ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 376, 2011-03-29 12:50

דוד אזולאי: צהרים טובים.

דוד אזולאי: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: על סדר היום קריטריונים ועיתוי מתן אותות הצטיינות לשוטרים שנספו באסון השרפה בכרמל.

דוד אזולאי: אקדים ואומר, קודם כול אני מבקש להתנצל בפניכם על העיכוב בפתיחת הדיון בשל התארכות הדיון הקודם, שהיה דיון סוער מאוד.

דוד אזולאי: אני מתנצל בפניכם על העיכוב בשם כל צוות הוועדה.

דוד אזולאי: ביקשתי לקיים את הדיון הזה.

דוד אזולאי: זאת יוזמה שלי כיושב-ראש ועדה.

דוד אזולאי: אני מנצל את הפריבילגיה שיש לי כדי לקיים דיון בנושא הזה.

דוד אזולאי: כוועדת הפנים והגנת הסביבה אנחנו אחראים, בין היתר, וממונים על נושא המשרד לביטחון הפנים, כולל המשטרה, המשרד לשירותי כבאות ושירות בתי-הסוהר.

דוד אזולאי: כל התחומים הללו נדונים כאן בוועדה ולכן החלטתי לקיים את הדיון.

דוד אזולאי: יחד עם זה, אני לא בא כאן לערער או לפגוע, חלילה, במי שקיבלו אותות הצטיינות.

דוד אזולאי: אין זאת כוונתי, לא לכך התכוונתי.

דוד אזולאי: אבל לא יכולתי להתעלם מאמירה שהאזנתי לה ברדיו, של אחת המשפחות השכולות, שטענה שלא יתכן שיחלקו אותות הצטיינות לאנשים כאשר עדיין לא נסתיימו כל החקירות, עדיין לא הוגשו כל המסקנות, הן במשטרה, הן בשירות בתי-הסוהר, הן בשירותי הכבאות, הן במשרד מבקר המדינה.

דוד אזולאי: לכן מצאתי לנכון לקיים את הדיון הזה ובראש ובראשונה לשמוע מנציגי המשטרה איך נקבע דבר כזה, כאשר ידוע לנו, וכולנו מכירים – אני לא רוצה כרגע להיכנס לפרטים – שהיו אנשים שבאמת מסרו את נפשם וייתכן שעל-פי הקריטריונים גם הם היו ראויים לאותות הצטיינות.

דוד אזולאי: משום מה כרגע נוצר מצב שרק קבוצה אחת של אנשים, אלה שהיו במשטרה, מקבלים אותות הצטיינות ואילו אחרים לא מקבלים.

דוד אזולאי: והדבר הכי חשוב, עדיין לא קיבלנו, לא אנחנו ולא אף אחד אחר, את דוח מבקר המדינה ואת דוחות המשטרה, שעדיין לא התפרסמו ברבים, את הדוחות של שירותי הכבאות ושל שירות בתי-הסוהר.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לחבר הכנסת אריה ביבי, בבקשה.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יעקב אדרי, מכובדי, אני חושש שנעשה מעשה נמהר.

אריה ביבי: אני סבור שלא היו צריכים לחלק ציונים לשבח, למרות שאני מכבד את כולם.

אריה ביבי: אני מכבד את אנשי המשטרה שמסרו נפשם ומכבד ומוקיר את אנשי שירות בתי-הסוהר שהלכו כדי להציל חיים.

אריה ביבי: אבל עד שהבדיקה לא תושלם, עד שהדברים לא יסתדרו וייבדקו בצורה מסודרת לא הייתי ממהר, ובכל מקרה הייתי קובע את חלוקת האותות לאנשי המשטרה ביחד עם קבוצה לא קטנה, ואולי אפילו כל אנשי שירות בתי-הסוהר שנספו בדלקה, זאת אם רוצים לחלק אותות, אם לטוב ואם לרע.

אריה ביבי: לדעתי חלוקת אותות הצטיינות לשוטרים כעת היא מעשה נמהר שמחייב שיקול מחדש.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לחבר הכנסת יעקב אדרי, בבקשה.

דוד אזולאי: מי שמבקש רשות דיבור, מאחר ואני לא מכיר את כולם אני מבקש שתעבירו לי פתק עם שמכם ואאפשר לכם לדבר בהמשך.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת והמשפחות שיושבות אתנו, הנושא רגיש מאוד, כואב לכולנו ובעייתי לכולנו.

יעקב אדרי: אני מציע שננהג לפחות על-פי האמרה – בלי קשר לצדק – שצריך לנהוג בחוכמה כי בכל זאת הנושא הזה עדין מאוד.

יעקב אדרי: המשטרה בדקה את העניין והחליטה את שהחליטה, ואני מכבד את החלטת המשטרה.

יעקב אדרי: אני מתאר לעצמי שהם עשו את זה לאחר הרבה שיקול דעת, כך אני מאמין, ואני חושב שכך היה.

יעקב אדרי: יחד עם זה, צודק חברי חבר הכנסת אריה ביבי בהיבט האחר.

יעקב אדרי: כל המשתתפים בקורס הקצינים של שירות בתי-הסוהר לא שאלו שאלות אלא קיבלו הוראות ועלו להציל אנשים.

יעקב אדרי: הם ראו את השרפה ולמרות זה אף אחד מהם לא ברח.

יעקב אדרי: אפשר להגיד שגם הם הקריבו את נפשם באירוע הקשה הזה.

יעקב אדרי: אני מציע הצעה פשוטה מאוד.

יעקב אדרי: אני קורא לנציב שירות בתי-הסוהר לקיים דיונים אצלו, כי זה גוף אחר לגמרי מן המשטרה, ולהחליט להעניק להם אותות, צל"שים, אינני יודע איך זה נקרא בהגדרות המקצועיות שלהם.

יעקב אדרי: הוא צריך לעשות את זה לגבי כל אלה שנפטרו באוטובוס.

יעקב אדרי: זה מגיע להם.

יעקב אדרי: הם לא חשבו פעמיים, לא ברחו משם אלא התייצבו, נשרפו והקריבו את עצמם.

יעקב אדרי: אני קורא לנציב שירות בתי-הסוהר לכנס את ועדת האותות ולהעניק לכולם את האות, כמתבקש.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: מר שלמה אלקלעי, בבקשה.

שלמה אלקלעי: שלום.

שלמה אלקלעי: אני אח של סגן גונדר רפי אלקלעי שנספה באסון האוטובוס.

שלמה אלקלעי: רפי היה מפקד האוטובוס, מפקד המחלקה של רוב ההרוגים.

שלמה אלקלעי: הייתי מבקש להציג סרט שאורכו דקה ורבע שצולם על-ידי אחד הניצולים.

שלמה אלקלעי: הוא לא הוצג בתחקיר, בניגוד לְמה שאמרו.

שלמה אלקלעי: התחקיר הוצג במלוא הרגישות, אבל מסתבר היום בדיעבד, אחרי שקיבלנו הרבה מאוד אינפורמציה נוספת, שלא כל האינפורמציה האמיתית הוצגה.

