ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 144, 2011-02-28 10:00

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

דני דנון: על סדר יומנו היום קליטת ילדים עולים במערכת החינוך.

דני דנון: אנחנו המתנו עם הדיון הזה מספר שבועות בגלל שתי בקשות: האחת של מרכז המחקר והמידע של הכנסת שרצתה להשלים את הבדיקה, הודיה קין תציג את הנתונים, שנית ממשרד החינוך שביקש תחילה לדחות את הדיון מאחר והמנכ"ל רצה להגיע, ולאחר מכן התבשרנו שהמנכ"ל לא מגיע.

דני דנון: אנחנו שמחים שמאיה שריר ו נמצאות כאן היום כדי להציג את הדברים, אתן ממונות על הנושא הזה.

דני דנון: בפתח דבריי אני אבקש מהודיה להציג את הדוח.

דני דנון: אתמול בלילה קראתי את הדוח ומצאתי שהנתונים קשים וחמורים מאוד, אני מקווה שנקבל תשובות מתאימות מאנשי משרד החינוך על הנתונים.

דני דנון: יש נכונות של המשרד, יש תקנים אבל בתקנים משתמשים לדברים אחרים, זה לא משהו קטן, תכף נשמע את הנתונים אבל אני ראיתי כאן תופעה שכסף שמיועד לילדי עולים מגיע לדברים אחרים במערכת החינוך.

דני דנון: זה דבר חמור ביותר ואני ארצה לקבל תשובות ולבחון מה אנחנו עושים כדי לתקן את העניין הזה .

דני דנון: ראשית אני אבקש מהודיה קין לתת לנו סקירה על הנתונים.

הודיה קין: פלורה כתבה את המסמך ואני רק אציג את עיקרי הממצאים שלו.

הודיה קין: במערכת החינוך יש כ- 105,000 תלמידים עולים שהם ילידי חוץ לארץ.

הודיה קין: במסמך הזה נתבקשנו להתמקד במיוחד בתכניות לסיוע ושעות סיוע שניתנות לעולים ולבדוק איך זה מתחלק במערכת.

הודיה קין: אחד הממצאים העיקריים ועוד לפני שאני אגיע למצבם הלימודי, הכנסנו את הסוגיה הזאת כי אי אפשר להתייחס לנושא של קליטה במערכת החינוך בלי להתייחס לנתונים שיש מסביב לגבי ההצלחה וההישגים של התלמידים במבחנים ובכלל בלימודים.

הודיה קין: הנקודה המרכזית שעלתה מבחינתנו במסמך נגעה באמת לבדיקת השעות.

הודיה קין: משרד החינוך מקצה שעות סיוע לעולים.

הודיה קין: זה נעשה על פי תאריך העלייה שלהם ולפי מספר התלמידים בכיתה.

הודיה קין: לגבי תלמידים שעלו החל ממרץ 2010 – כל התלמידים במערכת זכאים לשעות סיוע לפי הטבלה שנמצאת בעמוד 7 למסמך שלנו.

הודיה קין: אנחנו רואים שזה נעשה על פי מספר התלמידים בכיתה ועל פי זה ניתנות השעות וזה נוגע לכל אוכלוסיית העולים ללא הבחנה של ארץ מוצא.

הודיה קין: לגבי חטיבות הביניים ולגבי תלמידים שהגיעו בתקופות מוקדמות לפני מרץ 2010 יש הבחנה בין עולים שהגיעו מארצות רווחה לבין עולים שהם ילידי אתיופיה.

הודיה קין: אני רוצה להתמקד בנושא בקרת התקן שאותו בחנו.

הודיה קין: בכל שנה נעשה דוח של בקרת תקן לראות לאן הולכות שעות התגבור, שעות הסיוע לעולים הן חלק מרכזי משעות התגבור שניתנות.

הודיה קין: להציג את הנתונים כמו שהם לגבי כמה שעות מוקצות לפי מספר התלמידים בכיתה, זה טוב ויפה, אבל כשלא בודקים מה נעשה עם השעות האלה בפועל בעצם כל ממצא כזה יהיה חסר.

הודיה קין: לכן כל מה שבדקנו הוא את דוח בקרת התקן האחרון.

