באופן נחרץ ביותר בעם ישראל, מדינת ישראל וארץ ישראל.

דוידי גילה: תמיכה זו לא עומדת בסתירה לכך שאנחנו חולקים על מדיניות כזו או אחרת של הממשלה.

דוידי גילה: היום, יותר מתמיד, יש לנו דאגה עמוקה מהכיוון אליו הולכת הממשלה הנוכחית.

דוידי גילה: אנחנו מודעים לכך שיש ביניכם כאלה המודאגים מהעמדות השונות שהובעו על ידינו בנושאים הקשורים לישראל ולכן מונחת לפניכם חוברת ובה מידע רב ומקיף על עמדותינו.

דוידי גילה: מקורות המימון שלנו והנהגת הארגון.

דוידי גילה: חשוב לנו כי תקראו מסמך זה.

דוידי גילה: למרות זאת, לא הגענו לכאן היום בכדי להתווכח על ההבדלים בינינו, אלא לשתף אתכם עד כמה חשוב לאפשר את ההבדלים הללו ולהכילם במחנה של תומכי ישראל.

דוידי גילה: שווה להקדיש רגע לעבר.

דוידי גילה: מאורעות היסטוריים הביאו את חלקנו לישראל ואת חלקנו לצפון אמריקה במקביל.

דוידי גילה: 63 שנים אחרי הקמתה של ישראל, וכ- 100 שנה אחרי הגל האחרון של הגירת יהודים לאמריקה, הקהילות שלנו, כאן ושם, כמעט שוות בגודלן, בעלות מנהגים יהודיים משותפים, אך בעלות היסטוריה, חוויות וזהות לאומית שונים.

דוידי גילה: כעם, יש לנו הרבה סיבות לגאווה.

דוידי גילה: בישראל הקמנו כאן מדינה לתפארת.

דוידי גילה: נווה במדבר של כלכלה יציבה ומפותחת, תרבות ישראלית וגם כוח מגן ואיתן.

דוידי גילה: בארצות הברית, הפכנו ממיעוט עני לחלק בלתי נפרד מהעלית של החברה האמריקאית.

דוידי גילה: השתלבותנו המוצלחת בפוליטיקה, החברה והכלכלה האמריקאית, הם חסרי תקדים בהיסטוריה של העת החדשה.

דוידי גילה: הדור של אבא וסבא שלי, ראה ואף חווה את השואה מחד ואת הקמת מדינת ישראל מאידך.

דוידי גילה: משואה לתקומה, נטבעה בו מחויבות רגשית עמוקה ובלתי מתפשרת למדינת ישראל ולצורך העליון בקיומה כמדינתו הבטוחה, החזקה, של העם היהודי.

דוידי גילה: אני שותף לתפישה זו.

דוידי גילה: אנחנו מחנכים את ילדינו שלהיות יהוד זה להיות אדם טוב.

דוידי גילה: העקרונות המנחים אותנו הם ערכי חירות, שלום וצדק, לאור חזונם של נביאי ישראל.

דוידי גילה: יהודים באמריקה היו תמיד מעורבים במאבקים לצדק חברתי ולתיקון עולם.

דוידי גילה: מהרב אשל שצעד יד ביד עם מרתין לותר קינג בסטרלמה אלבמה, ועד לסטודנטים היהודים שנוסעים להילחם על זכויות הפליטים בדרפור.

דוידי גילה: לפני מהפכת הידע, הגלובליזציה והרשתות החברתיות, למדו הצעירים שלנו על ישראל רק בסנדיי-סקול.

דוידי גילה: שם סיפרו להם שישראל היא נס של העם היהודי, הביטוי לעצמאותו ולחוזקו.

דוידי גילה: סיפרו להם שישראל היא ארץ זבת חלב ודבש, ושלמרות המלחמות, הישראלים ואנחנו גם, חולמים על השלום.

דוידי גילה: רצינו להתגאות בישראל וגם כשקרו כאן

דוידי גילה: דברים שלא היו מקור לגאווה, השתדלנו להסתיר, למעט ולפשר.

דוידי גילה: ברור לכולנו שבעידן בו בני אדם ובעיקר הצעירים שביניהם צורכים כמויות אדירות של מידע, באופן ישיר, הרי שאין דרך בעולם להסתיר את המורכבות במצבה של ישראל, את הדעות השונות לגביה ואת הוויכוח הפנימי בעם ישראל באשר לאפשרויות העומדות בפניה, ובהתמודדותה על עתידה וזהותה.

דוידי גילה: החוזה הקיים בין היהודים בישראל לאחיהם באמריקה, זה שהיה מבוסס על הנחות יסוד ומציאות שהשתנתה, עומד לפוג.

דוידי גילה: חל שינוי תפישתי בקרב היהודים בארצות הברית ביחס לישראל.

דוידי גילה: הקדישו מעט מחשבה לחייכם שלכם, האם יש מערכת יחסים אחת, אישית או מקצועית, בה צד אחד מבקש ומקבל תמיכה מוחלטת באופן עקבי, כשלצד השני אין זכות לבטא את עמדותיו ודעותיו?

דוידי גילה: כיום, אנחנו שותפים בכתיבה וביצירה של החוזה היהודי החדש.

דוידי גילה: זה שמותאם למציאות החדשה בה אנו חיים.

דוידי גילה: חוזה שיש בו מעל לכל, מחויבות לביטחונה ועתידה של ישראל, כביתו של העם היהודי.

דוידי גילה: אבל גם אמירה ברורה ונוקבת הנובעת מערכינו היהודים.

דוידי גילה: כי ישראל חייבת להיות מדינה דמוקרטית.

דוידי גילה: החוזה החדש אינו יכול להיות מבוסס רק על הכתבה חד-צדדית של מה נכון, מי צודק ומי טועה.

דוידי גילה: רק הסכמה על ערכים משותפים וניסיון אמיתי להבין מהיכן כל צד מגיע, יכול להקים מחדש שותפות ישראלית יהודית אמריקאית.

דוידי גילה: שותפות חדשה זו תשנה את מגמת הניתוק מישראל ותרחיב את המעגלים של המתעניינים בה ודואגים לעתידה.

דוידי גילה: שותפות חדשה שכזאת, תסייע לנו, לחזק ולגבש את זהותנו היהודית האמריקאית.

דוידי גילה: כפי שאתם מבינים, נולדתי בישראל וגדלתי בה בצעירותי, שירתתי כמפקד בגולני ואחר כך פניתי ללימודים בחו"ל.

דוידי גילה: ישראל יקרה לליבי, הקמתי כאן חברות מצליחות שתרמו לכלכלה הישראלית, הייתי ועודני מעורב בפילנטרופיה בישראל ובאמריקה, הייתי בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית, פעלתי במסגרת ארגון הפדרציות היהודיות ואף תרמתי לאייפק.

דוידי גילה: איש עסקים טוב חייב לזהות את השוק הבא והלקוח הבא.

דוידי גילה: הסיבה שיסדתי, יחד עם אוהבי ישראל נוספים, את ג'יי סטריט, הוא מתוך ההבחנה שהמוסדות הקיימים בארצות הברית לא מייצגים כראוי את הקהילה היהודית.

דוידי גילה: חובה עלינו לשאול – מדוע, אחרי שנים של השקעה וממון רב, יש רק קומץ של יהודים שמתעניינים בישראל ושיעור ההתבוללות ממשיך לעלות.

דוידי גילה: האם אין מקום לאפשר גישה חדשה, פתוחה וליבראלית יותר?

דוידי גילה: הדברים ידועים.

דוידי גילה: הקמתה של ג'יי סטריט לא התקבלה בברכה על ידי הממסד היהודי הוותיק.

דוידי גילה: זה טבעו של העולם.

דוידי גילה: כאשר מפעל חיים ולעתים גם הפרנסה של קבוצה מסוימת תלויה בכך, יש התנגדות לשינוי.

דוידי גילה: הסיבה לצמיחתו האדירה של ג'יי סטריט והפיכתו מסטארט-אפ לארגון אמיתי הפועל ברחבי ארצות הברית, היא משום שהוא מייצג זרם אמיתי, קבוצה שאנחנו מאמינים היא הרוב של יהדות אמריקה.

דוידי גילה: לפני שבועיים ערכנו את הכנס השנתי בוושינגטון.

דוידי גילה: היו שם למעלה מ- 2,000 איש.

דוידי גילה: מכל רחבי ארצות הברית, ביניהם 500 סטודנטים.

דוידי גילה: 500 סטודנטים יהודים שבאו לדבר על ישראל.

דוידי גילה: זה לא משהו שאפשר היום לקחת כדבר מובן מאליו.

דוידי גילה: במילים פשוטות, בשלוש השנים האחרונות, הרחבנו את השוק.

דוידי גילה: לא גזלנו מכוחו של איש.

דוידי גילה: תודות לג'יי סטריט, יש היום יותר יהודים ויותר צעירים שרואים את ישראל כחלק מהזהות היהודית שלהם.

דוידי גילה: יש לכם, אחינו בישראל, אחריות לנהל איתנו שיחה כנה, להסביר, לשמוע, להבין וגם להתווכח.

דוידי גילה: כשם שבאנו לוועדה הזאת בכנסת, לנהל אתכם דיאלוג, כך אנחנו מזמינים אתכם להמשיך את השיח אצלנו.

דוידי גילה: נשמח לארח כל חבר ועדה באופן אישי בארצות הברית, על-מנת שיוכל להכיר ולהבין את עומק התמיכה בישראל של פעילי ג'יי סטריט ברחבי אמריקה.

דוידי גילה: אני חוזר ואומר, אל תדחקו החוצה את יהודי ארצות הברית התומכים במדינת ישראל, רק משום שאינם מסכימים עם מדיניות ממשלה זו או אחרת.

דוידי גילה: אלו המטילים עלינו מבחנים ומשוכות, מיהו מספיק יהודי עבורם, מיהו מספיק נאמן, או מי מספיק פרו-ישראלי לשיטתם, מסכנים את אחדות העם היהודי.

דוידי גילה: בעת בה אנחנו מנסים להרחיב את היקף התמיכה לישראל לקהלים נוספים, ממשלת ישראל הנוכחית מרחיקה ומתנכרת לחלק גדול ומשמעותי של יהדות ארצות הברית.

דוידי גילה: באנו לכאן כי רצינו להציג את ג'יי סטריט מחדש למקבלי ההחלטות ולישראלים בכלל.

דוידי גילה: אנחנו לא חפים מטעויות, היינו צריכים להיות יותר רגישים וקשובים לרחשי הלב של הציבור בישראל ולהיות מודעים לרגישויות שיש לכם ביחס לנושאים בהם ביטאנו את עמדתנו.

דוידי גילה: אנחנו פתוחים לשמוע את הביקורת הזאת, ובלבד שהיא נאמרת כחלק משיחה עניינית ובונה ולא מתוך כוונה להשמיץ או להסית נגדנו.

דוידי גילה: כותרת הדיון היום היא שבירת המוסכמות, מוסכמות היחסים בין קהילות העולם היהודי וממשלות ישראל.

דוידי גילה: קראתי גם את נאומו של חבר הכנסת שנלר במליאה, ועולה מדבריו כי כדי להיחשב בעיניו פרו ישראלי, ארגון חייב לתמוך בממשלת ישראל ללא סייג.

דוידי גילה: כפי שאמרתי, אנחנו מתנגדים לגישה זו, אך יש לי הפתעה עבורכם, אנחנו איננו הראשונים ובוודאי שאיננו היחידים שחלקו על ממשלות ישראל.

דוידי גילה: לדוגמה, ארגון ציוני אמריקה, ZOA, התבטא בחריפות נגד ממשלות ישראל בתקופת הסכמי אוסלו, תוכנית ההתנתקות ולאחרונה אף ביקר את ממשלת נתניהו בנוגע להקפאה זמנית של ההתנחלויות.

דוידי גילה: אתם מגנים את ג'יי סטריט על כך שאנחנו מביעים ביקורת על היעדרו של תהליך מדיני, אך נוהגים בשוויון נפש, כאשר מיליארד יהודי אמריקאי, מושלדון אדלסון, מממן עיתון יומי ומנסה ברגל גסה לשנות את המפה הפוליטית בישראל.

דוידי גילה: אתם נוהגים בשוויון נפגש כאשר בעל הון יהודי אחר מאמריקה, כארווין מוסקוביץ', מנסה באופן גס לא פחות ליצור חיכוך ומדון במזרח ירושלים בין יהודים וערבים.

דוידי גילה: אותן מוסכמות שאנחנו שוברים, כנראה מעולם לא התקיימו ומכל מקום, אנחנו סבורים שליהודים בעולם יש זכות להביע את דעתם ביחס למדיניותה של ישראל מימין ומשמאל.

דוידי גילה: אין מקום פה לצביעות או העדפה של דעה אחת על השנייה.

דני דנון: נא לסיים, בבקשה.

דוידי גילה: אסיים בציטוט דבריו של ראש הממשלה, אריאל שרון, בפני צעירי תגלית בכנס שנערך בשנת 2003: "אני רוצה שתדעו שישראל היא לא רק פרויקט ישראלי, ישראל היא פרויקט יהודי, כלל עולמי.

דוידי גילה: היא שלכם, לא פחות משלנו ואתם חולקים באחריות למה שיקרה כאן.

דוידי גילה: לא, אינכם צריכים לשאת את כל הנטל על כתפיכם, אבל זוהי אחריותכם, מכיוון שמה שיקרה בעתיד במדינת ישראל, ישפיע על חיי יהודים בעולם כולו".

דוידי גילה: עושה שלום במרומיו, הוא ברחמיו, יעשה שלום עלינו ועל כל יושבי תבל ונאמר אמן.

דוידי גילה: אני מודה לכם על ההקשבה, אני מבקש לאפשר לג'רמי, נשיא הארגון, לומר כמה מילים באנגלית ואחר כך נשמח לענות על שאלותיכם ולשמוע את דעותיכם, ככל שיתאפשר.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: קודם כל, מי שרוצה תרגום לאנגלית, יש פה שירות תרגום אוזניות לפניכם.

דני דנון: אני רק אבקש ממר בן עמי לקצר בדברים, כי היה פה נאום ארוך, יחסית לנאומים בכנסת, מר גילה.

דוידי גילה: תודה רבה שנתת לי.

דני דנון: להשלים את כל דבריך.