שלמה אלקלעי: לאחר שתצפו בסרט – ותמונה אחת שווה אלף מילים – אגיד כמה דברים.

יעקב אדרי: אתה עושה כאן דבר מסוכן מאוד, כי אתה מציג רק חלק מן התמונה.

יעקב אדרי: אני אפילו לא יודע מה אתם מתכוונים להציג.

שלמה אלקלעי: הסרט צולם בידי אחד הניצולים דקה לפני האירוע הסופי.

שלמה אלקלעי: זה לא חלק מן התמונה, אלא זה בדיוק מה שצולם.

שלמה אלקלעי: אני מציע שנראה את הסרט ונקשיב לקולות.

דוד אזולאי: לא ראיתי את הסרט הזה ואני לא יודע על מה מדובר.

דוד אזולאי: האם הסרט הזה הובא לידיעת הנוגעים בדבר שעורכים את החקירות?

שלמה אלקלעי: הובא לידיעת ניצב שמעון קורן, שנמצא כרגע בחופשה, קיומו של הסרט.

שלמה אלקלעי: ביקשנו להיפגש אתו.

שלמה אלקלעי: הוא הובא גם לידיעת נציב שירות בתי-הסוהר.

שלמה אלקלעי: חלק מן הסרט הזה כן הוצג בתחקיר, אבל הוצגה רק השנייה הראשונה של הסרט ולא החלקים הקריטיים.

שלמה אלקלעי: כאשר מדובר על הענקת צל"ש לשוטרים – ואין לי שום דבר נגד השוטרים – שלדעתנו שיקול הדעת שלהם היה לא נכון לאורך כל האירוע – וגם ניצב קורן מסכים אתי - - -

יעקב אדרי: אני מסכים לדבר אחד, שגם לכל האנשים משירות בתי-הסוהר מגיע צל"ש.

יעקב אדרי: זה הדבר הנכון.

שלמה אלקלעי: לא אמרתי שלא.

דוד אזולאי: מר שלמה אלקלעי, אני מכבד אתכם.

דוד אזולאי: אנחנו רוצים לנהוג כבוד באלה שנמצאים אתנו ובאלה שלא נמצאים אתנו.

דוד אזולאי: אני מבקש שלא תקבעו עובדות.

דוד אזולאי: כאשר אתה אומר שהאנשים האלה הובילו את – אתה נכנס כאן לנושא שנמצא בחקירה.

שלמה אלקלעי: עדיין לא אמרתי כלום.

שלמה אלקלעי: בואו נראה את הסרט ואחר-כך נתייחס אליו.

יעקב אדרי: אמרת שהיה להם שיקול דעת מוטעה.

שלמה אלקלעי: גם ניצב קורן, שהציג בשיא הרגישות את התחקיר מטעם המשטרה, וזה לזכותו, אמר שהוא לא בודק כרגע את שיקול הדעת, אם הוא מוטעה או לא מוטעה.

שלמה אלקלעי: את זה יבדוק מבקר המדינה.

שלמה אלקלעי: אבל כאשר החומר הרלוונטי, כמו למשל הסרט, לא הוצג עד היום בפני מבקר המדינה, מכיוון שאמרו לנו שהועבר למבקר המדינה והוצג בפניו מה שמופיע בתחקיר - - -

עמיחי שי: צריך להפריד.

עמיחי שי: מעבר לתחקיר יש תיק חקירה שמחולק לשתיים: על גרימת אש ברשלנות, ועל גרימת מוות.

עמיחי שי: על כל מקרה מוות אנחנו מחויבים לפתוח תיק חקירה.

עמיחי שי: כל חומר החקירה הזה קיים בתוך תיק חקירה שאמורים לקבל לגביו החלטות משפטיות.

עמיחי שי: החומר הזה מופיע בתחקיר.

עמיחי שי: חלק מן הסרט הזה מופיע בתחקיר.

שלמה אלקלעי: מופיעה רק שנייה אחת מתוך הסרט.

עמיחי שי: באשר לגרימת אש ברשלנות – התיק נמצא כרגע בפרקליטות ויש כבר החלטה לגבי שני הנערים, להעמיד אותם לדין בשל גרימת אש ברשלנות.

עמיחי שי: אני לא זוכר בדיוק את הסעיף, כי בהתחלה הסעיף היה הרבה יותר משמעותי, סעיף אישום בעניין הריגה, אך בעקבות שיקולים משפטיים וגם הראיות שנאספו בתיק שונה סעיף האישום.

עמיחי שי: באשר לגרימת המוות של 44 נספים, אלה שנפלו באותו עיקול מוות – יש תיק חקירה מפורט, שבו נאספו ראיות אחת לאחת שיצרו תמונה.

עמיחי שי: מה שהציג לכם ניצב שמעון קורן, ואני מקווה שהוא הציג את זה לכולם, ואם לא אנחנו פתוחים להציג את התחקיר – זה אחד התחקירים המשמעותיים שנעשו במשטרת ישראל, תחקיר שהקיף את רח"ל (רשות החירום הלאומית), את כיבוי אש, את פיקוד העורף בצה"ל, את משטרת ישראל, את כל הגורמים.

שלמה אלקלעי: ניצב שי, אתן דוגמה אחת שהועלתה בתחקיר.

שלמה אלקלעי: אנחנו ביקשנו התייחסות אך מאז חלף חודש וחצי ולא רק שלא קיבלנו, אלא לדעתי מסובבים אותנו בכחש.

שלמה אלקלעי: שאלתי שאלה פשוטה: מפקד הקורס, אח שלנו, היה מחוץ לאוטובוס.

שלמה אלקלעי: יש על כך עדויות שמיעה ואפשר לשמוע את זה בסרטון, גם בסיבוב הראשון, כאשר סובבו את האוטובוס, וגם בסיבוב השני.

שלמה אלקלעי: אמרנו למשטרה: האם כגוף חוקר הוצאתם פלטי טלפונים ניידים של מפקד הקורס שעבר 100 מטרים לפני כן ושל אחי רפי אלקלעי, לראות אם הם שוחחו ביניהם?

דוד אזולאי: סליחה שאני קוטע אותך.

דוד אזולאי: אנחנו לא ועדת חקירה.

שלמה אלקלעי: אבל תנו להציג את הסרט.

שלמה אלקלעי: ניצב קורן הבטיח לענות תשובות, והתשובה שקיבלתי היא שצריך לפנות לבית-המשפט, אבל מאז חלף כבר חודש וחצי.

שלמה אלקלעי: זה אמור לחשוף את האמת.

דוד אזולאי: אני לא רוצה לנהל כאן ויכוח.

דוד אזולאי: אני לא רוצה להיכנס כרגע לתוכן החקירה.

דוד אזולאי: זה לא התפקיד שלי, זה לא באחריותי ואני לא רוצה לעשות את זה.

שלמה אלקלעי: גם לא שלנו.