הודיה קין: לגבי שנת הלימודים הנוכחית דוח בקרת התקן יתפרסם רק בעוד שנתיים כך שקשה לתת אינדיקציה לגבי מה שקורה עכשיו.

הודיה קין: כדי להבין איך זה נעשה כשעושים את בקרת התקן – מי שעושה את הדוח הזה מקבל נתונים כמה שעות משרד החינוך מקצה לשכבה מסוימת, הוא הולך ובודק מה במערכת השעות בפועל של אותם מורים בשכבה המסוימת, משווים אותה למה שאותו בית הספר מקבל לבין מה שבאמת ניתן בפועל.

הודיה קין: מה שעולה מתוך בקרת התקן האחרון שאינו כולל את רפורמת "אופק חדש", צריך לקחת בחשבון שזה עשוי לצמצם משמעותית את החריגות האלה, אבל עדיין אני לא מניחה שזה יפתור את זה באופן מלא.

הודיה קין: עולה שיש חריגה משמעותית כשאנחנו מדברים על 60% מבתי הספר היסודיים, וכשליש מחטיבות הביניים שלא מקצים את כל שעות התגבור הניתנות, הם לא באמת מגיעות בהכרח ליעד שלהם ויכול להיות שלעיתים עושים בהן שימוש לשעות הוראה רגילות ולעיתים  הן מועברות לתפקידים מסוימים, כמו למשל שמנהל בית ספר משבץ במערכת לצורך אחר ולא ללמד בכיתה של עולים.

הודיה קין: יש לקחת בחשבון שאלה הם לא נתונים חד משמעיים, זה לא ממצא חד וברור כי זה מתייחס לכלל שעות התגבור במערכת, אבל דווקא בגלל העניין הזה אם יש כל כך חשיבות להקצאת שעות סיוע לעולים למה משרד החינוך לא עושה הבחנה בתוך הבקרה הזאת לקטגוריה ספציפית לניצול שעות הסיוע לעולים.

הודיה קין: צריך לזכור שזה מתייחס לתגבור באופן כללי ושזה גם לתלמידים שמתקשים, אבל זה נותן לנו אינדיקציה לעניין.

הודיה קין: זה לעניין בקרת התקן.

דני דנון: יש דברים נוספים שמצאת לנכון?

הודיה קין: הדוח שפורסם ביולי 2010 של המשרד לקליטת העלייה ושל מכון ברוקדייל בעצם בחן את ההישגים הלימודיים של העולים והתייחס למצב הלימודי שלהם.

הודיה קין: הממצאים האלה מראים שיש שונות בין עולים מארצות מוצא שונות בהישגים הלימודים, זה אולי מעורר את העניין לבדוק אפשרות להעניק את שעות סיוע לעולים בהתאם לארצות המוצא שלהם ולפי הקשיים הייחודיים שאיתם הם מתמודדים.

הודיה קין: הדוח הזה מראה שהקשיים המרכזיים נוגעים לעולים יוצאי אתיופיה בין אם הם נולדו בארץ, ואפילו חמור מזה דווקא לגבי עולים יוצאי אתיופיה שנולדו בארץ.

הודיה קין: הדוח הזה מראה עוד שהקושי המרכזי של העולים מארצות מוצא שונות וגם מארצות דוברות: אנגלית, ספרדית, צרפתית ומעבר לעולים יוצאי אתיופיה, הם קשים מרכזיים של העדר שליטה בשפה העברית, מה שגורם להרבה תלמידים בעצם להתקשות להישאר כל השיעור בכיתה, זה כמובן משפיע בהמשך על ההישגים הלימודיים שלהם.

הודיה קין: לכן יש הצעה שעלתה מארגוני העולים להעניק את שעות התגבור בעברית בהתאם לרמה של התלמיד ולא בהכרח לפי שנת העלייה שלו.

דני דנון: בנוגע למבחני הבגרות.

הודיה קין: מבחני הבגרות דווקא מראים שההישגים בבגרות של עולים מברית המועצות לשעבר ועולים מארצות דוברות אנגלית וספרדית, מצבם של העולים הוא פחות או יותר כמו של כלל התלמידים במערכת ואפילו בחלק מהמקרים טוב יותר.

הודיה קין: הבעיה המרכזית בהישגים בבחינות לבגרות נוגעת לתלמידים שהם יוצאי אתיופיה.