דני דנון: אם זה היה חבר כנסת, זה לא היה קורה, לא הייתי מאפשר זאת.

דני דנון: אני רוצה, מר בן עמי, ברשותך, שתי שאלות.

דני דנון: שתתייחס אליהן, אם אתה רוצה.

דני דנון: בסדר, חבר הכנסת מולה, הניסוח?

שלמה מולה: אתה לא צריך לחקור.

דני דנון: תתייחס אליהן, אם אתה רוצה.

נחמן שי: אם אתה פונה בנימוס, אתה יכול.

דני דנון: שאלה אחת, לגבי הנושא של סנקציות על איראן.

דני דנון: נאמר, נכתב, שאתה באופן אישי נטלת חלק בפעילות לובי, על-מנת שלא יוטלו סנקציות על איראן, אם תוכל להתייחס לזה.

דני דנון: שנית, דבר שנאמר שהארגון שלך פעל בנושא הווטו האמריקאי, להפעיל לחץ על ממשל אובמה, לא להטיל את הווטו.

דני דנון: אם אתה יכול בדבריך להתייחס לשתי הנקודות האלו, אני אשמח מאוד.

דני דנון: בבקשה.

ג'רמי בן-עמי: Thank you very much, Mr.

ג'רמי בן-עמי: Chairman.

ג'רמי בן-עמי: Thank you to the members of the Knesset.

ג'רמי בן-עמי: I apologize that I am speaking in English.

ג'רמי בן-עמי: My Hebrew is not good enough for this conversation, and my apologies for that.

ג'רמי בן-עמי: I'm honored to represent and our 170,000 supporters before this committee and before the Knesset.

ג'רמי בן-עמי: Three years ago I helped to found to give voice to a large number of Jewish Americans who, like me, cared deeply about and are profoundly concerned about its future.

ג'רמי בן-עמי: At we've built a home where we work for 's security through a two-state solution to the conflict with the Palestinians, and we ground our work in the Jewish values on which we were raised.

ג'רמי בן-עמי: My own family's connection to goes back 130 years and 4 generations.

ג'רמי בן-עמי: My great-grandparents were in the first aliyah.

ג'רמי בן-עמי: My grandparents were founders of Tel Aviv.

ג'רמי בן-עמי: My father was in the Etzel and a friend and comrade-in-arms with many of the parents of the current members of the Knesset.

ג'רמי בן-עמי: My parents are buried in , a city where I have lived and where I was engaged to be married.

ג'רמי בן-עמי: Like so many members of , I am committed to the dream of a secure and a thriving national home for the Jewish people in the , rooted in the values of our prophets.

ג'רמי בן-עמי: Allow me to be clear: Contrary to the press release from the committee chairman's office yesterday, we did not come before this committee to apologize, but to deliver two clear messages; the first is to reaffirm our deep commitment to the state and to the people of .

ג'רמי בן-עמי: I bring with me a petition signed in just the last 48 hours from over supporters affirming our hope to work with you as allies.

ג'רמי בן-עמי: I also bring hundreds of personal letters from members, including from parents of soldiers in the IDF and from people who raised money for 's fight for independence in the 1940s, that explain how they have found a home at .

ג'רמי בן-עמי: I will leave these letters with you to read so you can see how clearly 's supporters are friends and allies of .

ג'רמי בן-עמי: Second, I come to warn of the grave risk that faces in thinking that only those who hold certain political views can be your friends.

ג'רמי בן-עמי: This country is too small, our people too few and the dangers too great for us to let political differences sever the bonds between Jews living here and abroad.

ג'רמי בן-עמי: The Jewish people are one family, scattered by history to the corners of the globe, yet bound together by shared values and traditions.

ג'רמי בן-עמי: Like all families, at times we see eye to eye, and at times we have our differences.

ג'רמי בן-עמי: In the past, some American Jews have criticized the government of for giving up too much for peace, whether withdrawing from the Sinai, pulling out of , or entering the process.

ג'רמי בן-עמי: Others have criticized 's government for not doing enough for peace, for instance, for continuing the expansion of settlements.

ג'רמי בן-עמי: Such political disagreements are part of the lifeblood of the Jewish people.

ג'רמי בן-עמי: Given the difficult road ahead, our disagreements may very well continue or even deepen.

ג'רמי בן-עמי: But in keeping with our tradition, we should work through our differences with respect, vibrant discussion and open dialogue.

ג'רמי בן-עמי: It only weakens and the Jewish people to make differences of opinion into something greater and to accuse those who criticize Israeli policy of being anti-Israel or worse.

ג'רמי בן-עמי: The choices ahead for are of course yours to make.

ג'רמי בן-עמי: We cannot tell you what to do.

ג'רמי בן-עמי: But as friends and as family, we cannot in good conscience sit by quietly and pretend not to see the dangers you face, in particular the growing international isolation that Israel will confront without a resolution of the conflict.

ג'רמי בן-עמי: We also cannot be silent in the face of the troubling trends that threaten 's Jewish and democratic character.

ג'רמי בן-עמי: These include not only this unprecedented hearing into the political views of a Jewish-American organization but proposals to narrow the definition of who you consider to be a Jew or the application of a loyalty oath to Israeli citizenship.

ג'רמי בן-עמי: Now is not the time to push away your friends and family, even if we criticize one policy or another.

ג'רמי בן-עמי: Such an approach to Jewish Americans will only leave further isolated and at risk.

ג'רמי בן-עמי: It will particularly alienate the younger generation of Jewish Americans who are less comfortable with a relationship in which they are not allowed to raise questions, in which discussions are limited.

ג'רמי בן-עמי: Now is the time to pull together, recognizing we are in this together as one people, one family, with a shared heritage and a common interest in achieving real peace and security.

ג'רמי בן-עמי: will be stronger if its prime minister, its civil servants and its diplomats, including your ambassador in , meet and work with to advance the interests of despite our disagreements over policy.

ג'רמי בן-עמי: We owe this not simply to the dreams of our parents and grandparents but to the hopes of our children and the generations yet to come.

ג'רמי בן-עמי: I thank you very much for the opportunity to engage in this conversation.

דני דנון: מר בן עמי, הדברים שלך היו יפים, ממלכתיים, אפילו במרכז הליכוד אפשר היה להקריא את הדברים האלו.

דני דנון: אני רוצה לבקש ממך להתייחס לשאלות ששאלתי, שאלות מטרידות, לגבי הפעילות שלך, עם השדולה האיראנית, שקראה להתנגדות על סנקציות נגד איראן ולגבי האשמות של חבר קונגרס, לא של חבר כנסת, של חבר קונגרס, אקרמן, שהאשים את הארגון שלכם, שאתם פעלתם שלא יהיה וטו אמריקאי.

דני דנון: שפה, במדינת ישראל, היתה עבודה של משרד החוץ, משרד ראש הממשלה, כולנו עבדנו לראות מה קורה עם הווטו האמריקאי, והאם נכון הדבר שאתם עבדתם על כך שלא יהיה וטו אמריקאי.

דני דנון: זה שתי שאלות שאני אשמח אם תיתן תשובות עליהן.

דני דנון: : היה וטו למרות נתניהו.

דני דנון: לא בזכות נתניהו.

דני דנון: חשוב להגיד.

ג'רמי בן-עמי: First of all, on the sanctions, we worked for the passage of the legislation of sanctions.

ג'רמי בן-עמי: This is one of the misunderstandings and, frankly, lies about that is too common.

ג'רמי בן-עמי: In fact, the ambassador, Michael Oren, called me personally to thank me for our work for the passage of the sanctions legislation.

נחמן שי: So he knows your phone number?

ג'רמי בן-עמי: He does know our phone number.

ג'רמי בן-עמי: We do speak.

נחמן שי: Oh, I thought he forgot.

ג'רמי בן-עמי: And I would urge you to ask him whether or not we supported sanctions or not.

ג'רמי בן-עמי: As far as the veto, our recommendation to the president,.

ג'רמי בן-עמי: as well as to the prime minister of , was to put forward a new diplomatic initiative in order to delay and put off UN action.

ג'רמי בן-עמי: We think the worst place for the fate of to be discussed and decided is the United Nations.

ג'רמי בן-עמי: The United Nations is biased against ; it is a place that is not good for us to resolve the dispute with the Palestinian people.

ג'רמי בן-עמי: And our primary call was for the and for the State of Israel to put forward a new initiative, a new diplomatic initiative to defer this.

ג'רמי בן-עמי: We did say that if that did not happen that the could not veto or should not veto a resolution that essentially states Israeli, that states American policy.

ג'רמי בן-עמי: For eight administrations, the has opposed the settlements beyond the Green Line.

ג'רמי בן-עמי: And for the to veto a resolution that restates its own policy undermines the credibility of the in the international community's eyes, and that itself is no good for the State of Israel.

דני דנון: ואין לך בעיה שבשעה שממשלת ישראל ומדינת ישראל עושה מהלך מסוים, אתם עושים מהלך מנוגד, למרות ההשקפה שלך, אבל בפועל יש פה.

שלמה מולה: הוא אמר לך בצורה ברורה.

שלמה מולה: הוא לא מסכים עם הממשלה שלך, זה הכל.

קריאה: הוא מייצג את יהדות ארצות הברית.

קריאה: הוא מייצג את ממשלת נתניהו.

אילן גילאון: כשראש הממשלה עושה פעולה, שר החוץ עושה פעולה אחרת.

שלמה מולה: שאלת את ליברמן מה הוא חושב על ראש הממשלה באו"ם?

שלמה מולה: נו, באמת.

קריאה: לא, הוא מייצג את ליברמן.

קריאה: הוא מייצג את עצמו.

קריאה: יש פה בלבול.

קריאה: התבלבלתם קצת.

דני דנון: מר בן עמי, אני חושב, יודע לדבר בעצמו.

אורית זוארץ: יהדות ארצות הברית זה לא הזרוע הביצועית של נתניהו.

נחמן שי: הוא קם בבוקר, הוא נסע ימינה.

אורית זוארץ: אתם קצת מתבלבלים.

דני דנון: מר בן עמי יודע לדבר בעצמו.

קריאה: אני חושב שחברת הכנסת זוארץ צודקת, יהדות ארצות הברית ברשותך.

אורית זוארץ: היא לא הזרוע הביצועית של נתניהו.

קריאה: יהדות ארצות הברית, היא לא הזרוע הביצועית של מדינת ישראל.

אורית זוארץ: של נתניהו, אל תגיד מדינת ישראל.

אורית זוארץ: אל תגיד מדינת ישראל.

קריאה: היא לא מחויבת לאינטרס הישראלי.

נחמן שי: היא לא עובדת בשביל דני דנון.

אורית זוארץ: אמרתי נתניהו, אל תערבב.

נחמן שי: היא לא עובדת בשבילו.

אורית זוארץ: וגם לא בשביל ליברמן.

אורית זוארץ: ואל תערבב, אני לא אמרתי מדינת ישראל.

אורית זוארץ: זה מה שהם אמרו וזה מה שהם אומרים, הם מחויבים למדינת ישראל.

אורית זוארץ: תפתחו את העיניים שלכם.

אורית זוארץ: המדיניות שלכם, מי שלא איתי – נגדי, היא נגד מדינת ישראל.

נחמן שי: אולי תבקש חוק נאמנות מהם גם כן?

נחמן שי: הנה לך, שנלר, אתה צריך לעשות חוק.

אורית זוארץ: אתם הדה-לגיטימציה של מדינת ישראל.

אורית זוארץ: תיסעו בעולם, תסתובבו קצת.

אורית זוארץ: אף אחד לא רוצה להיפגש.

דני דנון: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה, חברת הכנסת זוארץ.

דני דנון: ננסה לשמור על הדיון.

אורית זוארץ: סליחה, שלא יכניסו מילים לפי.

דני דנון: אני קורא אותם לסדר פעם שנייה, ואם יהיה צורך, אני גם אוציא מפה את חברי הכנסת.

אורית זוארץ: תוציא אותנו, אנחנו רגילים.

דני דנון: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית, תודה רבה.

דני דנון: חברת הכנסת, תודה רבה.

דני דנון: תלכו תתרעננו, תוכלו לחזור עוד כמה דקות, תודה.

אורית זוארץ: OK.

אורית זוארץ: מי שלא איתי – נגדי.

אורית זוארץ: להשתיק את כולם כאן.

אורית זוארץ: זה לא מדיניות נתניהו.

עינת וילף: הצעקות שלך משתיקות כאן את מי שמבקש לדבר לפי הסדר.

דני דנון: אני רוצה כרגע להמשיך בדיון.

דני דנון: אנחנו ניתן לכל סיעות הבית.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: חבריי, חברי הכנסת.

דני דנון: יש מועדון חברי כנסת, יכולים לעבור למועדון, להמשיך את הדיון שם.

קריאה: אני חושב שהדיון יותר חשוב מאשר הקשקוש הפוליטי.

דני דנון: תודה.

קריאה: זה דיון מהותי וראוי שנדבר על הנושא המהותי.

קריאה: אם זה לא היה פוליטי, לא היה את הדיון הזה.

קריאה: הכל כולו זה פוליטיקה.

קריאה: : אתה מקדם את מטרותיך הפוליטיות, חבר הכנסת שנלר.

עתניאל שנלר: זה הרמה של הדיון של מי שעכשיו דיבר.

עתניאל שנלר: : זה הדיון שאתה יזמת, מה אתה בא אלינו.

דני דנון: אתם באותה מפלגה, לא?

דני דנון: חבר הכנסת חסון.

דני דנון: : אנחנו באופן רשמי, אותה מפלגה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אנחנו, סליחה, אני רוצה לאפשר לחברי הכנסת ולאורחים שנמצאים לדבר.

דני דנון: יש פה רשימה גם של חברי כנסת וגם של אורחים, אנחנו נעשה את זה במקביל, שניתן לאורח ולחבר כנסת, מר לני בן דוד, בבקשה.

לני בן דוד: שלום ובוקר טוב.

לני בן דוד: שמי לני בן דוד, דיפלומט לשעבר בשגרירות ישראל בוושינגטון, פעיל הסברה ומנהל אייפק בארץ עד 97.

לני בן דוד: לפני שבועיים ניהלתי סמינר בגבעת הקפיטול עבור חברי קונגרס בנושאים הקשורים לישראל.

לני בן דוד: אני מודה ליושב ראש ולוועדה על ההזדמנות להופיע היום בנושא חשוב זה.