שלמה אלקלעי: אבל על סמך החקירה הזאת ממליצים לתת צל"שים.

עמיחי שי: תפריד בין שני הדברים, בין החקירה ובין התחקיר.

עמיחי שי: אלה שני דברים שונים.

שלמה אלקלעי: אבל הדברים לא הוצגו בתחקיר.

אריה ביבי: אני מציע שלא נראה את הסרט כי זה גם יכול לקלקל לך אם אתה רוצה להגיע בסוף לחקר האמת.

אריה ביבי: כדאי להעביר את הסרט לניצב עמיחי שי והוא ידאג שמי שצריך יראה את הסרט.

שלמה אלקלעי: הסרט מוכיח קבל עם וְעֵדה שלא בטוח ששיקול הדעת של השוטרים היה נכון.

יעקב אדרי: תעבירו אותו למבקר המדינה.

שלמה אלקלעי: נפנה למבקר המדינה, בוודאי.

שלמה אלקלעי: אבל בואו נראה סרט שנמשך דקה וחצי, לטובת המשפחות.

שלמה אלקלעי: זה היה צריך להיות מוצג בתחקיר אך לא הוצג.

אריה ביבי: אני רוצה לומר למשפחות, אנחנו אתכם.

אריה ביבי: את זה עליכם להבין.

אריה ביבי: אבל אנחנו גם לא רוצים לחלל את זכרם של אנשים.

שלמה אלקלעי: חס וחלילה, גם אנחנו לא.

אריה ביבי: לכן אני מציע שנעזוב את הסרט ונדון בעיקר.

אריה ביבי: כאשר עורכים חקירה אם נמצאת ראיה נוספת נותנים אותה בידי מי שביצע את החקירה, ואומרים לו: אדון יקר זה נעלם מעיניך, נא לבדוק את זה ביחד עם חומר החקירה הנוסף.

אריה ביבי: אם בסוף ההליך הוא ממשיך בטעות שלו אז באים בטענות.

אריה ביבי: ניצב עמיחי שי נמצא כאן והוא אומר לך שהוא יעביר את הסרט לחוקרים שיבדקו מן ההתחלה את כל הנושא.

יעקב אדרי: אני מציע שתעבירו את הסרט למבקר המדינה.

נג'יב סרחאן: השאלה היא מתי נקבל תשובות.

שלמה אלקלעי: ניצב קורן הבטיח לענות תשובה לגבי פלטי שיחות טלפון, דבר שיכול לשנות את כל התחקיר.

יעקב אדרי: אבל אנחנו לא ועדת חקירה.

שלמה אלקלעי: אני לא רוצה שתהיה ועדת חקירה.

יעקב אדרי: יש לנו את מלוא הכבוד לכל המשפחות, אבל אתה מבקש מאתנו לצפות בסרט כאשר אנחנו לא מכירים את כל הפרטים.

שלמה אלקלעי: זה סרט על האסון.

שלמה אלקלעי: לא אני צילמתי אותו.

יעקב אדרי: אין לי ספק שהסרט אותנטי ואמין, אבל הוא לא מציג את כל התמונה.

אורי מקלב: אולי לא כדאי להציג את הסרט.

אורי מקלב: אולי לא כל המשפחות מעוניינות בכך.

נג'יב סרחאן: אנחנו מעוניינים לראות.

אורי מקלב: צריך להודיע על כך מראש.

שלמה אלקלעי: הודענו מראש, גם למשטרה וגם לשירות בתי-הסוהר, הודענו לכולם, וגם לוועדה.

דוד אזולאי: הודיעו מראש.

אורי מקלב: אנחנו לא ניכנס לפרטים.

אורי מקלב: אנחנו לא מתכוונים לדון על מה שהיה.

אורי מקלב: אנחנו דנים עכשיו על  נושא אחר, על אותות ההצטיינות שמבקשים לתת.

שלמה אלקלעי: אחרי שתצפה בסרט ייתכן שתשנה את דעתך האם מגיע צל"ש לאותם שוטרים.

יעקב אדרי: זה בדיוק מה שאנחנו לא רוצים לעשות.

יעקב אדרי: הנה, הגעת לנקודה.

יעקב אדרי: לא נעסוק בזה.

יעקב אדרי: האנשים האלה כבר לא אתנו.

יעקב אדרי: המשטרה החליטה לתת להם צל"ש ואנחנו לא נגיד לא.

יעקב אדרי: אין דבר כזה.

שלמה אלקלעי: אבל אנחנו לא אומרים לא.

שלמה אלקלעי: אנחנו בעד השוטרים.

יעקב אדרי: אנחנו בעד מתן צל"ש לכל מי שהיו באוטובוס.

שלמה אלקלעי: אני לא אומר לא לתת להם צל"ש, אלא מבקש שנעכב את זה עד שיוצגו ממצאי חקירת מבקר המדינה.

יעקב אדרי: אנחנו לא רשאים לעכב.

משה כחלון: באסון הזה נספו כל האנשים הללו ביחד, אנשי משטרה, אנשי כיבוי אש ואנשי שירות בתי-הסוהר, כולם ביחד.

משה כחלון: כולם נהרגו באותה אש.

משה כחלון: מה העניין לקדם את אנשי המשטרה לעומת אנשי שירות בתי-הסוהר או אנשי כיבוי אש?

משה כחלון: מה החיפזון הזה?

משה כחלון: אין עדיין שום תשובות.

משה כחלון: אולי מגיע להם, ונשמח מאוד שיינתנו להם צל"שים, אבל מה העניין לקדם את זה בחיפזון?

משה כחלון: אולי יתברר אחר-כך שלא מגיע להם צל"שים?

משה כחלון: אז יקחו את הצל"שים בחזרה?

משה כחלון: אולי אחרי התחקיר יתברר שלא מגיע להם ושהם עשו פאשלות.

יעקב אדרי: אשיב לך.

יעקב אדרי: קודם כול, לא חברי הכנסת הם שיעניקו את הצל"שים, זה ברור לכם.

משה כחלון: לא משנה.

יעקב אדרי: אתם מעמידים אותנו במצב קשה מאוד.

יעקב אדרי: אנחנו מכבדים אתכם מאוד ומבינים.

יעקב אדרי: כולנו כואבים את האסון.

יעקב אדרי: המשטרה החליטה על-פי הקריטריונים המקצועיים שלה להעניק צל"שים.

שלמה אלקלעי: למה היא לא הציגה למשפחות את כל האמת?

שלמה אלקלעי: היה תחקיר.

נג'יב סרחאן: המשטרה נחקרת על-ידי מבקר המדינה.

נג'יב סרחאן: היום המשטרה היא גוף נחקר, לא גוף חוקר.

מונדר נעאמנה: מבקר המדינה לא מקבל בכלל את מסקנות ועדת החקירה המשטרתית.

דוד אזולאי: שמעתי.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד דיין: אני אביו של יוחאי-שמעון דיין.

דוד דיין: אמנם אני מן הוועד שמייצג את המשפחות אבל כרגע אומר דבר מה בשמי.