הודיה קין: שיעורי הנשירה של תלמידים עולים גבוהים יותר משיעורי הנשירה של תלמידים ישראלים, והם פחות משתלבים במסגרות חינוך חלופיות לעומת התלמידים הישראלים.

הודיה קין: נתון חשוב נוסף, אבל הוא לא מספיק עדכני, משרד החינוך עורך באמצעות רמ"ה –הרשות הארצית למדידה והערכה, לגבי מבחני המיצב שנערכים בכיתות ו' ו-ח' ובוחנים בארבעה מקצועות ובין היתר בשפה העברית.

הודיה קין: הדוח האחרון התפרסם לגבי שנת הלימודים תשס"ט, כרגע שוקדים על דוח שיהיה עדכני יותר ויתייחס לשנים האחרונות.

הודיה קין: גם התוצאות של מבחני המיצב בעברית מראים פערים גדולים בהישגים של תלמידים עולים לעומת ההישגים של כלל התלמידים.

דני דנון: אני ארצה לשמוע התייחסות של משרד החינוך לנתון הבעייתי שהוצג כאן לגבי השימוש בשעות.

דני דנון: לא מדובר בחריגה של 5%-10%,  אנחנו רואים מקומות עם אחוזים גבוהים.

דני דנון: אולי תוכלו לסבר את אוזננו איך מגיעים למצב הזה ש- 59% מבתי הספר היסודיים שנדגמו אינם ממלאים את מכסת שעות התגבור?

דני דנון: זה נתון שהוא נתון חמור ביותר.

מאיה שריר: קודם כל משרד החינוך מכיר באמת בחשיבות של הבקרה והעובדה היא שמשרד החינוך עורך את הבקרה הזאת.

מאיה שריר: בהתאם לתוצאות הבקרה אנחנו גם מזמינים מנהלים לשימוע ונוקטים בהליכים, עוקבים ובודקים שכל השעות אכן תינתנה ותנוצלנה כראוי.

מאיה שריר: יש הפרדה, יש בקרה על סל שעות עולים, הוא קיים אצלנו ואנחנו בהחלט עוקבים אחריו.

מאיה שריר: בנוגע לדוח מכון ברוקדייל – המחקר, אפשר לראות שהוא מצביע על כך ש- 80% מכלל העולים שולטים היבט בשפה העברית.

דני דנון: קודם כל בנקודה של השימוש בשעות תקן.

דני דנון: ב- 60% מהשעות שאנחנו מקציבים לטובת ילדי עולים נעשה שימוש לדברים אחרים.

מאיה שריר: זה היה סל כללי ולא פילוח של עולים בנפרד, יש לנו גם פילוח, אנחנו בהחלט מגבירים כעת את האכיפה ואת הבקרה, אנחנו מזמנים מנהלים לשימוע ותהיה בקרה נוספת.

מיכל כהן: בתכנית האסטרטגית של 2009-2011 שמנו כיעד מספר שלוש או ארבע את הנושא של ניצול שעות ההוראה באופן מיטבי, אני מדברת כעת על כלל המערכת.

מיכל כהן: מתוך הלימוד שלנו מבקרת התקן כדי לראות שבאמת השעות מגיעות ליעדן, בכלל זה גם הסוגיה של העולים.

מיכל כהן: צריך להבין שיש כאן עוד נתון שלא נלקח בחשבון והוא הנתון של "אופק חדש", נכנס משאב נוסף למערכת והוא השעות הפרטניות במסגרת "אופק חדש".

מיכל כהן: בדוח השעות הפרטניות יש הקצאה או ניצול יותר נכון של השעות הפרטניות לקבוצת העולים, לכן העניין של הבקרה האחרונה צריך להיבדק ביחס לכלל הנתונים.

מיכל כהן: יש נתון נוסף, כשאנחנו מקצים את השעות אנחנו מקצים אותם בהתאם להגעת הילדים למערכת, זאת אומרת שבאמצע השנה יכול להגיע עולה לבית הספר וההקצאה תינתן באמצע השנה ולא תמיד בנקודת הזמן הזאת יש מורה פנוי.

מיכל כהן: עכשיו אנחנו עובדים על פתרונות נוספים כמו מתמחים בהוראה ומתמחים בשפה כדי להכניס אותם לתוך מערכת החינוך.