ניצן הורוביץ: לא, כי היו"ר האשים את ג'יי סטריט שהוא פועל בקונגרס, אז גם אתה עשית את אותו דבר, לא?

ניצן הורוביץ: אמרת שלפני שבועיים זה בדיוק מה שעשית.

לני בן דוד: ניהלתי סמינר.

ניצן הורוביץ: מטעם מי ועבור מי ולמען מי?

לני בן דוד: מטעם הכנס ירושלים.

שלמה מולה: מי התורמים ואת מי אתה בדיוק מייצג?

דני דנון: למה לא הזמנת ארבעה חברי כנסת?

שלמה מולה: הוא יזמין אותך, אל תדאג.

דני דנון: בבקשה, מר בן דוד.

לני בן דוד: היום אני מייצג את עצמי כחברה פרטית.

לני בן דוד: : לא, כי ג'יי סטריט דיווחו מי מממן אותם, אז אם תוכל גם לדווח לנו.

דני דנון: אפשר להיכנס לנושא של המימון של ג'יי סטריט.

לני בן דוד: ברצון רב.

דני דנון: הם דווחו בגילוי לב.

לני בן דוד: לפני כ- 40 שנה, עמד דיפלומט ערבי.

דני דנון: סליחה, חבריי, זו לא ועדת חקירה פרלמנטארית.

קריאה: הסכמנו, זה לא ועדת חקירה.

קריאה: OK, הסכמנו.

דני דנון: כל אחד שיש לו שאלות, יש לכם שאלות למר בן דוד, אנחנו נשמח מאוד שתשאלו אותו בסוף דבריו.

דני דנון: סליחה, מר בן דוד.

לני בן דוד: אם במקרה שאני אהיה חבר כנסת, אז תוכל לשאול אותי.

דני דנון: כשהאורחים מוושינגטון הגיעו ודיברו, אף אחד לא הפריע להם, לא שאל אותם בתוך דברם, הקריאו נאומים יפים מאוד.

שלמה מולה: אנחנו רוצים שאתה תשאל גם אותו בדיוק את אותן שאלות.

דני דנון: סליחה, כל שאלה שיש לך, כל שאלה שתהיה לך בסוף דבריו, תוכל לשאול אותו.

דני דנון: בבקשה, מר בן דוד.

לני בן דוד: לפני כ- 40 שנה אמר דיפלומט ערבי בשם מוחמד מכתי שהדרך לשחרר את פלסטין עוברת דרך וושינגטון.

לני בן דוד: היום אמירה זו נכונה יותר מתמיד, לכן אני רואה במסע הדה-לגיטימציה הנוכחי, כחלק מהלחימה הממושכת נגד ישראל והחזית נמצאת גם בוושינגטון.

לני בן דוד: אני חייב להדגיש שיש בעולם הציוני הרבה מרחב לארגונים מהשמאל ומהימין, ארגונים חילוניים ודתיים, ארגונים יהודיים וגם נוצרים.

לני בן דוד: אולם מעולם לא ראיתי ארגון כמו ג'יי סטריט, המתחבא תחת אצטלה של ארגון פרו-ישראלי, עובד במרמה, בארצות הברית בכלל, בוושינגטון בפרט, על-מנת לחתור, להזיק למדינת ישראל.

לני בן דוד: הנה מקרה טרי, של השבוע, המדגים עובדה זו.

לני בן דוד: אחרי שג'יי סטריט בכו את דמעות התנין שלהם על האובדן של משפחת פוגל באיתמר, הם ניסו לחבל במכתב השבוע, שכתבו חברי קונגרס.

לני בן דוד: חברי קונגרס נועד לתקוף את ההסתה מצד הפלסטינאים.

לני בן דוד: ג'יי סטריט שלחו מכתב לקונגרס ובו נאמר – הארגון ג'יי סטריט מתנגד למכתב שמופץ בימים אלו על ידי שני אנשי קונגרס.

לני בן דוד: לדעתנו עדיף שהצרות של הקונגרס על הסכסוך יופנו למעשיהם ואמרותיהם של שני הצדדים המסכנים את הסיכויים להשגת שלום.

לני בן דוד: אז מאשימים את ישראל גם, עבור מה שקרה וההסתה הפלסטינאית.

לני בן דוד: ג'יי סטריט הגיעו עכשיו ארצה וטענו, שמענו את זה עכשיו, שהם מייצגים כ- 170,000 תומכים.

לני בן דוד: למעשה, המספר הזה מייצג, אני שואל גם כן, אני חושב שמייצג את האנשים שנכנסו לאתר של ג'יי סטריט ותו לא.

לני בן דוד: הארגון סופר אותם כתומכים.

לני בן דוד: אין לג'יי סטריט רשימת מתפקדים המשלמים דמי חברות לארגון.

שלמה מולה: בארגון שלך יש?

לני בן דוד: אני לא מייצג ארגון, אני מייצג את עצמי.

לני בן דוד: ג'יי סטריט תמכו בגינויה של מדינת ישראל באו"ם לפני חודש, כמו ששמענו, מר גילה, נשיא ג'יי סטריט עכשיו שמענו את זה ממר בן עמי, הסביר שהם עשו זאת כחלק מהמדיניות האמריקאית ההיסטורית שקיימת מזה שמונה נשיאים.

לני בן דוד: אך בעמדה זו הם התנגדו למדיניות הממשל הנוכחי, כמו שהיושב ראש שאל.

לני בן דוד: יותר חשוב, איש דמוקרטי, איש קונגרס, ליבראלי, גרי אקרמן, התייחס לעמדת ג'יי סטריט בנושא הווטו ואמר שלג'יי סטריט יש ראש כל-כך פתוח, So open minded, בנוגע למה שנחשב תמיכה בישראל, שהשכל שלהם נשפך החוצה.

לני בן דוד: מר גילה טען שלשום, בטלוויזיה פה, שג'יי סטריט מתנגדים לחרם על ישראל, אולם אחד מהארגונים התומכים בחרם באופן מובהק, ה- Jewish voices for peace, קיבל במה בוועידה של ג'יי סטריט בוושינגטון, אולי חברי הכנסת שמעו אותם.

לני בן דוד: נאמר שם, המנכ"לית של JVB, כי boycott divestment sanctionsה

לני בן דוד: חרם הימנעות מהשקעות ועיצומים של ישראל יאפשרו לכל אחד מאיתנו ההזדמנות לפעול על-פי הערכים שלנו.

לני בן דוד: וכו'.

לני בן דוד: ג'יי סטריט אף נתנו חסות למשלחת של הקונגרס לישראל לפני שנה וחצי, עם שותף – הכנסיות למען שלום במזרח התיכון, ארגון גג שהם הביאו ארצה אתם, ארגון גג וארגונים הדוחפים לחרם על ישראל.

לני בן דוד: רבותיי, שמענו את התשובה בנוגע לסנקציות נגד איראן ושג'יי סטריט תמכו בסנקציות.

לני בן דוד: מה יכול לעשות?

לני בן דוד: זה לא נכון.

לני בן דוד: הם הצטרפו לשדולה האיראנית במועצה האיראנית האמריקאית הלאומית, נייאק, שהתנגדו למאמצי הקונגרס להטיל סנקציות על איראן.

לני בן דוד: מנכ"ל ג'יי סטריט, ג'רמי בן עמי, מנכ"ל השדולה האיראנית נייאק, שיתפו פעולה בכתיבת מאמר נגד הסנקציות, תחת הכותרת – כיצד דיפלומטיה יכולה לעבוד עם איראן ביוני 2009.

דני דנון: מי חתום על המאמר?

לני בן דוד: ג'רמי בן עמי, ופרטי פרסי.

לני בן דוד: המנכ"ל של נייאק.

דני דנון: יש לך את המאמר פה?

לני בן דוד: אני יכול לשלוח.

לני בן דוד: מופיע בהפינטן פוסט.

לני בן דוד: אבל יש לי עוד מאמר.

לני בן דוד: כתוב על ידי בלוגר בשם אנדרווייס.

לני בן דוד: איש שמאלני קיצוני, ועל זה אני מצטט באנגלית – " J Street played a key role in dealing that astonishing defeat to AIPAC and Congress.

לני בן דוד: " ג'יי סטריט תרם לתבוסה של אייפק בקונגרס.

לני בן דוד: "A coalition of peace groups and religious groups spearheaded by NIAC" קבוצה של אנשי שלום, כולל נייאק, "lobbied effectively against a belligerent resolution, House 362, that had been expected to pass overwhelmingly and that would have urged Bush to impose a kind of embargo on Iranian exports.

לני בן דוד: " האיש הזה אומר שג'יי סטריט תמך בפעילות הזאת לטרפד את הסנקציות נגד איראן.

לני בן דוד: בנוסף לתמיכה של ג'יי סטריט בנושא שייח' ג'ראח, ובנוסף, אני מקווה שבמה שהם מסרו לך, בנוגע למימון של הארגון, אני מקווה שמופיעה שם עובדה שהאישה המסתורית מהונג-קונג בשם קונדי אסטיקיול, תרמה יותר מ- 800,000 דולר חצי מהתקציב של ג'יי סטריט 2009, לא יודע מי היא, יודעים שהיא חברה של תורם של ג'יי סטריט, אבל עובדות עליה אין ואני חושב שחייבים לראות אם יש עניין פה של אפילו הלבנת הון.

נחמן שי: אבל הם לא ארגון ישראלי, מה אתה רוצה מהם?

נחמן שי: לני, מה אנחנו הפכנו?

קריאה: תנו לו לסיים, נחמן, בואו נתקדם, נחמן.

נחמן שי: אבל הם לא ארגון ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה תומך בו כי אתה נוסע אליו, מה הוא לא ארגון ישראלי?

נחמן שי: הם לא ארגון ישראלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה תומך בו.

נחמן שי: אבל יוליה, הוא לא ארגון ישראל.

דני דנון: משפט אחרון, מר בן דוד.

דני דנון: בבקשה.

לני בן דוד: משפט אחרון.

לני בן דוד: למרבה הצער, ודרך אגב, אני יכול לחלק לכם את כל מה שכתבתי, ולא רק קיצור הדברים.

לני בן דוד: למרבה הצער, ארגון ג'יי סטריט ינצל את ההזדמנות הזאת כדי למתוח את הרוח לתקופה מעבר לחג הפורים, על-מנת להסתיר את פרצופו האמיתי, האנטי ישראלי.

לני בן דוד: אחרי המסכה של אוהדי ישראל.

לני בן דוד: סדר היום של ג'יי סטריט, תומכיהם וההיסטוריה שלהם, מעידים כי כוונתם היא להחליש את יכולות ההתראה של ישראל ולקדם את אלו המשמיצים את ישראל או לערער על הממשלה שנבחרה באופן דמוקרטי במדינת ישראל.

לני בן דוד: יש מקום וחשוב שיהיו ארגונים בצד השמאל, אבל אלו שתומכים בג'יי סטריט חייבים לחשוב או על ההנהלה של ג'יי סטריט הנוכחי, או על ארגון אחר.

לני בן דוד: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

שלמה מולה: אני, קודם כל, אני מודה לך על ההזדמנות לקיים את הדיון.

שלמה מולה: האמת היא, בהתחלה חשבתי שלא צריך לקיים דיון ודווקא עכשיו כששמעתי גם את כולם, אני מודה לך שאתה מקיים את הדיון.

שלמה מולה: שפכתם את דמנו, כל אלה שנסענו לג'יי סטריט, שפכתם את דמנו, אמרתם לנו, אנחנו עוכרי ישראל.

שלמה מולה: אנחנו אנטי ישראלים, אנחנו אנטי ציונים, ואני אומר לך, אני לא מבקש, כמו אף אחד, שום תעודה לגבי הפטריוטיות שלי למדינה, ותעודת יושר אני לא מבקש מאף אחד.

שלמה מולה: אני גם לא חושב שאנחנו צריכים לבקש, אנחנו כדמוקרטים, כמי שמאמינים בפלורליזם של דעות ומחשבות, שכל מי שלא חושב כמונו הוא פסול.

שלמה מולה: מי שחושב כך, הוא לא דמוקרט.

שלמה מולה: מי שחושב כך, אני חושב שקודם כל הוא צריך להתבייש.

שלמה מולה: אבל יש לי החשש, כל הדיון הזה, כל הרצון להחרים ארגונים יהודיים שאני אומר לך, אדוני היושב ראש, אני מסתכל עליך, עתניאל, אני לא מוכן לוותר על אף יהודי בגולה, בשום אופן, דעותיו אשר יהיו דעותיו.

שלמה מולה: אני לא מוכן להחרים, אני לא מוכן לוותר.

שלמה מולה: אני מוכן להתווכח אתו, אני מוכן להגיע אתו לדו-שיח, אבל מה שאתם עושים כאן, בדה-לגיטימציה הזאת של ארגונים שלא, אולי לא מסכים על כל דבר שהם עושים, אבל לבוא ומראש לקבוע עמדה, כל מי שנוסע לשם הוא מוקצה?

שלמה מולה: כל מי שנפגש אתם הוא מוקצה?

שלמה מולה: הדיפלומטיה הישראלית מקבלת הוראה לא להגיע לשם?

שלמה מולה: ואני אומר לך, הדיפלומטים שלנו בוושינגטון, בשיחות פרטיות שלנו אמרו – אנחנו רוצים ללכת לדבר שם, אנחנו רוצים להיות נוכחים, אבל לא מאפשרים לנו להגיע.

שלמה מולה: קיבלנו הוראה, הוראה מגבוה, מלשכת ראש הממשלה, שר החוץ, לא להגיע לשם.

שלמה מולה: זאת בושה למדינת ישראל, לדיפלומטיה הישראלית.

שלמה מולה: אני הייתי רוצה לראות את הדיפלומטים שלנו שכן יגיעו לג'יי סטריט.

שלמה מולה: יש להם את העוז ואת היכולת, שיסבירו בבקשה את מדיניות ממשלת ישראל, זה חובתם, שיבואו ויגידו בדיוק מה המדינה עושה, מה הממשלה עושה, מה חילוקי הדעות.

שלמה מולה: כמו שעושים את זה במקומות אחרים.