דוד דיין: אני לא נגד המשטרה.

דוד דיין: אני איש משטרה לשעבר.

דוד דיין: אלה קצינים שנהרגו.

דוד דיין: אני יכול להגיד שהם אחים שלי ואני מתייחס אליהם כמו אל הבן שלי ואל הבן שלו ואל אח שלו ואל כל אחד אחר.

דוד דיין: אנחנו מבקשים רק דבר אחד, לעכב את חלוקת האותות.

דוד דיין: אם מגיע לקציני המשטרה הללו לקבל צל"שים, שיקבלו.

דוד דיין: אנחנו מבקשים פשוט מאוד לעכב את חלוקת האותות ולהמתין, כי זה צורם לנו בלב.

דוד דיין: לכל אחד יש דעה אחרת – אחד אומר שאנשי המשטרה אשמים, אחר אומר שאנשי כיבוי אש אשמים.

דוד דיין: החליט מי שהחליט לבקש ממבקר המדינה לחקור, אז שיחכו עד שמבקר המדינה יסיים את חקירתו.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור למר נג'יב סרחאן, בבקשה.

נג'יב סרחאן: אדוני יושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת אזולאי, חבר הכנסת יעקב אדרי, חבר הכנסת אריה ביבי, חבר הכנסת אורי מקלב, קציני המשטרה, נוכחים נכבדים, משפחות שכולות.

נג'יב סרחאן: אסון הכרמל החריב את עולמנו, שיבש את מהלך חיינו.

נג'יב סרחאן: ההחלטה להעניק עיטורי מופת נתקבלה לדעת יוזמיה ומקבליה על סמך הקרבתם וגבורתם של קציני המשטרה שיצאו להציל חיי בני אדם שנלכדו באש.

נג'יב סרחאן: כאן נשאלת השאלה, האם יקירינו משירות בתי-הסוהר לא יצאו לאותה משימה שמטרתה הצלת חיי בני אדם?

נג'יב סרחאן: או שהם היו בטיול בכרמל, הדליקו את האש ובבריחתם נלכדו באש עם עמיתיהם?

נג'יב סרחאן: בנוסף לכך, נשאלת השאלה המרכזית והעיקרית, מי הכניס אותם ללהבות האש?

נג'יב סרחאן: והמחיר לכך ידוע לכולנו.

נג'יב סרחאן: רבותי, החלטה זו פגעה בנו ערכית ונפשית, רמסה כבודנו, הוזילה ערך דם יקירנו הנספים משירות בתי-הסוהר והוסיפה חורבן על חורבננו.

נג'יב סרחאן: החלטה זאת פוגעת בערכי הדמוקרטיה והממשל התקין שבהם אנו, אזרחי המדינה, גאים, מאמינים ועליהם אנו נשענים.

נג'יב סרחאן: החלטה זאת פוגעת בחקירה ניטרלית ואמינה לגילוי האמת שכולנו מייחלים וממתינים לתוצאותיה.

נג'יב סרחאן: החלטה זאת פוגעת בממונים על החקירות, וכבוד מבקר המדינה בראשם, רומסת את כבודם ומטילה ספק באמינותם.

נג'יב סרחאן: החלטה זאת משבשת הליכי חקירה וחותרת להטיית משפט  ולעיוות הדין.

נג'יב סרחאן: החלטה זאת חותרת לביטול סמכויות הרשויות המוסמכות במדינה, בכך שקבעה עובדות ומסקנות לפני תום החקירות, כי החקירה והתחקיר שנערכו הם תחקיר של הגוף עצמו.

נג'יב סרחאן: בכל משטר דמוקרטי כאשר מתרחש אסון החקירה נערכת על-ידי גוף חיצוני וניטרלי והמערכת לא חוקרת את עצמה.

נג'יב סרחאן: תשובתו של עורך התחקיר בשירות בתי-הסוהר, גונדר אייל גרובר, לבקשתנו לקבל בכתב את התחקיר שערך מעידה על מה שאמרתי, ואני מצטט:      	"שלום מר סרחאן, עותק מהתחקיר יועבר למשפחות רק בתום הטיפול המשפטי בנושא.

נג'יב סרחאן: כיום, למיטב ידיעתי, גם הפרקליטות וגם מבקר המדינה עדיין בודקים.

נג'יב סרחאן: תחקירים יועברו לכל המשפחות לאחר שיינתן אישור פורמלי לכך".

נג'יב סרחאן: אם עורך התחקיר אומר שהדברים נמצאים עדיין בחקירה, אני מתפלא מאוד איך אחרים מחליטים על סמך תחקיר שהם ביצעו בעצמם, ללא השגחה של אף גוף ניטרלי חיצוני, כן להעניק אותות כבוד ומופת.

נג'יב סרחאן: אין אנו קנאים מטבענו או נוטרי שנאה בלבנו, ואין אנו מחפשים מתן עיטורי כבוד לבנינו כעת, אבל אנו כן דורשים את חקר האמת, קבלת החלטות מחייבות והסקת מסקנות.

נג'יב סרחאן: מכאן אני פונה שנית, לאחר שפניתי כבר ביום רביעי שעבר, לכבוד נשיא המדינה, שהצדק יוצא ממשכנו, לכבוד ראש הממשלה, האחראי על קיום הדמוקרטיה והממשל התקין, לכבוד השר לביטחון הפנים, שכל הנספים, כולל אנשי שירות בתי-הסוהר, נמנו עם פקודיו, לכבוד מבקר המדינה והיועץ המשפטי לממשלה, שהם הממונים והאחראים על גילוי האמת והוצאת הצדק לאור, לזיכוי הזכאים וסימון האשמים הנכשלים, לכבוד יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת ולחברי הוועדה, לכבוד כלל מנהיגי המדינה ושריה, כולם ביחד וכל אחד בתחומו, לעזור לנו בשיקום עצמנו, בצבירת כוח לגידול וחינוך יתומינו, להחזרת חיוך לפנים של אלמנות יקירינו.

נג'יב סרחאן: לא להכביד עלינו ולהוסיף חורבן לחורבננו.

נג'יב סרחאן: לא לאלץ אותנו להשקיע את מעט הכוח שנשאר לנו, אם בכלל, במאבק בנושאים שטרם הגיע זמנם – אני מדגיש, טרם הגיע זמנם – ושאפשר לעכבם עד למיצוי חקירת האמת ויציאת הצדק לאור, עד לפרסום מסקנות ועדות החקירה ומסירתן למשפחות השכולות וקבלת החלטות צודקות.

נג'יב סרחאן: רבותי, לאחרונה אנו עדים במדינתנו לכך שהחלטות שנתקבלו בחיפזון נתקלו בהתנגדויות ובוטלו, אף בדרג הכי גבוה של המדינה: במטכ"ל, במטה הארצי ולאחרונה אף בנציבות שירות בתי-הסוהר.

נג'יב סרחאן: נא עכבו את העניין עד פרסום המסקנות הצודקות.