מיכל כהן: צריך להבין שזו מערכת שפועלת על שנת לימודים, ואם המורים מועסקים במהלך שנת הלימודים ונכנס עולה באמצע השנה לא תמיד יש אנשים שילמדו.

מיכל כהן: לכן זה לא נתון מדויק שלוקחים את השעות ועושים דברים אחרים, כנראה מקצים שעות ההוראה בתוך בית הספר עם המורים הקיימים.

מיכל כהן: התלמידים העולים מקבלים גם 'סל עולים' וגם ייחדנו מתוך השעות הפרטניות סיוע לתלמידים מתקשים ובכללם העולים, לכן הנתון הוא לא נתון שלם ומלא וזה כמו שאמרה הודיה, קין אין גם את הנתונים של "אופק חדש".

דני דנון: את מנהלת המינהל הפדגוגי, אנחנו תומכים ביוזמה של משרד החינוך לתת למנהלי בתי הספר עצמאות וניהול עצמי.

דני דנון: אנחנו רואים שיש כאן ניצול של הניהול העצמי.

דני דנון: אפילו האגף לקליטת העלייה עד אתמול בלילה לא היה מודע בכלל לנתונים שהוצגו כאן ולכל הממצאים על בקרת התקן, בתוך המשרד עצמו אנחנו רואים שיש ניצול על ידי בתי הספר, אולי הם עצמאים מדי, אנחנו כשמתכלים כרגע על טובתם של הילדים העולים, איך אתם יכולים לומר לנו שהשעות האלה אכן יגיעו לתלמידים עולים?

מיכל כהן: הבקרה נמצאת במינהל הפדגוגי ואנחנו בכל שנה עושים בקרת תקן באופן מדגמי.

מיכל כהן: אנחנו מזמנים מנהלים שחרגו, שוב אני מדברת כאן על הנתון הכללי של ניצול שעות ההוראה בכלל, אני רוצה לומר שגם במסגרת "אופק חדש" בעצם הידקנו - - -

דני דנון: יש לך דוגמה של מנהל בית ספר שיש בו עולים שלא השתמש בשעות האלה למטרה שלשמה הן יועדו ושהוא נקרא לשימוע או קיבל סנקציה על כך שהוא לא השתמש בשעות לטובת תלמידים עולים?

מיכל כהן: אין לי דוגמה כי אני נמצאת כרגע ארבעה חודשים בתפקיד, זה חלק שעושה מנהל המחוז שמזמן מנהל בשגרה.

מיכל כהן: אני שוב אומרת שבקרת התקן, היום אנחנו מתייחסים לסוגית העולים, אבל כמדינה רוצים לראות שכל השעות המוקצות על ידי המדינה מגיעות ליעדן.

מיכל כהן: שוב, מדובר על שעות רווחה, שעות טיפוח וסלים שונים, לכן הבקרה כן מבחינה בין הסלים השונים ואנחנו עושים תהליך אכיפה יותר מוגבר.

מיכל כהן: אין ספק שבסוגיה הזאת של העולים אנחנו ניכנס יותר בעובי הקורה ונבדוק.

מיכל כהן: צריך לומר שוב שיש כאן מנהלים שניצלו, אני לא אומרת שאין כאלה, יכול להיות שיש מנהלים שניצלו את סמכותם.

מיכל כהן: מרבית הדברים שאנחנו מגלים בנושא בקרות התקן בהקשר של העולים זו סוגיה של מנהלים שלא הצליחו לאייש בשעות האלה מהמורים המקצועיים מורים לטובת העולים כי הם הגיעו במהלך השנה, ושלא ניצלו את השעות לטובת משהו אחר, אלה הקצו עם המשאבים הקיימים לטובת העולים.

מיכל כהן: עדיין זה אומר שבנושא הברה אנחנו צריכים להיכנס יותר לעמוק, אין ספק, ונעשה זאת.

מילה ספיבק: שמעתי את כל הנתונים, אני רוצה לומר שבבית הספר שלי יש הרבה תלמידים עולים.

מילה ספיבק: אני מקבלת ממשרד החינוך הרבה שעות וכל שעה ושעה מנוצלת.