שלמה מולה: אף אחד בשנה שעברה, כשאני הייתי באייפק ונאמתי, חצי שעה מול 8,700 איש, כולל כשסיפרתי את הסיפור האישי שלי, אני לא שמעתי מילה אחת רעה מאף אחד, כולל מג'יי סטריט, למה הופעתי באייפק.

שלמה מולה: אבל כשמגיעים לג'יי סטריט, מגיעים לשם גם להשמיע דעות, ביקורתיות כלפי הארגון, בתחומים מסוימים, אז אפשר בהחלט להוציא הודעות SMS לחברי קדימה, לבוא ולהגיד, להשחיר, להשחית, לפגוע, וראיתם עכשיו.

דני דנון: זה לא יצא מהוועדה.

שלמה מולה: סליחה, אדוני היושב ראש, תן לי.

שלמה מולה: סליחה רגע.

שלמה מולה: מי זה ארגון ישראל שלי?

שלמה מולה: מי מממן אותו?

שלמה מולה: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, אתה מסתכל עלי, אני מסתכל עליך ואני אומר לך הימין הקיצוני בארצות הברית ניסה ועשה הכל כדי לפגוע ביצחק רבין.

שלמה מולה: במדיניות של יצחק רבין, בהסכמי אוסלו.

שלמה מולה: אחר כך באריק שרון, כל ראש ממשלה שהמדיניות כלפי ההתנחלויות לא היה מוצא חן בעיניהם, הזרימו כספים, מיליארדים שפכו, אבל אף גוף בישראל לא דרש לחקור אותם, לא אף אחד לא אמר להחרים אותם.

שלמה מולה: ואני אומר לך, הסימפטום הזה, אתם נתקפים פחד, פחד וחוסר ביטחון עצמי, במה שאתם מייצגים.

שלמה מולה: ולכן, אני מציע לכם להיות צנועים.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, ובזה אני אסיים, ואני רוצה לומר לך.

שלמה מולה: שמעתי את עתניאל, אתה יודע מה עתניאל, אני עצוב ששמעתי אותך שאתה אומר שאתה מוכן לוותר על הרפורמים.

עתניאל שנלר: אני לא אמרתי מילה כזאת.

עתניאל שנלר: לא אמרתי דבר כזה.

שלמה מולה: תן לי להסביר, אני אסביר.

שלמה מולה: אתה אמרת הגיור יהיה אורתודוכסי אך ורק, אנחנו נקבע בישראל.

עתניאל שנלר: הדמוקרטיה הישראלית קבעה מה החוקים של המדינה.

עתניאל שנלר: זה החוק.

עתניאל שנלר: בן גוריון קבע, לא אני.

קריאה: בינתיים, זה בינתיים.

שלמה מולה: רגע, רק שנייה.

שלמה מולה: אני רוצה לומר לך.

שלמה מולה: רגע, אני רוצה לומר לך.

עתניאל שנלר: אפשר לשנות את החוק.

עתניאל שנלר: זה החוק בישראל.

שלמה מולה: עתניאל, אני רוצה לומר לך, אני לא אוותר על ארבעה-חמישה מיליון יהודים רפורמים בארצות הברית, אני לא אבקש מהם רק את כספם, אני רוצה גם את זהותם ואת הערכים שלהם.

שלמה מולה: אני מוכן להתווכח אתם, אבל מה שאתם עושים כאן, בעצם בא ואומר.

עתניאל שנלר: אין בינינו חילוקי דעות, מולה, בעניין הזה, אין בינינו חילוקי דעות.

שלמה מולה: אני אומר לך, אני אומר לכם, מי שהיום קורא להחרים את ג'יי סטריט, מחר מתחיל גם להחרים, יש כאלה שדרך אגב קוראים להחרים את הרפורמים הקונסרווטיבים, רק רוצים שישלחו להם כספים.

שלמה מולה: משפט אחרון שאני רוצה להגיד לך, אתמול בערב, בדיונים שהיו כאן, ברוח האנטי דמוקרטית בחקיקות הגזעניות הקיימות בלילה בשעה שתיים בלילה, שמעתי מישהו בא ואמר – בוא נחרים את עמוס עוז, הוא כתב ספר.

שלמה מולה: הספר שלו, הוא לא ציוני.

דני דנון: לא, הוא הלך לברגותי, להעניק לו את הספר.

דני דנון: הייתי לוקח לו את פרס ישראל.

נחמן שי: רגע, רגע, תגיד את זה בקול רם, אני רוצה לשמוע.

דני דנון: אם היה אפשר, הייתי לוקח לו את פרס ישראל, שהוא מעניק ספר לגיבור הפלסטיני ברגותי.

נחמן שי: אתה מציע לקחת לעמוס עוז את פרס ישראל?

דני דנון: אם אתה רוצה, נחבר את ברגותי לג'יי סטריט, אני לא מציע לך.

שלמה מולה: מה שאני רוצה לבוא ולהגיד – תפסיקו עם חוסר הביטחון העצמי שלכם, תפסיקו להתעמר על השמאל.

שלמה מולה: אני לא מסכים על כל מה שהשמאל אומר, אבל צריך לכבד גם את השמאל, כמו שאנחנו מכבדים את הימין הקיצוני, הימין הקיצוני הוא עושה דה-לגיטימציה למדינת ישראל תדע לך מוסקוביץ', המאחזים הבלתי חוקיים.

שלמה מולה: קשה לכם להסביר את המדיניות הזאת ולכן אתם מחפשים עכשיו ארגון דרכו אתם רוצים למצוא שעיר לעזאזל.

דני דנון: אולי אנחנו המצאנו את ג'יי סטריט, אתה אומר.

שלמה מולה: מה שאני רוצה להגיד לך, דני, יש לך את העוז, ראש הממשלה שלך ואתם, תבואו ותגידו – אנחנו נבנה בכל מדינת ישראל, כולל בהתנחלויות, לא נלך לשתי מדינות לשני עמים, ותסבירו את זה.

שלמה מולה: אל תחפשו ארגונים כדי לדחוף אותם.

שלמה מולה: לכן, אני אומר, בסיכום אני אומר לך, אני בניגוד אליך, בניגוד אליך, הרבה מאוד חברים לא אוותר על אף יהודי, גם כשאני לא מסכים אתו.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מבקש מהדוברים הבאים לקצר כי אנחנו צריכים להתכנס לקראת 11 למליאה.

דני דנון: חברת הכנסת וילף, בבקשה.

עינת וילף: תודה רבה.

דני דנון: אני מגביל אתכם לשתי דקות.

עינת וילף: אשתדל, ברשותך בכל זאת, מאחר וגם לא צעקתי צעקות מיותרות.

עינת וילף: הדיון הזה הוא חשוב במיוחד, כי אני חושבת שמהרבה היבטים אנחנו רואים שהעם היהודי נמצא בצומת מאוד קריטית לעתידו ושגשוגו וההחלטות שהתקבלו כאן והדיון גם שמתקיים כאן הוא חלק מהשלב של האם אנחנו מול התפוצות נהיה במגמה של התקרבות או במגמה של התרחקות ואפילו עוינות וסלידה.

עינת וילף: ואני חושבת שלנו, בכנסת, וגם לג'יי סטריט, יש אחריות מאוד גדולה להבטיח שהמגמות יהיו מגמות של התקרבות.

עינת וילף: ג'יי סטריט זקוק לשם הלגיטימיות שלו, כארגון שמגדיר את עצמו פרו-ישראלי, לקשר שוטף ברמות הגבוהות ביותר עם הממשלה הישראלית ועם חברי כנסת מכל הסיעות.

עינת וילף: זה לא מסייע לו כארגון שזה רק חלק מהסיעות.

עינת וילף: מדינת ישראל מצידה, ממשיכה וזקוקה ליהודים שרואים את שגשוגה של ישראל כביתו של העם היהודי, כהכרחי לעתידו של העם היהודי, גם בתפוצות וגם אם העמדות הפוליטיות שלהם בנושאים המרכזיים שעל סדר היום הישראלי, שונות מאלה של ממשלת ישראל ואפילו רוב הציבור.

עינת וילף: אבל כדי לאפשר את זה, אנחנו צריכים להסכים על כמה כללי התנהלות ודיברנו על זה רבות וגבולות לפעילות וזה דורש מחשבה קצת יותר מורכבת מהצעקות של הלוך ושוב ומה צריכים להיות הכללים האלה?

עינת וילף: רק שניים: אחד – מצידה של ג'יי סטריט, צריך שיהיה כבוד ברור להכרעה הישראלית ולדמוקרטיה וקבלת ההחלטות בישראל.

עינת וילף: ג'יי סטריט לא יכולים לנהוג כמי שמעבירים מסר, אפילו עדין, אפילו סמוי, שממשלת ישראל הנבחרת אינה מייצגת את הציבור בישראל, שהיא לא לגיטימית ושיש להפעיל לחץ חיצוני כדי להביא את ממשלת ישראל לפעול.

שלמה מולה: ארגונים ימניים יכולים לעשות את זה?

עינת וילף: לא.

עינת וילף: לא.

עינת וילף: לפעול באופן שונה מהדרך שבה היא מנתחת את האינטרסים של מדינת ישראל.

עינת וילף: אמרתי שצריך כאן מחשבה מורכבת, בבקשה.

עינת וילף: ודבר שני שג'יי סטריט צריכים זה לקבל אחריות מלאה על אלה שמשתמשים בג'יי סטריט למטרות שבינן לבין תמיכה בישראל אין דבר ואתה יודע שיש אנשים כאלה ואי-אפשר לאפשר להם לפעול תחת הכותרת של ג'יי סטריט.

עינת וילף: אם יש סטודנטים שמבקשים להוריד את השם פרו ישראל, לא לאפשר להם לפעול תחת הכותרת של ג'יי סטריט ויש כאלה שרואים בארגון הזדמנות לפעול נגד ישראל באצטלה פרו ישראלית והארגון צריך להיות חד משמעי וברור שהם לא שייכים אליו.

עינת וילף: ואני רוצה כן להגיד כמה מילים שהן קריטיות על הנושא של מוסר והעם היהודי.

עינת וילף: יש תהליך מאוד בעייתי שבעם היהודי בתפוצות מזהים את המוסר ולהיות אדם מוסרי עם פעילות אנטי ישראלית והתרחקות מישראל.

עינת וילף: כי ישראל מלכלכת ומפריעה לזהות היפה והנקייה שהתקבעה ליהודים בעיקר בארצות הברית.

עינת וילף: אבל זו תפישה נוצרית של המוסר, זה לא תפישה יהודית, זה תפישה שאומרת שככל שאני מתרחק מבעיות ומהעולם הזה, אני הופך לאדם מוסרי יותר ובתפישה היהודית אדם הוא מוסרי כשהוא מתמודד עם בעיות.

עינת וילף: ושובו של העם היהודי לבית לאומי במדינת ישראל הביא אותנו לעמוד עם אתגרים של ניהול מדינה שלא היינו רגילים בהם והקמת מדינת לאום כרוכה באלימות ובהפעלת כוח ובגרימת סבל ובהקרבה ואנחנו ממשיכים להיות מדינה בהתהוות העומדת בפני דילמות.

דני דנון: תודה.

עינת וילף: ורק להגיד, הנושא של התמודדות עם הפעלת כוח, בסביבה שממשיכה להיות עוינת למדינת ישראל, היא היא הנושא המוסרי ומי שמתרחק מזה, הוא לא אדם יותר מוסרי הוא פשוט פחדן והוא פשוט עצלן.

עינת וילף: ולכן מה שחשוב זה שנבהיר שאנחנו כאן בצומת קריטית של שיתוף פעולה, אנחנו חייבים להבטיח שמגמות של התרחקות בין ישראל לעם היהודי לא ימשיכו, שנתקרב, אבל כדי לאפשר את זה, כולנו פה גם חברי הכנסת, גם ג'יי סטריט, חייבים לקבל על עצמם כללי התנהגות ולנהוג באחריות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, בקצרה.

נחמן שי: בוקר טוב.

נחמן שי: הדיון היום הוא קודם כל, הוא חסר תקדים, אני לא זוכר שארגון אמריקאי, יהודי, נקרא לכנסת והתבקש לדווח על פעילותו בארצות הברית.

דני דנון: סליחה, סליחה, קודם כל, הארגון רצה לבוא לפה.

נחמן שי: OK, זה משהו אחר.

נחמן שי: אני לא זוכר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יגידו תודה שנתנו להם את הדיון הזה.

דני דנון: קולט אביטל שנמצאת פה היתה יו"ר הוועדה, היו דיונים בוועדת התביעות, היו הרבה מאוד גופים.

נחמן שי: זה לא דומה.

נחמן שי: אבל הם באו והדיון מתקיים.

נחמן שי: הדיון הזה, אם אתה רוצה לצבוע אותו בצבעים פוליטיים, אתה עושה שירות דב לעניין עצמו כי העניין עצמו מחייב באמת התייחסות רצינית, כבר דיברתי על זה גם עם עתניאל, ולכן אני חושב שאם רוצים לקיים דו-שיח בין ישראל לבין יהדות ארצות הברית, לא עושים את זה במתכונת של ועדות כנסת, באופן הזה ולא בצורה של חקירה ושאלות ותשובות באופן שאתה שאלת.

נחמן שי: לכן, לדעתי, עשית שירות דב, אפילו לעניין המסוים שרצית בו.

נחמן שי: אני רוצה לומר כמה מילים על היחס שצריך להיות לג'יי סטריט ואני מכיר לא רע את יהדות ארצות הברית, כמדומני.

נחמן שי: היהדות הזאת משתנה.

נחמן שי: יכולים להיות געגועים לארגונים שניהלו את ארצות הברית, את יהדות ארצות הברית בעבר הרחוק, הם משתנים, הם נעלמים, עולים כוחות חדשים, כמו בכל מקום, כולל במדינת ישראל.

נחמן שי: ואנחנו צריכים להיות קשובים לאנשים החדשים האלה ולהלכי הרוח החדשים האלה ולכיוונים החדשים האלה.

נחמן שי: כי אם נישאר עם העבר, אז ניתקע בעבר.

נחמן שי: ג'יי סטריט מסמן פלח ומייצג פלח חשוב ביהדות ארצות הברית, פלח שאני לא בהכרח קונה את דעותיו ואמונותיו ומחשבותיו, אבל אני מקבל אותו כייצוג רלוונטי ולגיטימי, של אוכלוסייה או של ציבור גדול בתוך הקהילה היהודית בארצות הברית ואנחנו לא יכולים לאטום את האוזניים ולומר – אנחנו לא יודעים מי הם, אנחנו לא יודעים מה הם ולהיות אדישים אליהם והגרוע מכל, להחרים אותם.