נג'יב סרחאן: אם אין אתם אתנו, מי אתנו?

נג'יב סרחאן: אני אבא של איאס זכרו לברכה, דובר הוועד של המשפחות השכולות, מודה לכם על ההקשבה ומקווה מאוד לפעול ולעכב את מתן האותות לשוטרים עד להוצאת הצדק לאור.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: מר סאלח אבו ריש, האם אחרי דבריו של מר סרחאן תרצה לוותר על זכות הדיבור?

סאלח אבו ריש: אני מגבה כל מילה שאמר הנציג שלנו.

סאלח אבו ריש: חבר הכנסת דוד אזולאי ידידי, קודם כול, אני מודה לך מאוד על היוזמה, על כך שהזמנת אותנו.

סאלח אבו ריש: אני מודה גם לחבר הכנסת אריה ביבי מטעם קדימה ולחברי הכנסת יעקב אדרי ואורי מקלב.

סאלח אבו ריש: נדהמתי כאשר שמעתי בכלי התקשורת שמתכוונים לתת צל"שים לאנשי המשטרה.

סאלח אבו ריש: כפי שאמרו חבריי, אנחנו לא נגד המשטרה, אבל הממשל עושה כאן טעות כאשר הוא מבחין בין אזרח א' ואזרח ב'.

סאלח אבו ריש: גם במות הבן שלי יוצרים את הפערים הללו?

סאלח אבו ריש: ריבונו של עולם, היכן אנחנו נמצאים?

סאלח אבו ריש: המדינה שלנו צריכה להתעשת ולהבין את הדברים.

סאלח אבו ריש: אנשי המשטרה, עם כל הכבוד, ואני לא נגד המשטרה, אבל הם שווים יותר מן הבנים שלנו ששירתו בשירות בתי-הסוהר?

סאלח אבו ריש: גם כאן עושים איפה ואיפה?

סאלח אבו ריש: אתם צריכים לדרוש לבטל את ההחלטה עד לבירור העניינים, כפי שאמר מר נג'יב סרחאן.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: היות ואני שומע כאן שההורים בכל זאת רוצים לראות את הסרט, שאורכו דקה וחצי, התייעצתי גם עם נציגי המשטרה שיושבים לצידי ואני מבקש לעמעם את האורות ונצפה בסרט.

דוד אזולאי: (הוועדה צופה בסרט שצולם על-ידי אחד מניצולי השרפה.

דוד אזולאי: )

שלמה אלקלעי: האוטובוס מצד שמאל, ומצד ימין רואים את שתי הניידות ואת האוטו של רוני סופר.

שלמה אלקלעי: בקטע הזה האוטובוס נוסע כבר ברוורס.

שלמה אלקלעי: רפי אלקלעי מכוון את התנועה.

שלמה אלקלעי: אנחנו שומעים את הקול של סיגל דואק שניצלה, ולפני כן שמעו את פביולה בוהדנה שנהרגה שאמרה להם לשבת במקומות.

שלמה אלקלעי: רפי אלקלעי עומד כאן במרכז הכביש, אנחנו חושבים שזה הוא, ומסייע לכבאית.

שלמה אלקלעי: הסרט הזה עדיין לא הוצג.

שלמה אלקלעי: אתם רואים את המטוס שחג למעלה, שאף אחד לא כיוון אותו אל עבר האוטובוס.

יעקב אדרי: מה אפשר להבין מזה?

יעקב אדרי: לא הבנתי הרבה מן הסרט הזה.

נג'יב סרחאן: 44 אנשים נספו שם.

שלמה אלקלעי: הסרט הזה לא הוצג בתחקירים וזה חמור.

דוד אזולאי: אאפשר לכם להתייחס לסרט, אבל אני מבקש שתנסה לקצר בדבריך.

שלמה אלקלעי: אני שמח מאוד שראינו את הסרט.

שלמה אלקלעי: עכשיו אסביר בכמה מילים מה בעצם ראינו בסרט.

שלמה אלקלעי: ראשית, הסרט לא הוצג בתחקיר שבו השתתפתי, ואני מתאר לעצמי שהתחקיר אמור להיות זהה לכולם.

שלמה אלקלעי: הסרט הזה לא הוצג, חד-משמעית.

שלמה אלקלעי: יש כאן עוד אנשים שהשתתפו איתי באותו תחקיר.

שלמה אלקלעי: תגיד לי אתה אם הסרט הוצג.

שלמה אלקלעי: הוא לא הוצג.

שלמה אלקלעי: דבר שני, הסרט צולם על-ידי אחד הניצולים בזמן אמת.

שלמה אלקלעי: רואים כאן שנהג האוטובוס, דודו נבון, ראה את הלהבות, כי הוא גבוה יותר.

שלמה אלקלעי: הניידות היו בצד ימין של הכביש.

שלמה אלקלעי: אנחנו רואים גם שהם הולכים בצורה איטית מאוד ומזיזים את המכוניות.

שלמה אלקלעי: רוני סופר מזיז את המכוניות.

דוד אזולאי: סלח לי שאני קוטע אותך.

דוד אזולאי: תסביר לי כיצד זה רלוונטי לנושא שלנו.

שלמה אלקלעי: זה נוגע לשיקול הדעת של השוטרים.

יעקב אדרי: אתה מאשים את השוטרים?

שלמה אלקלעי: לא אמרתי שאני מאשים אותם.

שלמה אלקלעי: אל תשים דברים בפי.

שלמה אלקלעי: תן לי לדבר.

שלמה אלקלעי: אנשי שירות בתי-הסוהר היו בלי מכשירי קשר ולא היו מקושרים לחמ"ל.

שלמה אלקלעי: מי שהיה מקושר זה קציני המשטרה.

שלמה אלקלעי: בשלב הזה ניתן היה להציל את כולם.

שלמה אלקלעי: אם היו מסיטים את המטוס אל עבר האוטובוס, אנחנו יודעים שההליקופטר המשטרתי היה בנחיתה.

שלמה אלקלעי: שאלנו את השאלה הזאת וכך אמרו לנו.

שלמה אלקלעי: אם היו מסיטים את מטוס הכיבוי באמצעות הקשר ובאמצעות החמ"ל התמונה היתה נראית אחרת.

שלמה אלקלעי: קשר היה רק לקציני המשטרה ולא לאנשי שירות בתי-הסוהר.

עמיחי שי: אני חייב להפריע.

עמיחי שי: אתה מציג תמונה חלקית.

עמיחי שי: אני מכיר את התחקיר, אמנם לא עד הסוף.

עמיחי שי: יש אנשים שראו אותו מספר רב של פעמים.

שלמה אלקלעי: זה לא אותו תחקיר שהוצג בפנינו?

עמיחי שי: ייתכן.

עמיחי שי: לא ראיתי את התחקיר שהוצג בפניכם.

עמיחי שי: ראיתי את התחקיר המלא.

שאול גורדון: אם התחקיר שראית ארך 5 שעות אז ראית את התחקיר המלא.

עמיחי שי: ראיתי את התחקיר המלא.