נחמן שי: מי שלא רוצה שיחרימו אותו, שלא יחרים אחרים.

נחמן שי: לא זוכר מפגש של כינוס של 2,500 איש בוושינגטון, שלא היה נציג אחד של שגרירות ישראל בארצות הברית.

נחמן שי: לא היה כדבר הזה, אני אומר לך.

נחמן שי: לא יכול להיות.

דני דנון: ואם זה כנס פרו פלסטיני, גם צריך הארגון להגיע?

נחמן שי: השגרירות צריכה, בוודאי.

נחמן שי: בוודאי.

נחמן שי: בכל מקום.

נחמן שי: היא צריכה לבוא, לשמוע, לראות, ללמוד, לדווח, לדעת.

נחמן שי: מה, הם עוכרי ישראל?

נחמן שי: הם אויבי ישראל?

נחמן שי: מה קרה?

נחמן שי: הם חושבים אחרת.

נחמן שי: ואני אספר לך סוד, יש פה כמה, אני לא מסכים עם רוב הדברים שהם אומרים, אז מה?

נחמן שי: אז זה אומר שלא נוסעים לדבר אתם, שהם מבטלים את הדו-שיח אתם?

נחמן שי: אתה תמצא לי מיליון ציטוטים מהיהדות שאומרת שצריך לדבר עם מי שאתה מסכים ובעיקר עם מי שאתה לא מסכים.

עתניאל שנלר: אין ויכוח על דיבור, יש ויכוח על חתירה נגד האינטרסים של ישראל.

עתניאל שנלר: לא על ויכוח מהותי.

נחמן שי: הם לא חותרים נגד האינטרסים.

נחמן שי: יש להם תפישות.

עתניאל שנלר: כשאתה אומר שצה"ל זה חמאס, זה לא נגד ישראל?

עתניאל שנלר: נו, באמת.

עתניאל שנלר: זה מה שהם אומרים.

קריאה: תגיד לי מי אמר את זה?

קריאה: מי אמר את זה?

קריאה: ג'יי סטריט.

שלמה מולה: הוא לא ג'רמי בן עמי.

קריאה: שיח – כן, אבל לא חתירה.

ניצן הורוביץ: אתה צוחק אפילו כשאתה אומר את זה.

ניצן הורוביץ: הם אמרו שצה"ל זה חמאס?

עתניאל שנלר: הם אמרו שצריך להחרים את ישראל.

ניצן הורוביץ: אתה דמגוג.

ניצן הורוביץ: אתה דמגוג, לקחת איזה סרט מהיוטיוב שאיזה זקנה אמרה, והם אמרו.

עתניאל שנלר: כשהנציג שלהם בארץ אומר שמדינת ישראל קמה בטעות וזה היה משגה.

עתניאל שנלר: זה אולי?

עתניאל שנלר: זה דמגוגיה?

עתניאל שנלר: דמגוגיה?

דני דנון: אתה ליצן.

דני דנון: אתה ליצן.

עתניאל שנלר: דמגוגיה?

עתניאל שנלר: שראש ג'יי סטריט בארץ אומר שישראל היתה, הקמת ישראל היתה משגה, זה דמגוגיה?

דני דנון: חבר הכנסת שנלר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דני דנון: חבר הכנסת שנלר, פעם שנייה.

דני דנון: אני אוציא אותך.

דני דנון: אני אוציא אותך בלי להסס.

דני דנון: בלי למצמץ.

דני דנון: משפט סיכום, בבקשה.

נחמן שי: חבריי גם רוצים.

קריאה: אפשר לדעת מי יושב ראש של ג'יי סטריט בארץ?

עתניאל שנלר: זה שאמר שישראל היא כנראה משגה, כך הוא אמר.

קריאה: דניאל לוי.

קריאה: דניאל לוי אמר.

עתניאל שנלר: רוצים לראות את זה מחדש?

דוידי גילה: קודם כל, לג'יי סטריט אין יושב ראש בישראל, רק להבהיר.

איילת שקד: חבר הכנסת שנלר, מי שאמר את זה, זה דניאל לוי.

איילת שקד: הוא אחד ממייסדי ג'יי סטריט והוא אמר – אם מדינת ישראל צריכה לחיות על חרבה, אולי מדינת ישראל היא לא רעיון כל-כך טוב.

דוידי גילה: דני, מה הולך כאן?

דוידי גילה: תסיים את העניין הזה.

דני דנון: להערתך, מר דווידי, דניאל לוי קשור אליכם?

דוידי גילה: ההערה שהגברת אמרה לגבי, מה שדניאל לוי אמר בצורה שזה מוצג, הוצא לגמרי מהקשרו, לגמרי מהקשרו.

דני דנון: זה עדיין קשור אליו?

דוידי גילה: הוא קשור אצלנו כיועץ חיצוני, הוא לא חבר פורמאלי בשום תפקיד בג'יי סטריט.

דוידי גילה: אני רוצה להגיד גם שדברים שנאמרו היום על ג'יי סטריט.

דני דנון: באתר שלכם הוא עדיין מופיע, נכון להבוקר.

דני דנון: כפעיל, כיועץ?

דוידי גילה: מה זה קשור?

קריאה: מה שפייגלין אומר מייצג את נתניהו?

קריאה: : אני אתן לך דוגמה, חבר הכנסת דנון, רגע, שנייה, חבר הכנסת דנון.

קריאה: אתן לך דוגמה.

קריאה: חבר הכנסת שנלר מופיע כחבר כנסת מטעם קדימה, אבל הוא מייצג את קדימה?

עתניאל שנלר: יותר ממך.

עתניאל שנלר: אני איש המרכז, אני לא השמאל הקיצוני, אדוני.

עתניאל שנלר: אני לא מנהיג בית"ר לשעבר שעבר שמאלה עד קצה הדרך.

עתניאל שנלר: כן, אדוני.

עתניאל שנלר: : אתה לא מייצג את קדימה, אתה רחוק.

עתניאל שנלר: שנות אור.

עתניאל שנלר: שתי גדות לירדן, זו שלנו וזו גם כן.

עתניאל שנלר: : אני יודע מה אמרת לאריק שרון בחדר.

עתניאל שנלר: אני יודע מה אמרת לאריק שרון בחדר.

עתניאל שנלר: רבין לקח אותי לעשות שלום.

עתניאל שנלר: לא אותך.

עתניאל שנלר: : תאמין לי, אם אנחנו יום אחד נפרסם מה אמרת לאריק שרון בחדר ובדיוק למה הסכמת שהצטרפת לקדימה, שום מפלגה מהימין לא תקבל אותך.

עתניאל שנלר: בחיים לא תקבל אותך.

דני דנון: חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דני דנון: בפעם הבאה, אתם שניכם יוצאים מפה, תודה.

דני דנון: אנחנו לא נצביע פה מי מייצג את קדימה.

דני דנון: : אנחנו יודעים מה אמרת לאריק שרון, אנחנו יודעים מה אמרת כדי לקבל כיסא בכנסת.

דני דנון: אנחנו יודעים מה אמרת.

עתניאל שנלר: בניגוד אליך, בניגוד אליך, אני נלקחתי על ידי רבין לעשות שלום, ועל ידי אחרים, לא כמוך.

עתניאל שנלר: לא כמוך.

דני דנון: שניכם יוצאים, תודה רבה.

עתניאל שנלר: ראש בית"ר.

דני דנון: תלכו לסיעת קדימה, תנהלו את הדיון הזה שם בסיעת קדימה.

דני דנון: אנחנו לא נצביע פה מי מייצג את קדימה.

דני דנון: נחמן שי, משפט אחרון, בבקשה.

נחמן שי: המשפט האחרון שלי אומר שבין כל האנשים שהיו באירוע בוושינגטון, אני חוזר אליו כי הוא האירוע שכביכול שימש אותנו, היו מאות אנשים צעירים, מאות אנשים צעירים, שבאו, הם הדור העתידי, הם אלה שמסתובבים בקמפוסים האמריקאיים וצריכים ושומעים דברים.

נחמן שי: והם אלה שחייבים לקבל תשובות לשאלות שלהם ויש להם שאלות מאוד קשות ומאוד רלוונטיות.

נחמן שי: יושב שם ברוך בינה שהיה קונסול כללי שלנו בשיקאגו, הוא יספר לך מה הולך בקמפוסים האמריקאים, איך צריך לבלום אותם.

נחמן שי: אנחנו לא יכולים לדחות את האנשים האלה, אנחנו לא יכולים להגיד להם שאין לנו תשובות.

דני דנון: רגע, אם יש כנס של נטורי קרתא, גם משרד החוץ צריך ללכת לעשות פעילות?

נחמן שי: הוא חייב לדבר גם עם נטורי קרתא.

דני דנון: עם מי שלא רוצה להיות ציוני?

נחמן שי: בוודאי, בוודאי שהוא צריך לדבר גם עם נטורי קרתא, מה קרה?

נחמן שי: הוא צריך לדבר עם כל מי שרוצה לדבר.

קריאה: אבל אל תשווה, אי-אפשר להשוות בכלל.

נחמן שי: צריך לדבר עם כל מי שרוצה לדבר.

דני דנון: זה הכיוון, הכיוון הוא לנטורי קרתא.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: תן לחברים אחרים לדבר, תודה.

דני דנון: בבקשה, חבר הכנסת שי, תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מנציגת ישראל שלי דקה ולאחריה חבר הכנסת.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אני מבקש, אני רוצה לשאול את נציגת ישראל שלי.

איילת שקד: אם נעשה דיון על תנועות פרו ישראליות, אני אבוא ואדבר.

איילת שקד: כרגע הדיון הוא על ג'יי סטריט.

איילת שקד: : גברתי, אולי תזכירי שעבדת עם בנימין נתניהו, תספרי לוועדה שעבדת עם בנימין נתניהו.

איילת שקד: אני הייתי מנהלת הלשכה של נתניהו באופוזיציה.

איילת שקד: : ועכשיו החברים העשירים של נתניהו משלמים לך משכורת, דרך ישראל שלי.

איילת שקד: גם את זה תגידי.

איילת שקד: אני מקבלת משכורת מחברת אקססי אינסטרומנט, בניגוד אליך.

איילת שקד: אני לא מקבלת משכורת מהמדינה, אני שייכת למגזר הפרטי.

דני דנון: יש לך דקה, בבקשה.

דני דנון: איילת.

איילת שקד: את זה אני עושה בהתנדבות.

איילת שקד: ג'יי סטריט זה ארגון אנטי ישראלי שרוצה פשוט לעקוף את הדמוקרטיה בישראל.

איילת שקד: דווידי גילה, אני פונה אליך.

איילת שקד: אני למדתי הנדסת חשמל ומדעי המחשב באוניברסיטת תל-אביב, בשנות ה- 90.

איילת שקד: חברים שלי עבדו, אני לא חושבת שיש מישהו אחר בחדר הזה, אני חושבת שאתה באמת תרמת למדינה יותר מכל אחד אחר בחדר הזה, גם ביצירת מקומות עבודה, גם בתרומה לתל"ג, גם בפילאנטרופיה גדולה.

איילת שקד: אני שנים עקבתי אחריך בתור מהנדסת מחשבים, זאת אומרת, עניין אותי המקרה שלך ואני נדהמתי לפני שנה כשגילית שאתה עומד בראש ארגון ג'יי סטריט.

איילת שקד: אני יודעת שאתה ציוני ושכנראה המטרות שלכם היו גם טובות, למנוע התבוללות ולחזק את הקשר עם יהדות התפוצות ועם היהודים הצעירים בקמפוסים, זה חשוב.

איילת שקד: אבל איפה שהוא אתם התבלבלתם, איפה שהוא זה התפקשש.

שלמה מולה: את רוצה לחנך אותו?

שלמה מולה: מועצת יש"ע רוצה לחנך את דווידי?

שלמה מולה: באמת.

איילת שקד: איך יכול להיות שארגון שהוא פרו ישראלי, פועל באו"ם נגד הטלת וטו שזה בנפשה של המדינה.

איילת שקד: הרי אתה בעצמך אמרת שבאו"ם, האו"ם הוא עוין כלפינו ואתה אמרת, סליחה, בן עמי, ולא יכול להיות, זה לא טוב לנו שהדיון עובר לרמות של האו"ם, אז איך אתם באו"ם פועלים נגדנו?

קריאה: וכששר החוץ של ממשלת ישראל קוטל את ראש ממשלת ישראל מעל במת האו"ם, זה בסדר?

קריאה: את מדברת?

קריאה: אלה כלום ליד זה.

איילת שקד: לא, הוא לא ניסה במועצת הביטחון לפעול נגד מדינת ישראל.

קריאה: יש הבדל בין אזרחים ישראלים לאזרחים לא ישראלים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת דניאל בן סימון, בבקשה.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב ראש, התנהגת יפה עד לדקות האחרונות, תמשיך, תחזיק מעמד עוד כמה דקות.

דניאל בן-סימון: אני רוצה לומר שאני לא נאיבי בבית הזה, במיוחד אחרי הלילה שהיה, השכמנו בבוקר, עם שני חוקים חדשים, אחר הצהריים יש חוק על ועדת חקירה.

דניאל בן-סימון: אני לא נאיבי בעניין הזה.

דניאל בן-סימון: הסיפור הזה, הוא לא, השולחן הזה והחדר הזה, הוא לא מבודד משרשרת של מקרים, שמשנים את פרצופה של המדינה.

דניאל בן-סימון: שנלר הוא מקרה בודד, קיצוני, שולי, אבל הוא מייצג איזה שהיא תפישת עולם, גם שלך, שהולכת ומשתרשת.

דני דנון: אולי אתה קיצוני ושולי.

דני דנון: סליחה.

דני דנון: אתה מחלק ציונים.

דניאל בן-סימון: רגע.

דניאל בן-סימון: לא ראיתי אותך בנאום של נתניהו, על שתי מדינות.

דניאל בן-סימון: אני לא ראיתי אותך.

עתניאל שנלר: אני לא חושב שתרומתך היתה גדולה מתרומת מישהו כאן מסביב לשולחן שתיתן ציונים.

עתניאל שנלר: כן, אדוני העיתונאי.