עמיחי שי: ישבנו יותר מ-5 שעות, פיקוד משטרת ישראל ביחד עם כיבוי אש, עם מגן דוד אדום ועם כל הגורמים, ישבנו וראינו.

עמיחי שי: היו סרטים נוספים של בחורה נוספת שצילמה.

עמיחי שי: אשמיע לך הקלטה של תת-ניצב אהובה תומר שביקשה להזעיק מטוסים לאותו כיוון כדי לכבות את האש.

אריה ביבי: אנחנו עושים להם עוול.

אריה ביבי: אנחנו הופכים עכשיו לחוקרים.

אריה ביבי: זה לא טוב.

שלמה אלקלעי: למה לא הציגו למשפחות את כל האמת?

מונדר נעאמנה: אני מציע לאפשר לו להגיש את הבקשה שלו, רק שיבקש מה הוא רוצה.

מונדר נעאמנה: למה לדון בזה?

שלמה אלקלעי: נאמר שהתחקיר המלא הוצג למבקר המדינה אך עכשיו מתברר שזה לא כל התחקיר.

שלמה אלקלעי: זה עוד יותר חמור.

מונדר נעאמנה: למה לדון בזה ולהציג כאילו אנחנו מאשימים את השוטרים?

מונדר נעאמנה: שיגיש את הבקשה שלו.

שלמה אלקלעי: לא אמרתי שאני מאשים את השוטרים.

שלמה אלקלעי: ניצב קורן אמר שזה ייבחן על-ידי מבקר המדינה.

דוד דיין: מר אלקלעי, הכוונה שלנו כאן, ואמרנו את זה גם בחוץ, אנחנו לא מאשימים כאן אף אחד.

שלמה אלקלעי: גם אני לא האשמתי.

דוד דיין: בסך הכול מבקשים לעצור את מתן אותות ההצטיינות עד שמבקר המדינה יסיים את החקירה שלו.

דוד אזולאי: אתם מעמידים אותנו במצב לא  נוח, ואגיד לכם מדוע.

דוד אזולאי: אנחנו כאן לא על תקן חוקרים, זה לא התפקיד שלנו כרגע.

דוד אזולאי: הנושא שעומד על סדר היום הוא אחד ויחיד, נושא הצל"שים בכלל במשטרה, בשירות בתי-הסוהר, אצל כולם.

דוד אזולאי: נעזוב כעת את הסרט.

דוד אזולאי: אני רוצה לשמוע מכם האם לדעתכם מה שנעשה באשר לחלוקת הצל"שים תקין או לא תקין.

דוד אזולאי: זה הנושא שעומד על הפרק.

קריאה: לא שמעת את מה שאמרנו עד עכשיו.

דוד אזולאי: שמעתי בקשב רב את כל הדברים.

נג'יב סרחאן: כבוד היושב-ראש, נדמה לי שהעברנו את המסר כפי שצריך.

דוד אזולאי: כל מילה בסלע, וקיבלתי את הדברים שלך.

דוד אזולאי: אני לא סוטה מהנושא.

דוד אזולאי: אני מחזיר אותנו לנושא.

אופיר ישראלי: הבקשה היא אחת, ומר נג'יב סרחאן גם אמר את זה, לעכב את מתן הצל"שים עד שמבקר המדינה ימסור את הדוח שלו.

נג'יב סרחאן: זה כל העניין.

נג'יב סרחאן: מה ששמעת עד כה לא מספיק כדי לקבל החלטה כזאת?

נג'יב סרחאן: בשביל מה סתם לטחון דברים שלא צריכים אותם כרגע?

אופיר ישראלי: אני רוצה להגיב על דבר שאמר חבר הכנסת אדרי בתחילת הישיבה.

אופיר ישראלי: דיברת על ההחלטה לתת את האותות הללו לאחר שיקול דעת רציני של המשטרה.

אופיר ישראלי: קראת לנציב שירות בתי-הסוהר לעשות אותו תהליך.

אופיר ישראלי: גם לזה אני לא מסכים.

אופיר ישראלי: זה לא הזמן גם בשירות בתי-הסוהר להחליט האם לתת אותות או לא, בדיוק כפי שזה לא הזמן המתאים הן במכבי האש והן במשטרת ישראל.

אופיר ישראלי: זה פשוט עניין של עיתוי.

אופיר ישראלי: כאשר יסתיים התחקיר יחליטו גם במשטרה, ואם יראו לנכון יהיה אולי נכון לעשות את זה, ואולי יהיה נכון לעשות את זה גם במכבי האש וגם בשירות בתי-הסוהר, אבל לא נכון לעשות את זה זמן כה קצר אחר האסון, גם לא בשירות בתי-הסוהר למרות שאתה קורא לו לעשות את זה.

אופיר ישראלי: אני אומר שזה לא הזמן גם מבחינתו.

דוד אזולאי: אני מודה לך.

דוד אזולאי: ניצב עמיחי שי, בבקשה.

דוד אזולאי: אולי תוכל לומר לנו גם מה התפקיד שלך בכל הנוגע לאסון בכרמל.

עמיחי שי: אתאר את התהליך גם לגבי ההליך של מתן עיטורים על-פי החוק.

עמיחי שי: קודם כול, אני מבקש להביע את תנחומיי.

עמיחי שי: הייתי בביקורי תנחומים אצל לא מעט אנשים, גם משירות בתי-הסוהר.

עמיחי שי: מעבר לכך, אנחנו משפחה אחת.

עמיחי שי: לפחות 11 אנשי שירות בתי-הסוהר קשורים למשטרת ישראל באופן ישיר, בצורה כזאת או אחרת, מעבר לשלושת קציני המשטרה שנספו ביחד עם הכבאים, עם צוערי שירות בתי-הסוהר ועם נהג האוטובוס.

עמיחי שי: בעניין אסון הכרמל נעשו פעולות שחלקן פעולות חקירה לגבי שני התיקים, כפי שפירטתי כבר קודם, וגם תחקיר מקיף כדי ללמוד ולהפיק לקחים.

עמיחי שי: יש הבדל בין תחקיר ובין חקירה.

עמיחי שי: דרך אגב, בתחקירים של משטרה אין חסינות מפני החוק באופן גורף, כמו שקיים בתחקירים של הצבא.

עמיחי שי: אלה שני ערוצים שביררנו וכרגע התחקיר נמצא בפעולות יישום ואתם שומעים על לא מעט פעולות שנעשו בעניין הזה.

עמיחי שי: אני מבקש להתייחס לעניין המשטרתי.

עמיחי שי: במתן עיטורים משטרת ישראל פועלת על-פי חוק.

עמיחי שי: בסיכומו של דבר, לאחר שמוקמת ועדת משנה ששומעת עדויות ואוספת חומרים, הכול מוצג בפניי ולאחר מכן אנחנו מציגים את זה בפני המפכ"ל, וההחלטה הסופית מתקבלת בידי המפכ"ל.