עתניאל שנלר: כן.

עתניאל שנלר: יש שעושים ויש שכותבים, אתה לא תגיד עלי שאני קיצוני.

דניאל בן-סימון: אתה איש קיצוני ביותר, הבאת ארגון יוצא מן הכלל, פרו ישראלי, ציוני, אני גאה שנסעתי, נאמתי בפני 3,000 יהודי שאילולא ג'יי סטריט היו מתהלכים ברחובות ומפגינים נגד ישראל, הכנסת אותם למסגרת ישראלית, לשיח עם ישראל, במקום להגיד להם תודה, אתה מוקיע אותם.

עתניאל שנלר: תודה, אני מודיע לכם שאני מודה לכם על כך שעזרתם שלא יהיה חרם על ישראל.

דניאל בן-סימון: אני אומר לך, דני דנון.

עתניאל שנלר: אני מודה לכם שעזרתם שלא.

דניאל בן-סימון: תפסיק אותו כבר.

דני דנון: תן לו לדבר, בבקשה.

דניאל בן-סימון: אני אומר לך, אני מודע לכך שהשוליים במדינה הזאת הולכים ומשתלטים על האנשים השפויים.

דני דנון: אולי אתה השוליים, אנחנו רוב.

דניאל בן-סימון: רגע, תן לי לדבר.

נחמן שי: רגע, את היושב ראש.

דני דנון: אני קורא אותך לסדר.

דניאל בן-סימון: ואני ראיתי את הצבא הפרטי של ליברמן, אתמול.

דניאל בן-סימון: מעביר חוק אחרי חוק, ואני אומר לך, בסוף כולנו נשלם את המחיר הזה, של אנשי שוליים, שפעם היו בשוליים, היום הם הולכים ומשתלטים על החברה וכולנו נשלם.

דניאל בן-סימון: לכן אני אומר לך, תדאג שהבוס שלך, תדאג, שלא יבוא כעד לוועדה שתקימו עוד מעט ועדת חקירה, ברגע שהוא יסכים לממש את החזון של שתי מדינות ואני אומר לכם, ג'יי סטריט אני פה לא, שוב, אני לא מכיר אותם, באתי לנאום, הוזמנתי, הרגשתי גאווה ישראלית.

דני דנון: תודה.

דניאל בן-סימון: רגע, עוד משפט.

דניאל בן-סימון: אני אומר לכם, לבוא לכאן, להעמיד אותם לדין, יהודים שחושבים אחרת ממך, אגב, וטוב שהם חושבים אחרת ממך.

עתניאל שנלר: פועלים, לא חושבים.

עתניאל שנלר: פועלים.

עתניאל שנלר: לחשוב – מותר, לפעול – אסור.

דניאל בן-סימון: עתניאל, אני מבקש ממך.

דניאל בן-סימון: הגדרנו את השוליים של הוויכוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא מבינים למה אסור לפעול נגד ישראל, אתה לא מבין?

עתניאל שנלר: לפעול נגד האינטרס של המדינה?

דניאל בן-סימון: צריך לנצל את הישיבה הזאת ולומר לג'יי סטריט תודה רבה על השירות שאתם עושים לחברה הישראלית, למדינת ישראל והלוואי ויהיו עוד ארגונים כאלה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: השר לשעבר, מלכיאור, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: תודה, כבוד היושב ראש.

מיכאל מלכיאור: היה לי חשוב לבוא לדיון הזה, על אף שאני מודה ומתוודה, אני לא הייתי בג'יי סטריט, לא נאמתי בג'יי סטריט, לא נסעתי לשם, הייתי השר הראשון בממשלת ישראל שהיה מופקד באופן רשמי על הנושא של העם היהודי, משרד שהפך להיות משרד קבוע פה.

מיכאל מלכיאור: ואני באתי לפה כי אני בדקתי, אני, מאז מאוד מאוד דואג, את המצב של העם היהודי, שחלק מאוד מאוד גדול מכל הצעירים הלא אורתודוכסים, הולכים ומתרחקים מלב הציונות ומהקשר עם מדינת ישראל, בכלל הקשר עם היהדות.

מיכאל מלכיאור: גם כל סוגי היהדות.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזו המשימה הגדולה ביותר, שלנו, גם כמדינה וגם כעם היהודי.

מיכאל מלכיאור: יש פה קבוצה מאוד גדולה ומאוד לגיטימית של צעירים יהודים, ידידי ולא במירכאות כפולות, עתניאל שנלר, אתה טועה, זו לא אהבה התלויה בדבר, זו אהבה אמיתית, היא לא תלויה בדבר, היא חולקת וזה לגיטימי, היא חולקת על עמדות של ממשלת ישראל.

מיכאל מלכיאור: היא לא נגד מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: כמו שבכל התקופות, גם תקופות שאני ישבתי בממשלה, היו אנשי ימין שהם דווקא מתחברים עם אנשים שכן יש להם אהבה תלויה בדבר, זה האוונגליסטים שהם פה חוגגים בכנסת, שהאהבה שלהם היא באמת תלויה בדבר, באמונה באותו האיש וכו'.

מיכאל מלכיאור: אבל אתה יודע את זה היטב, אין בעיה, הם יכולים לבוא, זה הכל לגיטימי.

מיכאל מלכיאור: פה יש קבוצה שחולקת על דעה של חלק מחברי הכנסת, חלק לא.

מיכאל מלכיאור: חשוב ביותר, אנשים רציניים, אנשים שאיכפת להם מישראל, לא אנשים שהתנתקו מישראל, אנשים שאיכפת להם, חשוב מאוד להיכנס לשיח אתם, לא להחרים אותם.

מיכאל מלכיאור: מה עשו עם ההוראות של משרד ראש הממשלה, שגרירות ישראלית בוושינגטון, זו פשוט איוולת, זה מזיק למדינת ישראל ואני דווקא לוקח את המשפט האחרון שלך.

מיכאל מלכיאור: אמרת שאתה קורא למחשבה, זה נכון לגבי כולנו, ואתה מתנגד לגמרי להחרמות.

מיכאל מלכיאור: פה נקבל את זה, אנחנו כולנו חלק מהעם היהודי, משני הצדדים של זה, בוא ניכנס לשיח עמוק, לא נחרים משתתף, נשוחח ביחד, לפעמים נגיע להסכמות ולפעמים לא.

מיכאל מלכיאור: עוד נקודה אחרונה, הביטוי שלך כלפי היהודים הלא אורתודוכסים שאין להם לגיטימיות בלהתנגד לחוקים של הכנסת.

מיכאל מלכיאור: יש לגיטימיות בזה, למה הם לא יכולים להתנגד לדבר שנקבע פה בכנסת?

מיכאל מלכיאור: יש חברי כנסת גם שמתנגדים לדבר שנקבע בכנסת, יש חברי ממשלה שמתנגדים.

מיכאל מלכיאור: ודבר אחרון, יש סוג של דה לגיטימציה.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כאמונים על נושא של אנטישמיות במשך הרבה שנים, יודעים איך יכולים לקחת איזה ביטוי, להוציא את זה מכל הקשר, ואז להלביש את זה על משהו, ואז להגיד – זה כל הארגון.

מיכאל מלכיאור: אני הייתי השבוע בכנס מאוד חשוב פה בירושלים, של עיתון בשבע, ואני דיברתי שם והיה שם חבר כנסת שאמר את הדבר הבא.

מיכאל מלכיאור: הוא אמר שכל אדם שיכול לחבר בין ערכים של הומאניות ודמוקרטיה, לבין ערכים של ציונות, הוא עושה איוולת גדולה מאוד לציונות.

מיכאל מלכיאור: ככה מדבר חבר כנסת במדינת ישראל ואני חושב שהוא גם חבר הוועדה הזאת, אבל לא זוכר, חבר הכנסת מיכאל בן ארי, אני רק אומר, אז בגלל זה אנחנו נחרים את כנסת ישראל?

מיכאל מלכיאור: אנחנו נגיד שהם כולם אנטישמים?

מיכאל מלכיאור: הם יכולים לדבר בקמפוסים שעושים שבוע אפרטהייד, יותר טוב מכל שונאי ישראל.

מיכאל מלכיאור: אז בואו ניכנס לשפיות.

מיכאל מלכיאור: יש ויכוח אמיתי, לגיטימי, עמוק, לגבי זהותה היהודית של מדינת ישראל ומה צריך להיות עתיד מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: ג'יי סטריט הם חלק מהוויכוח הזה, הם בתוך המשפחה, ובוא נתייחס אליהם ככה.

מיכאל מלכיאור: תודה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חברת הכנסת ברקוביץ, בבקשה, דקה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד, אדוני היושב ראש, שאני יושבת כאן ואני מלאה רגשי בושה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתביישת לראות איך אתם, חברי כנסת במדינת ישראל, עוברים את כל הגבול הטעם הטוב, בלדבר אחד מול השני, בלהגיד את המילים הקשות אחד מול השני, בגלל שאתם חולקים לגבי נושא מסוים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתביישת בכם, קודם כל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וגם בחברי קדימה שלי שיושבים פה אני מתביישת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ועכשיו אני רוצה לעבור לגופו של עניין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני שבאתי, אני הבנתי שנאמר כאן שג'רמי בן עמי התנגד לווטו האמריקאי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה מדוע אף אחד שיושב בחדר הזה, כל אלה שמצודדים בג'יי סטריט לא הגיעו בנושא הזה, כי בדקתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אף אחד לא הגיב בנושא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כאילו נראה לכם בסדר גמור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נאמרו פה מילים מאוד גבוהות, מאוד מאוד גבוהות – אהבת ישראל, ציונים, דואגים ואני חושבת שיש הבדל בין לקבל או להתנגד למדיניות הממשלה, לבין לעשות יד אחת עם מי שחותר להשמדת מדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי מי שעומד ומתנגד לווטו של ארצות הברית, הוא חובר למי שרוצה להכחיד את מדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הבעיות אצלנו, נובעות מהמחלוקת הקשה בתוך מדינת ישראל, שאנחנו לא מאוחדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האויבים שלנו מבסוטים מזה, האויבים שלנו מתחזקים מזה, והם עושים מסע הסברה ענק, עד כדי כך חזק, שברוך השם, לא חסר לנו שמאל קיצוני בישראל שהם אפילו הצליח לאסוף 3,000 יהודים שהתגאית כל-כך שמה, ולהצליח להגיד להם לחתור תחת מדינת ישראל בחוץ לארץ.

דני דנון: תודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עם כל הכבוד, לכל מי שאוהב את מדינת ישראל, שיאהב אותה בלחזק אותה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אנחנו חלשים בגלל המחלוקות שלנו בפנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם יש גוף שפתאום נוצר בארצות הברית, שהוא חושב שהוא מחזק את ישראל, שיוביל אותו אדם להגיע לכאן, לקחת אזרחות ישראלית, לחיות במדינת ישראל, ואז להחליט לאן פנינו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולא לשבת ולחתור תחת המדינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני חושבת שכל מי שיושב ומדבר פה גבוהה גבוהה, מילים מאוד יפות, אני לא אוותר על אף יהודי, אני אלך לדבר עם כל אחד, מרוב שהלכנו לדבר עם כל אחד, אז יש לנו פה כל יום גראדים, ונרצחות פה אנשים וילדים בני שלושה חודשים, מרוב שאנחנו רוצים לדבר עם אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע הזמן שנדבר אחד עם השני, ואחרי זה נדבר אל ג'יי סטריט או אייפק או מי שלא יהיה ואני מתביישת בכל מה שקורה פה עכשיו.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: חבר הכנסת פלסנר, בבקשה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

יוחנן פלסנר: האמת שהדיון הזה והלוגיקה שהובילה אליו, נתן לי רעיון ליזום אולי ואני אזרוק לך את הכפפה, ליזום עוד דיון, הרי הכותרת של הדיון זה על שבירת מוסכמות היחסים, משהו בין ג'יי סטריט או הארגונים היהודים ומדינת ישראל, אני, לפי הלוגיקה של חלק מהדעות שיוחסו לג'יי סטריט, אני רוצה, יש חבר מרכזי בליכוד, שעומדים מאחוריו עשרות אלפי חברים, בשם משה פייגלין, שקורא לכונן במדינת ישראל מדינת הלכה.

יוחנן פלסנר: מדינת הלכה במדינת ישראל, על ידי חבר ליכוד מרכזי, שרבים מהליכוד עלו אליו לרגל לקבל את ברכתו ואני מניח שגם אתה קיבלת את תמיכתו, ואת קולותיו.

יוחנן פלסנר: אותו יהודי יקר, מקדם סדר יום שמנוגד לאופי של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, לכן חוק הנאכבה שעבר אתמול בערב, הוא חוק שהוא מאוד מסוכן למפלגת הליכוד.

יוחנן פלסנר: מעבר לזה, אני לכן רוצה לקיים דיון על שבירת מוסכמות היחסים בין מפלגת הליכוד לבין מדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: כאיש מרכזי בליכוד, אתה הרי ציטטת איזה שהוא מישהו שהוא חבר באייפק או הבאתם איזה זקנה שם, שאמרה משהו על חמאס ומייד קופצים על זה כמוצאי שלל רב.

יוחנן פלסנר: אז אותו דבר צריך לעשות שבירת מוסכמות היחסים בין מפלגת הליכוד למדינת ישראל, גם כי יש חברי ליכוד שכופרים באופי הבסיסי ביותר של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, וגם כמובן, המדיניות שמוביל ראש ממשלת ישראל שהיא מדיניות, המדיניות שבעצם מקדשת את קידום ההתנחלויות המבודדות שבעיני כמעט כל הקהילה הבינלאומית, אפילו בלי המילה כמעט, היא מדיניות שהיא לא מקובלת, היא מנוגדת לאינטרס הישראלי לפי איך שאנחנו מפרשים אותו, ולכן יש כאן מדיניות שהיא לא ציונית, היא מסוכנת למדינת ישראל והיא צריכה להיות נדונה בוועדות החקירה שלך, הרבה לפני דברים אחרים.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב ראש, שמענו פה הרבה מאוד חברים, אני רוצה להעביר את עיקרי הטענה שלי.

יוחנן פלסנר: אני חושב שחשוב לעשות הבחנה בדיון הזה, בין הדיון הענייני וההיבט הפוליטי שלו.