עמיחי שי: התחקיר כולו – לא זה שהוצג לכם – הוצג למבקר המדינה והועבר אליו.

עמיחי שי: אם יש ראיות או סרטים או כל חומר שאתם סבורים שלא הגיע אלינו, שלא היה אצלנו, שלא שקלנו ולא בחנו, אני מזמין אתכם כמובן להעביר את החומר אלינו.

עמיחי שי: אני מבקש לומר למר סרחאן, יושב-ראש ועד המשפחות, אני מרגיש קצת לא בנוח עם העניין הזה, שכביכול מטילים דופי בכך שאנחנו בודקים את עצמנו.

עמיחי שי: אנחנו לא יודעים בדיוק מה בודק מבקר המדינה, אבל לנו אין שום דבר להסתיר.

עמיחי שי: שלושת קציני משטרת ישראל שהיו במקום לא היו רק בגלל האוטובוס.

עמיחי שי: הם היו בדרכם לכיוון מלון "כרמל", לכיוון גבעת וולפסון על מנת לחלץ משם אנשים כי האש הגיעה לגבעת וולפסון.

עמיחי שי: יש שם מספר מצומצם של בתים שבהם מתגורר מספר מועט של אנשים.

עמיחי שי: הם היו בדרכם לשם, וכאשר הם היו בכביש 721, הכביש שמוביל מבית אורן אל עתלית, הם הגיעו לאוטובוס.

עמיחי שי: שלושת הקצינים הללו יכלו לנהוג כפי שנהג הצלם שהיה שם שהציל שלושה אנשי שירות בתי-הסוהר שהצטרפו אליו ועזבו את המקום, או כמו שני בוקרים מחוות הסוסים שהיו באזור ועזבו.

עמיחי שי: קציני המשטרה נשארו שם במודע, על מנת לעשות הכול כדי להציל חיים.

שולמית פינטו: גם הבנים שלנו נשארו שם.

עמיחי שי: נכון.

עמיחי שי: אני לא חולק על כך כלל וכלל.

שלמה אלקלעי: בשיקול דעת אחר שלהם יכלו להציל גם את אנשי שירות בתי-הסוהר.

עמיחי שי: שיקול הדעת שלהם במקום, לפחות על-פי התחקיר ועל-פי השחזור, כאשר האוטובוס עלה מכיוון עתלית למעלה הוא נתקל בחומת אש שלא היתה שם קודם לכן.

קריאה: אבל הוא לא היה צריך לעבור שם.

קריאה: תגיד את זה כבר בהתחלה.

קריאה: אתה נכנס לענייני החקירה.

מונדר נעאמנה: יש לנו בקשה ברורה אחת, לדחות את מתן האותות.

מונדר נעאמנה: האם יש אפשרות כזאת?

מונדר נעאמנה: כאשר משטרת ישראל מחלקת אותות לאנשיה היא מפלגת את האסון הזה.

מונדר נעאמנה: האסון הזה גדול, 44 אנשים נספו ביחד ואתם מסבירים לנו שהם נספו ביחד, אבל לחלק בין הנספים, לתת משהו למשפחות השוטרים ולא לתת למשפחות הסוהרים זה לא מתקבל על הדעת.

מונדר נעאמנה: אתם מפלגים את האסון.

עמיחי שי: אני רוצה להזכיר לך שאנשי כיבוי אש קיבלו עיטור.

שלמה אלקלעי: גם הם קיבלו.

שלמה אלקלעי: רק אנשי שירות בתי-הסוהר לא קיבלו כלום.

משה כחלון: זה אומר שמי שנמצא בגוף חזק דואג שיקבלו צל"שים, אבל הילדים האלה שאין גוף חזק מאחוריהם הלכו סתם.

משה כחלון: זה עוד יותר מקומם.

משה כחלון: זה מוכיח ששיקול הדעת לא אמיתי ולא נכון.

משה כחלון: זה מוכיח חוסר רגישות.

שולמית פינטו: אני אמא של אשרת פינטו.

שולמית פינטו: הוא אמר שהיתה לשוטרים הזדמנות לנסוע משם ולצאת מן המקום.

שולמית פינטו: לפי העדות שקיבלתי, הבת שלי ראתה את השרפה עוד הרבה לפני שהתפשטה, עוד ממרחק, והיא אמרה להם שהיא רואה שמשהו מסוכן מתקרב.

שולמית פינטו: גם היא יכלה לרדת מן האוטובוס ולעזוב את המקום, אך היא לא עשתה את זה.

שולמית פינטו: היא לא שונה מן השוטרים ומן הכבאים.

עמיחי שי: אני לא חולק על דבריך.

שולמית פינטו: היא יכלה לרדת אך לא עשתה את זה.

שולמית פינטו: כך עולה מעדות הניצולים.

יעקב אדרי: את צודקת.

משה כחלון: להיפך, השוטרים הלכו לשם לא בפקודה.

דוד אזולאי: קיימתי את הדיון הזה לא כדי למצות חקירה, לא כדי לבקש שיחזירו את הצל"שים.

דוד אזולאי: לא זה התפקיד שלנו.

דוד אזולאי: למשטרה יש שיקול דעת, לשירות הכבאות יש שיקול דעת, לשירות בתי-הסוהר יש שיקול דעת, וכולם יחקרו.

דוד אזולאי: אני מבקש כרגע לעכב את מתן העיטורים, או שתהיה חשיבה חוזרת.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, ייתכן שפעולת המשטרה היתה טובה, אבל היא לא "מריחה" טוב.

אריה ביבי: אני מציע לא לעבוד כמו מגדל בבל, אלא שכל פעולה שתעשה עכשיו המשטרה תהיה מתואמת.

אריה ביבי: קודם תעכב את ביצוע החלטתה ואז תיכנס לתיאום עם שירות בתי-הסוהר ועם כיבוי אש וכולם.

אריה ביבי: מה שיקבל זה, יקבל זה.

דוד אזולאי: במיוחד שירות בתי-הסוהר והמשטרה שנמצאים תחת מטרייה אחת.

אריה ביבי: זאת ההחלטה החד-משמעית שצריכה לצאת כאן, באופן בלתי מתפשר ובלי להשאיר מקום לספקות.

אריה ביבי: צריך לעכב את ביצוע ההחלטה.

אריה ביבי: אם אנשי שירות בתי-הסוהר יקבלו עיטור אז כולם יקבלו, ואם אנשי שירות בתי-הסוהר לא יקבלו אז כולם לא יקבלו, או שיחליטו על חלוקת העיטורים רק לאחר שיסתיימו כל החקירות וכל הבדיקות.

עמיחי שי: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת והמשפחות שנמצאות כאן אתנו, ההליך שנעשה במשטרת ישראל הוא הליך על-פי חוק, בצורה מסודרת וגלויה, על השולחן, ולא בשום צורה אחרת, כפי שמישהו חושב בעניין הזה.

עמיחי שי: ההחלטה נתקבלה על-פי דין ולשלושת קציני המשטרה שנספו מגיע.