יוחנן פלסנר: הדיון הענייני לגבי מערכת היחסים בין מדינת ישראל לקהילה היהודית הגדולה ביותר בעולם, 40% של העולם היהודי נמצאים כאן, 40% נמצאים בארצות הברית, יש מגוון של דעות כאן, יש מגוון של דעות בארצות הברית.

יוחנן פלסנר: השילוב ושיתוף הפעולה הוא הכרחי וקריטי לקיומן של שתי הקהילות האלו ושל העם היהודי בכלל.

יוחנן פלסנר: ולכן, כל הדיון הענייני, חשוב לקיים אותו, אבל חשוב גם להבין שיש כאן היבט פוליטי לכל הדבר הזה.

יוחנן פלסנר: יש כאן היבט פוליטי של תחרות היום סביב אווירת הפחד וסביב אווירת הבידוד וכולנו מבינים שיש אתגרים אדירים באזור ואתגרים אדירים למדינת ישראל ואווירת הפחד הזאת מעודדת תחרות בימין הישראלי בין ליברמן, שמאתגר את הליכוד, ויש תחרות ועכשיו מלבים שנאה כלפי ערביי ישראל ומלבים שנאה על הגויים כבר מזמן ויתרנו, על ארגוני השמאל.

יוחנן פלסנר: עכשיו, עם מי נשאר לריב?

יוחנן פלסנר: עם יהודי ארצות הברית שלא אומרים אמן על כל היבט של המדיניות ועל כל הרחבת התנחלות ועל כל פרובוקציה שאנחנו מטילים לזירה הבינלאומית.

יוחנן פלסנר: ולכן, אני מציע גם לחבריי כאן, לא להתרגש מכל דבר, זה פוליטיקה פנימית, ויש כאן ריב אדיר על קולות הימין וחברי כנסת של הליכוד רואים את הליכוד יורד בסקרים ונאלצים לבוא עם פרובוקציות שלהם, כי ליברמן בינתיים גונב להם את הקופה, ולכן זה צד אחד של השיח שאני חושב שאפילו לא שווה להקדיש אליו את הזמן.

יוחנן פלסנר: יש כאן שיקולי פריימריז, יש כאן שיקולי התלהמות, זה מסוכן, זה עצוב, זה חבל.

יוחנן פלסנר: אבל זה מה שזה וזה לא קשור ליחסי ישראל – ארצות הברית.

יוחנן פלסנר: יחסי הקהילה היהודית שלנו ובכך אני אסיים, אדוני היושב ראש, בין מדינת ישראל והקהילה היהודית נאמר כאן שהקהילה היהודית בארצות הברית משתנה ואם באמת ג'יי סטריט יכול לגרוף או לאפשר ליצור מסגרת שמאפשרת להרבה יהודים ליבראליים שקשה להם להשתלב בממסד הקיים שדרך אגב, אם את הממסד הקיים מייצגת אייפק, אני רוצה להגיד, אייפק לדעתי עושה עבודה מדהימה, אייפק יותר חשובה מכמה טייסות ומקבעת את התמיכה בישראל ועושה עבודה שבאמת אני מסיר את הכובע והמדיניות שלה היא לכבד את הקו של כל ממשלה ישראלית וזה קו שהוא נכון וחשוב.

יוחנן פלסנר: אבל אם יש יהודים בקהילה היהודית שלא יכולים להתחבר עם הקו הזה של לכבד, לקבל כל מדיניות, זה קו שהרבה יותר קשה והוא מטיל עליכם אחריות, אם אתם באמת רוצים להיחשב פרו-ישראלים.

יוחנן פלסנר: ובאמת הסוגיה, אני חושב, של הקריאה לממשל, לא לגנות או להימנע מהטלת הווטו על הגינוי הישראלי, היתה טעות של ג'יי סטריט ואתם צריכים כל הזמן לדעת איפה הקווים האדומים.

יוחנן פלסנר: ואם זה נאמר גם על ידי חברי קדימה, אז על אחת כמה וכמה.

יוחנן פלסנר: אנחנו צריכים לקיים דיאלוג ביקורתי.

יוחנן פלסנר: אני גם חושב שמדיניות ההתנחלויות והתמיכה בהתנחלויות המבודדות זה המעשה האנטי ציוני ביותר והסכנה הגדולה ביותר למדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: אבל כשאתם כפרו ישראלים, תומכים או מונעים הטלת או נותנים לגיטימציה לאי-הטלת וטו, זה מתחיל בזה, אחרים השתמשו בזה אחר כך לעשות דברים אחרים והווטו האמריקני, זה חלק.

יוחנן פלסנר: : גם זה נאמר על ידי חברי קדימה.

יוחנן פלסנר: מאה אחוז.

יוחנן פלסנר: אני חושב שחשוב להגיד את זה גם כאן.

יוחנן פלסנר: הווטו האמריקאני, זה חלק מההרתעה הישראלית ולכן אנחנו מאוד רגישים.

דני דנון: קיימתם דיון בסיעה לגבי זה?

שלמה מולה: למה אנחנו צריכים לקיים דיון?

שלמה מולה: על כל הנסיעות שלך לארצות הברית, אתה מבקש דיון?

דני דנון: יו"ר הסיעה הוציאה מכתב תמיכה.

דני דנון: יש פה שני חברי כנסת.

דני דנון: אני שואל שאלה.

דני דנון: שאלתי שאלה.

קריאה: סיעת קדימה דנה בנאום בר אילן?

קריאה: סיעת הליכוד דנה בנאום בר אילן?

דני דנון: לא, לא קיימה דיון.

קריאה: יפה.

יוחנן פלסנר: אדוני, אני לא מצפה מג'יי סטריט לגיבוי.

דני דנון: שאלתי שאלה.

דני דנון: יכול להגיד כן או לא, לא היה דיון בנושא בר אילן בסיעת הליכוד.

קריאה: התנועה היא פלורליסטית ולא היה על זה דיון וטוב שכל אחד אומר את דעתו.

שלמה מולה: למען סדר היום, שתדע לך, נשיא מדינת ישראל שלח להם מכתב תמיכה פעמיים, נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס.

קריאה: שמעון פרס, לג'יי סטריט.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב ראש, אני לא מצפה לגיבוי בנושא מדיניות ההנחלויות מג'יי סטריט, יש ויכוח גם בתוך מדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: אבל אני כן מצפה, אנחנו כן יכולים לנהל, בלי קשר לוויכוחים בינינו, שיתוף פעולה מאוד אפקטיבי בכל קמפיין ה- BDS, דווקא משום שפעילי ג'יי סטריט באים מתוך הקהילה הליבראלית ויכולים לבוא ולהגיד – חברים, יש לנו ביקורת על ישראל, אבל זו לא מדינת אפרטהייד, ולכן אין לנו אינטרס להחרים.

יוחנן פלסנר: זה בכלל הזוי.

יוחנן פלסנר: עם כל הכבוד לאינטרסים הפוליטיים.

יוחנן פלסנר: ואותו דבר, וכאן גם אני מצפה מהחברים שלנו בג'יי סטריט, כל הקמפיין שהופך את מדינת ישראל כאילו מציג אותה כפושעת מלחמה סדרתית, אל מול הניצול הציני של חמאס וחיזבאללה ואיראן בדיני המלחמה.

יוחנן פלסנר: גם כאן אני מצפה שהקול שלהם יישמע ויש לו לגיטימיות ועוצמה מוסרית דווקא משום העמדות שלכם.

יוחנן פלסנר: ולכן, אדוני היושב-ראש, יש לנו אינטרס משותף אמיתי לנהל דיאלוג ביקורתי, להגדיר את גבולות ההסכמה, את גבולות אי-ההסכמה, ואני מציע שלא נכניס מרכיב כל-כך מרכזי מהקהילה היהודית, לתוך הפוליטיקה הפנימית שלנו ונשתמש בזה בתוך קמפייני ההחרמה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אבו וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: אני חושב שהוויכוח פה בעצם נוגע במושג עמוק מאוד וזה מושג הלגיטימציה.

אבשלום וילן: ולמושג לגיטימציה מתלווה גם מושג האחריות.

אבשלום וילן: פה, לפי דעתי, הדיון בורח לכיוונים שאני מודה, אני לא מסוגל להבין אותם.

אבשלום וילן: חבר הכנסת שנלר, אתה אדם רציני.

אבשלום וילן: מי כמוך מבין שאין יותר את התפישה הקלאסית ההיסטורית, שאנחנו הציונים, עושים ובונים, ואומרים להם תנו את הכסף ושבו בשקט.

אבשלום וילן: הסיפור הזה נגמר.

אבשלום וילן: הוא כבר נגמר לפני 30 שנה.

אבשלום וילן: יש דיאלוג אמיתי, קשה ונוקב, בתוך העם היהודי ויש בו עמדות שונות.

אבשלום וילן: וכשם שאנחנו חלוקים בעמדות הפוליטית, כמזרח ומערב, אבל שותפים בעשייה הציונית גם כשהיא מנוגדת, כך גם ביהדות ארצות הברית.

אבשלום וילן: אתם, ברמה הפראגמטית, הייתם צריכים להיות הראשונים שתומכים בקיומו של ארגון כג'יי סטריט, מהסיבה המאוד פשוטה – אם אתם מופיעים בחו"ל, אם חבר הכנסת דני דנון, ואתה בכל הכבוד, מול הממשל האמריקאי הנוכחי, יש לכם בעיה מאוד קשה.

אבשלום וילן: לעומת זאת, כשהשמאל מופיע שם, הרבה יותר קל לו ושני החלקים, הם חלקים.

דני דנון: השאלה מה הוא אומר.

דני דנון: אם הוא אומר נגד מדיניות משרד החוץ.

אבשלום וילן: דני, תסלח לי, אתה טועה בגדול.

אבשלום וילן: אני כל חיי הבוגרים כמעט, באופוזיציה לממשלות ישראל בתחום עמדתי.

אבשלום וילן: אבל כל חיי באותה מידה, אני בפוזיציה מוחלטת לקיומה, ביטחונה, של מדינת ישראל, בכל המובנים.

אבשלום וילן: לא לך יש מונופול על זה ולא לי.

אבשלום וילן: כאשר בא השמאל ומציג את העמדות שלו והוא נלחם בדה-לגיטימציה הנוראית שעושים למדינת ישראל בעולם, וההשקפה שלכם היא חלק, לדעתי, בלתי נפרד מהתוצאה הזאת.

אבשלום וילן: לא שאתם מתכוונים, זאת התוצאה.

אבשלום וילן: הדה-לגיטימציה של העולם כלפי מדינת ישראל, יותר מסוכנת מהטרור של החמאס.

אבשלום וילן: תקשיב לי טוב.

אבשלום וילן: היא יותר מסוכנת מהטרור של החמאס.

אבשלום וילן: ולכן, אתה היית הראשון שצריך לחבק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בדיוק מה שעושה ארגון כמו ג'יי סטריט.

אבשלום וילן: לא התווכחתי אתך, אני מדבר ליושב ראש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא בדיוק עושה את מה שאתה אומר כרגע.

אבשלום וילן: את טועה לחלוטין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא גורם לישראל לדה לגיטימציה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יותר גרוע מחמאס, מה שאמרת.

אבשלום וילן: עם כל הכבוד, בכל הכבוד הראוי, חברת הכנסת ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמאלוב ברקוביץ.

אבשלום וילן: כשתגיעי לכמות השעות ששלושה דורות של משפחתי שלחמו בטרור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה רוצה לפגוע בי שאני עולה חדשה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי.

אבשלום וילן: אני לא פוגע בך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתה רוצה להגיד?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתה רוצה להגיד?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתה מתכוון?

אבשלום וילן: אז תתחילי לחלק ציונים.

דני דנון: תודה, נא לסיים.

אבשלום וילן: רק שנייה, תן לי לסיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעניין למה אתם לוקחים את הוויכוח הזה כל כך אישי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

אבשלום וילן: אני חושב, אני חושב שמוכרחים להבין, מוכרחים להבין שיש זרמים ולזרמים האלה יש לגיטימציה ומותר להתווכח על התוכן וזה טעות מאוד גדולה שעשתה דיי סטריט כאשר היא ניסתה בהתחלה למנוע את הווטו האמריקאי, טעות גדולה.

אבשלום וילן: אבל טעות לא פחות גדולה לא לתת להם להופיע, לא להיפגש אתם, לא לנצל את הקשרים האדירים שיש להם, גם בקרב צעירים וגם בקרב הממשל האמריקאי, לטובתה של מדינת ישראל.

אבשלום וילן: תפסיקו עם הוויכוח האינפנטילי הזה.

אבשלום וילן: דני דנון, אתה היית ראש בית"ר, אני הייתי ראש השומר הצעיר.

אבשלום וילן: אני, אחרי אוסלו, הלכתי לאוניברסיטה, אחרי האוניברסיטה באמריקה, עם נציג בית"ר, והתווכחנו כדי לחבר אותם לבעיה הישראלית.

אבשלום וילן: אברהם דובדבני, בשנות ה- 70, כאשר היתה בעיה קשה מאוד בצרפת, שהשמאל התנכר, לקח איש שלנו, של השומר הצעיר, שיעשה את הפעולה הציונית בקמפוסים, ועד היום יש תוצאות.

אבשלום וילן: תתחיל פעם אחת לחשוב פוזיטיבי ולא נגטיבי.

אבשלום וילן: זה אולי לא יביא קולות במרכז הליכוד, אבל זה יביא לך קולות במדינת ישראל.

דני דנון: תודה, חבר הכנסת , בבקשה.

דני דנון: : תודה, אדוני היושב ראש.

דני דנון: אני מבין שאנחנו בלחץ זמן אז אני אנסה לתמצת את דבריי.

דני דנון: אני קודם כל רוצה לומר שצריך להבין שג'יי סטריט באמת בחרו בדרך הקשה, לא בדרך הקלה, הם בחרו בדרך הקשה.

דני דנון: הם יכלו להיות ולהיות עוד ארגון שעושה את הדברים בצורה הקונוונציונאלית, הרגילה, לא מתווכח, למרות שאני טוען ואני מסכים עם מה שאמר פה היושב ראש, יש הרבה ארגונים שאם נחקור ונעשה את אותו תחקיר שעשו פה על ג'יי סטריט, נגלה הרבה ארגונים יהודיים שלאורך השנים ביקרו את ישראל וגם ביקרו אותה באופן חריף ביותר.