עמיחי שי: אני לא איש שירות בתי-הסוהר.

עמיחי שי: אני לא חולק עליך, גברת פינטו, כהוא זה.

עמיחי שי: אין לי שום מחלוקת בעניין הזה.

עמיחי שי: אין לי אפילו מילה בעניין הזה.

עמיחי שי: אני יכול לומר שאני מסכים.

עמיחי שי: אנחנו כמשטרה יכולים על-פי חוק לתת לקציני המשטרה ולא יכולים לתת לצוערי וקציני שירות בתי-הסוהר.

אריה ביבי: היתה שם שרפה אחת, לא עשרים שרפות.

משה כחלון: אז בשביל מה הזמנתם אותנו, כדי להגיד לנו שאתם לא יכולים לשמוע אותנו?

משה כחלון: אנחנו קולטים את הכיוון של דבריו.

משה כחלון: אנחנו מבינים שאין הרבה מה לעשות לגבי מה שכבר הוחלט.

דוד אזולאי: תאפשר לניצב שי להשלים את דבריו.

עמיחי שי: אתה ממש לא קולע לכיוון הנכון.

עמיחי שי: בסיכום, ובעצה אחת עם כבוד היושב-ראש, נביא את תוכן הדברים הללו למפכ"ל ונדון בהם.

יעקב אדרי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, הרגישות כאן רבה מאוד, ובכל זאת אני מציע – שאלתי מתי רוצים להעניק את הצל"שים ונאמר לי שב-6 באפריל, בשבוע הבא.

יעקב אדרי: אני מציע ליושב-ראש, יש ועדת משנה של ועדת הפנים והגנת הסביבה שמופקדת גם על המשטרה וגם על שירות בתי-הסוהר.

יעקב אדרי: אני מציע לך לזמן בדחיפות אליך את נציב שירות בתי-הסוהר ואת מפכ"ל משטרת ישראל.

יעקב אדרי: אנחנו צריכים לדבר איתם בפורום סגור ואז לראות מה לעשות בנושא כל-כך רגיש.

יעקב אדרי: זאת ההצעה שלי.

יעקב אדרי: אני רוצה לראות את מפכ"ל המשטרה ואת נציב שירות בתי-הסוהר, לשמוע אותם ואולי בעצה אחת נקבל החלטה נכונה.

שלמה אלקלעי: לפני שהוא מסיים את תפקידו בעוד שבועיים.

שלמה אלקלעי: נכון, זה קרה במשמרת שלו.

שלמה אלקלעי: הוא לא רוצה להיפגש עם כולם.

יהושע פרץ: אני אבא של רונן פרץ ז"ל.

יהושע פרץ: הבן שלי, על-פי סיפורו של דודו דרעי משדרות, יצא מן האוטובוס ביחד אתו ואז איילה יפרח מקריית ים צעקה לו: בוא תציל אותי.

יהושע פרץ: הוא אמר לדודו: תתקדם אתה, אני חוזר להציל אותה, ואז הוא נשרף ביחד איתה.

יהושע פרץ: האם תת-ניצב אהובה תומר טובה יותר מן הבן שלי?

יהושע פרץ: על סמך מה זה נקבע?

יעקב אדרי: אף אחד לא אומר כאן דבר כזה.

יהושע פרץ: כולם נפגעו באותה שרפה וכולם צריכים לקבל אותות ביחד.

נג'יב סרחאן: אדוני הניצב, קודם כול שיידעו כל מי ששומעים אותנו, אנחנו לא נגד מתן אותות הוקרה לאדם הזכאי לכך, אבל כרגע זה לא הזמן וזה לא העיתוי הנכון.

נג'יב סרחאן: היו לנו שלושה מפגשים עם צמרת צה"ל וצמרת שירות בתי-הסוהר וצמרת המשטרה.

נג'יב סרחאן: כאשר נערכו בדיקות הביאו את הממצאים כמעט לאישור הממשלה, ופתאום צצו דברים ועיכבו.

נג'יב סרחאן: אנא, עוד פעם, אנחנו לא נגד.

נג'יב סרחאן: לא הגענו לכאן בכדי לדרוש.

נג'יב סרחאן: אנחנו לא דורשים מתן עיטורים לבנים שלנו כי זה לא יחזיר לנו כלום.

נג'יב סרחאן: אנחנו פשוט מאוד רוצים/מבקשים/דורשים – את המילה המתאימה אתם תבחרו – לעכב את מתן אותות ההצטיינות עד שכבוד מבקר המדינה והחוקרים יסיימו את החקירות.

נג'יב סרחאן: ייתכן שהם יגידו שכולם זכאים לקבל אותות, יבורכו.

נג'יב סרחאן: אנחנו מבקשים לדחות את מתן העיטורים, וכך גם להקל על המשפחות השכולות שעולמן נחרב.

נג'יב סרחאן: זה מצווה שצריך לקיים אותה.

דוד אזולאי: אדוני, תודה רבה.

דוד אזולאי: רבותי, קודם כול, אני רוצה בשמי, בשם חברי הוועדה והצוות שלה לומר שאנחנו משתתפים בצערכם.

דוד אזולאי: שלא תוסיפו דאבה עוד.

דוד אזולאי: שמעתי בקשב רב את כל הדוברים ואני בהחלט מוכן לקבל את הבקשה של ידידנו ניצב עמיחי שי, שיעביר את רוח הדברים שהיתה כאן למפכ"ל.

דוד אזולאי: אני מקבל את הצעתו של חבר הכנסת יעקב אדרי.

דוד אזולאי: יש לנו ועדת משנה שהיא ועדה חסויה.

דוד אזולאי: נזמן אליה את מפכ"ל המשטרה ואת נציב שירות בתי-הסוהר ונבקש הסברים.

דוד אזולאי: נבקש גם בשמכם שכרגע ימתינו עם מתן העיטורים.

דוד אזולאי: מי שקיבל עיטור – העיטור לא יילקח ממנו חזרה, אבל צריך למצוא את שביל הזהב על מנת לא לפגוע בכבודם, לא של החיים ולא של המתים.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אריה ביבי פנה וביקש לעכב את ההחלטה של המשטרה.

דוד אזולאי: זה בעצם מחשבה שנייה, כפי שאמרתי.

דוד אזולאי: בזה אני מסיים.

דוד אזולאי: אני מודה לכם.

נג'יב סרחאן: שלחתי מכתב לכבוד המפכ"ל ב-22 במרס ברוח הדברים שאמרתי כאן היום.

דוד אזולאי: אני מבקש שתעבירו גם אלינו את המכתב הזה ואנחנו נטפל בזה.

דוד אזולאי: את הסרט שראינו כאן תעביר לגורמים הנוגעים בדבר, זה חשוב.

נג'יב סרחאן: אנחנו מבקשים רק שיעדכנו אותנו בהחלטות.

דוד אזולאי: אנחנו נעדכן אתכם במה שנוגע לנו.

דוד אזולאי: רבותי, אני מודה לכולם.

דוד אזולאי: הישיבה נעולה.