דני דנון: ג'יי סטריט בא ועשה דבר שהוא אולי קצת יוצא דופן בעובדה שהוא בא ואמר – יש לי עמדה.

דני דנון: אני חושב בגלל שאני אוהב את ישראל, בגלל שאני מאמין בישראל, בגלל שאני דואג לעתידה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, אני חושב שישראל צריכה לעשות כך וכך וכך וכך.

דני דנון: וזו דעתי.

דני דנון: אני הייתי בג'יי סטריט, פגשתי אנשים שם, עזבו רגע את העניינים הפורמאליים ואת ראשי ג'י סטריט.

דני דנון: פגשתי אנשים בוועידה, בני נוער, צעירים, מבוגרים, עם חלק הסכמתי ועם חלק התווכחתי.

דני דנון: חלק אני חושב שממש קיצוניים, חלק אני חושב קיצוניים מהצד השני וחלק הם בסדר ועם חלק הסכמתי.

דני דנון: זה היה הגדולה של הוועידה הזאת.

דני דנון: אבל היו שם ולא היה ספק בדבר הזה, שהיו שם אנשים יהודים, שבאמת חרדים ואוהבים את המדינה הזאת.

דני דנון: אני באמת לא חושב שמישהו מהאנשים האלה או מהארגון הזה, יעשה משהו, משהו, שייפגע בביטחונה או בעתידה של מדינת ישראל.

דני דנון: גם אם יש אנשים וגם זה אנחנו אמרנו, חברי קדימה, יש אנשים מסוימים, שלא היתה להם מטרייה עד שג'יי סטריט הוקמה, שחלקם הם ארגונים באמת קיצוניים.

דני דנון: שמוצאים את עצמם בתוך ג'יי סטריט.

דני דנון: ג'יי סטריט צריכה, והם לא הנהגה של ג'יי סטריט, ג'יי סטריט צריכה לדעת לעשות את האיזונים ולדעת לאזן את המסר הכולל של הארגון.

דני דנון: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לאבד אף יהודי, אף ארגון, אף אדם, שמוכן לרכז כוחות ואנרגיה כדי לשמור על מדינת ישראל וגם אני, אני אומר לך, חבר הכנסת דנון, אני מכיר הרבה ארגונים שהם ארגונים שקשה לי אתם, שקשה לי אתם.

דני דנון: כשהם קוראים לי להופיע בפניהם, בארץ, בפאנלים, אני בא להופיע, אני בא להגיד את עמדתי.

דני דנון: אני לא לגמרי מסכים עם כל מה שהם אומרים.

דני דנון: אבל אני חושב שכל חבר כנסת, אני חושב שכל מי שמייצג את מדינת ישראל, מוזמן על-ידי ארגון שהוא לא ארגון טרור או ארגון שהוא לא לגיטימי, צריך ללכת ולהגיד את דעתו.

דני דנון: ואולי גם לשכנע את ההנהגה.

דני דנון: ולכן, אני חושב שהדבר הטוב, אם אפשר למצוא משהו טוב, אני התנתקתי מהקטע הפוליטי.

דני דנון: ולסיום-?

דני דנון: : כן, אני מסיים.

דני דנון: התנתקתי מהקטע הפוליטי.

דני דנון: אם יש משהו טוב שיצא מהדיון הזה, זה קודם כל שראינו, על כל המסע שהיה התעמולה הזה, ג'יי סטריט זה לא מפלצת, הנה, יושבת כאן הנהגת ג'יי סטריט, באמת מי שהנהגת ג'יי סטריט ונאמו ואמרו את הדברים שלהם, ואמרו וייצגו קו שאולי אי-אפשר להסכים אתו, אבל הוא בהחלט לגיטימי.

דני דנון: הוא בהחלט יש לו מקום בעם היהודי ויש לו מקום כאן.

דני דנון: ומשפט אחרון, אני חושב שעניין הדיפלומטיה, וזה מה שאדוני היושב-ראש אתה צריך לדעתי להכניס ולהתייחס אליו בסיכום של הדיון.

דני דנון: תראו, הדיפלומטיה הישראלית, מתקשרת ועובדת גם עם אנשים שלא אוהבים את מדינת ישראל.

דני דנון: הקיצוניים ביותר, מה שזה כמובן לא ג'יי סטריט.

דני דנון: אז על אחת כמה וכמה, הדיפלומטיה הישראלית והרשמית, צריכה גם לעבוד עם ג'יי סטריט ודווקא יכול להיות שאם הם היו עובדים עם ג'יי סטריט, יכול להיות שג'יי סטריט היו לומדים כמה דברים והיו חושבים על כמה דברים והיו פתוחים לכמה רעיונות והיו אולי מבינים כמה דברים שהם לא מבינים כי היום אף אחד לא עובד אתם, אז הם עובדים לבד.

דני דנון: ואם הם היו עובדים ביחד, זה רק היה עוזר.

שלמה מולה: דרך אגב, הדיפלומטיה מוכנים, רק הם קיבלו הנחיה מגבוה, לא לעבוד אתם.

שלמה מולה: : אז דיברתי על ההנהגה.

שלמה מולה: דיברתי על ההנהגה שתנחה את הדיפלומטיה לעבוד עם ג'יי סטריט.

שלמה מולה: נכון.

שלמה מולה: : ולכן אני מתכוון, כמו שיוחנן פלסנר אמר, כמו שאני עובד עם אייפק מאוד קרוב, וכמו שאני עובד עם ארגונים יהודיים מאוד קרוב, אני מתכוון להמשיך גם לעבוד קרוב עם ג'יי סטריט.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חברת הכנסת זוארץ, בבקשה.

אורית זוארץ: אני אעשה את זה ממש קצר.

אורית זוארץ: כבוד יושב הראש, חברים, חבריי וחברותיי, נציגי הארגונים, מצדדי ג'יי סטריט, ברוכים הבאים.

אורית זוארץ: אני חושבת שהשיח עם יהדות ארצות הברית הוא חשוב, השיח עם יהדות ארצות הברית על כל גווניה הוא חשוב, אסור לנו, כמדינה, פורמאלית, מה שראינו וחווינו בארצות הברית שמדינת ישראל פורמאלית מחרימה קבוצה מאוד גדולה מקרב יהדות ארצות הברית, אוהבי ישראל, שפועלים למען מדינת ישראל.

אורית זוארץ: גם אם יש לנו הסתייגויות על מהלכים כאלו ואחרים שהם נקטו בהם, אבל החובה שלנו כנבחרי ציבור זה לא הזכות שלנו, החובה שלנו היא לנסוע, להיפגש, להביע את העמדה שלנו וכן את העמדה של קדימה, שהיא שונה מהעמדה של נתניהו, שהיא שונה מהעמדה של ליברמן, כן לשקף את האלטרנטיבה השלטונית כאן במדינת ישראל ולחשוף את זה בפני יהדות ארצות הברית, כמו השיח שמתנהל עם אייפק.

קריאה: שאגב, היא יודעת את זה עם ג'יי סטריט או בלי ג'יי סטריט, כן?

קריאה: זה לא סוד.

אורית זוארץ: בסדר גמור, אבל חשוב מאוד שאנחנו כנציגי קדימה ניסע בעולם וכן נשקף לכל אזרחי, כל היהודים שנמצאים בעולם וגם ל-לא יהודים, שיש כאן אלטרנטיבה שלטונית ואנחנו חושבים שאפשר לקדם את התהליך המדיני והמטרה שלנו היא לשאוף להגיע לשם.

אורית זוארץ: לגבי האירוע עצמו בג'יי סטריט, אני מצאתי שם פלטפורמה במה רב שיח מגוון, על נושאים רבים והלוואי עלינו כאן, במדינת ישראל, לקיים דיונים כל-כך מעמיקים על סוגיות שקשורות למדינת ישראל.

אורית זוארץ: פשוט, כל פאנל, אנחנו יכולים להעביר את התוכנייה ולעבור נושא-נושא, היה שם שיח מעמיק, על סוגיות שקשורות במדינת ישראל ואהבת ישראל זה היה אחד הדברים המרכזיים שעלו בדיונים האלה, על אף הביקורת וביקורת היא ביקורת לגיטימית וזכותה של יהדות ארצות הברית לבקר את המדיניות של ראש הממשלה ושל שר החוץ שלו וזה לא רק זכותם, לדעתי זה גם חובתם.

אורית זוארץ: אני חושבת שאנחנו, כמדינה, חוטאים לארגון הזה ובעיקר בעובדה שיש כאן קריאה להחרים אותו על ידי גורמים פורמאליים.

אורית זוארץ: ג'יי סטריט הצליחה במקום שבו משרד החוץ ומשרד ההסברה כשלו.

אורית זוארץ: ג'יי סטריט הקימו תאים סטודנטיאליים בעשרות אוניברסיטאות בארצות הברית.

אורית זוארץ: אני אישית, במהלך החודש האחרון, קיבלתי הרבה מאוד פידבקים מהדיונים על אפרטהייד.

אורית זוארץ: היה את חודש האפרטהייד באקדמיה, וקיבלתי פידבקים מדיונים שהובילו צעירים יהודים בתוך הקמפוסים, להגן על האינטרסים, צעירי ג'יי סטריט, שהובילו בתוך הקמפוסים, להגן על מדינת ישראל.

אורית זוארץ: אנחנו לא הצלחנו להקים פלטפורמה כזאת.

אורית זוארץ: וזה משהו שאנחנו צריכים לבדוק איך משרד החוץ מתלבש ועובד בשיתוף פעולה.

אורית זוארץ: היתה לי שיחה מרתקת אתמול עם סגן השר איילון על הנושא הזה וברוב הנושאים, לדעתי הוא גם הסכים אתי, שאנחנו חייבים לפתח ולהרחיב את הפלטפורמה בתוך האוניברסיטאות, לא רק בארצות הברית, גם באירופה ויש לנו את היכולת הזו להיעזר כן בארגון כמו ג'יי סטריט וכן לעזור גם בהכוונה ובשיתוף הפעולה.

אורית זוארץ: כי אם אנחנו נחרים ארגון כזה, לא תהיה לו את החיבור וההכוונה למדיניות של מדינת ישראל בכלל, לא של ראש ממשלה כזה או אחר, ועל כך אני חולקת עליך, עתניאל.

אורית זוארץ: זה לא מדינת ישראל, זה מדיניות של ראש הממשלה ושר החוץ.

אורית זוארץ: הם עמדו שם ואמרו לנציגים שלהם לא להגיע ואגב, אני קיבלתי ידיעה, כב' היושב ראש, אני אשמח אם תבדוק את זה, ששגריר ישראל בארצות-הברית השתתף בקבלת פנים של ארגון פלסטיני אמריקאי, שנקרא כוח המשימה האמריקאי למען פלסטין, לא ארגון יהודי, לא ארגון תומך ישראל, לא כוח פעולה למען מדינת ישראל, או אתה יודע מה?

אורית זוארץ: למען שתי מדינות.

אורית זוארץ: כוח משימה למען פלסטין! מייקל אורן, השתתף באירוע.

אורית זוארץ: ואני מבקשת לבדוק את זה ולהביא את זה גם כן לדיון, אם יש מקום לדון בסוגיות האלה.

נחמן שי: תוכל להזמין אותו לפה לוועדה?

נחמן שי: תוכל להזמין אותו, לבדוק את זה אתו?

אורית זוארץ: ועוד דבר, כבוד יושב הראש, אני רוצה להזכיר, נשמעו כאן נציגי ארגונים לנו כמחוקקים אסור בתכלית האיסור להיכנס לקונפליקטים האלה, בין הארגונים.

אורית זוארץ: אסור לנו להיכנס לקונפליקטים האלה בין ארגונים, כי זה יהיה בעוכרינו.

אורית זוארץ: החובה שלנו לטפח חברה אזרחית ביקורתית ופעילה וכן, שעומדת על דעתה וזה בסדר שחברה אזרחית לא מסכימה, קבוצה עם קבוצה.

אורית זוארץ: אסור לנו להיות הפלטפורמה שמוקיעה ארגון כזה ומעלה על נס ארגונים אחרים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת שנלר, חצי משפט.

עתניאל שנלר: מאוד חשוב להמשיך את השיח.

עתניאל שנלר: השיח חשוב מכל היבט שהוא.

עתניאל שנלר: וכגודל הפתיחות, כך גודל החומות והגבולות שצריך להציב בהסכמה של אותו שיח.

עתניאל שנלר: בעיני, הלגיטימיות של השיח חשובה מאוד, לפעול נגד האינטרסים אותם מכתיבה ממשלה, אני חושב שזה אסור מאוד, אני מזמין את ראשי ג'יי סטריט, אני מזמין את ראשי ג'יי סטריט בשמחה, לשיח בינינו, אני אציב את הגבולות שבהם אני אראה דבר חמור לגנות את עופרת יצוקה, קדימה עשתה את עופרת יצוקה, וגיניתם את עופרת יצוקה, אני אגיע, אני אגיד שאסור לשתף פעולה, אם שוברים שתיקה מחר או ביום חמישי בהרווארד, שהם רוצים להגיד שצה"ל הוא צבא של מחבלים, נכון להרגע, שקיבלתי את הידיעה הזאת, כן לשים גבולות.

עתניאל שנלר: הגבולות יאפשרו לכולנו להיות באותה מערכת, באותה פלטפורמה, של עם אחד שרוצה באמת את חוסנה של מדינת ישראל.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה להקריא את מסקנות הוועדה.

דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מברכת על פעילות של כל ארגון שאיכפת לו מישראל.

דני דנון: הוועדה קוראת לג'יי סטריט להוקיע זרמים אנטי ציוניים מקרבו.

דני דנון: החומרים הקשים שהוצגו בוועדה מוכיחים שג'יי סטריט צריך להיקרא ארגון פרו פלסטיני ולא ארגון פרו ישראלי.

דני דנון: הוועדה קוראת- - -

אורית זוארץ: לא לא, זו המצאה שלך.

אורית זוארץ: זו המצאה שלך.

אורית זוארץ: (צעקות)

שלמה מולה: זה לא סיכום הוועדה.

קריאה: זה לא מסקנות הוועדה, אני מבקש ייעוץ משפטי.

דני דנון: סליחה רגע, מסקנות הוועדה.

דני דנון: תודה רבה, הישיבה נעולה, תודה רבה לכולם.