מילה ספיבק: אני נותנת בנוסף עוד שעות מפול השעות שאני מקבלת ממשרד החינוך.

מילה ספיבק: מאחר שיש לי ריכוז תלמידים עולים יש אולפן א' ו-ב', לפעמים השעות שאני מקבלת מאגף הקליטה של משרד החינוך לא תמיד מספיק לי.

מילה ספיבק: אני חושבת שצריך להוריד קצת את תאריך העלייה הקובע, אם למשל אנחנו אומרים שהתאריך הוא מרץ 2010 אז ישנה קצת הגבלה כי יש לי בבית הספר גם אולפן א' וגם ב'.

מילה ספיבק: אני מקבלת בסך הכול 10 שעות ואני נותנת 20 שעות לאולפן א' ולאולפן ב'.

מילה ספיבק: מה זאת אומרת אולפן ב'?

מילה ספיבק: – אלו שעות שאנחנו לא מקבלים ואני נותנת מסל השעות כי התלמידים.

מילה ספיבק: בתקופה של שנה או חצי שנה וגם בגלל שיש גם חופשת קיץ, הם לא יכולים לקלוט את כל השפה ולכן אין אפשרות להכניס אותם לכל השיעורים בכיתה, אז אני נותנת להם אולפן ב'.

מילה ספיבק: אני רוצה לציין שאנחנו מקבלים גם שעות סל ומשתמשים בהן עד השיעור האחרון ולפעמים גם כאן מוספים שעות.

מילה ספיבק: אתם יודעים שלפעמים אומרים שאם יש ריכוז תלמידים עולים בבית ספר אחד זה עובר להיות גטו.

דני דנון: מהו אחוז התלמידים בבית הספר יוהנה ז'בוטינסקי היום?

מילה ספיבק: יש לי  כ- 900 תלמידים מתוכם, אם נגדיר עולים חדשים עד עשר שנים בארץ הם  מהווים 50%, אם מדברים על תלמידים שעד שנה בארץ הם בערך עשרה תלמידים, אם אנחנו נדבר על תלמידים שהם שלוש שנים בארץ הם בערך 60-80 תלמידים.

מילה ספיבק: הריכוז הזה נותן מענה לכל ילד וילד כי גם השעות שאני מקבלת לחטיבה העליונה, זה מקסים וזה בסדר גמור, כי יש לי שעות לוותיקים ולעולים חדשים בכל המקצועות ההומאניים החל מכיתה י' ועד כיתה יב' יש חלוקה לעולים חדשים ותלמידים ותיקים.

מילה ספיבק: לפעמים תלמידים ותיקים מקבלים יותר שעות, למשל אם אנחנו מדברים על שתי יחידות לימוד תנ"ך, מוקצות לי רק שש שעות ואני נותנת להם עשר שעות.

מילה ספיבק: מה אני עושה?

מילה ספיבק: - אני עושה סאלטה באוויר.

שרי פייר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה צמוד עם משרד החינוך בנושא, ועם מאיה שריר בפרט.

שרי פייר: אני חושבת שהנושא הוא מאוד משמעותי.

שרי פייר: אני מבקשת לעלות כמה סוגיות נוספות בהקשר הזה.

שרי פייר: אתם דיברתם כאן על עולים והוזכר המחקר של מכון ברוקדייל - הדור השני של העלייה.

שרי פייר: מסקרים שעשינו ומנתונים מהשטח עולה שילדים, ולא רק יוצאי אתיופיה אלא גם יוצאי חבר העמים ובפרט יוצאי קווקז, יוצאי בוכרה ויוצאי  גיאורגיה שהם בעצם דור שני,  זקוקים מאוד לתגבור לימודי בעיקר במקצעות רבי מלל.

שרי פייר: הגדרת העולה במשרד לקליטת העלייה בכלל ובחינוך בפרט, מדברת על ארבעת האוכלוסיות האלה כעולים גם אם הם נולדו בארץ, ובפרט כשהם ילדים להורים שעלו משנת 1989 ואילך, וזה בגלל הצורך שנתקלנו בו.

שרי פייר: מסתבר שהצורך קיים פרט לקבוצות האלה גם בקרב תושבים חוזרים.

שרי פייר: עד עכשיו הייתה איזו סטיגמה לחלק מאיתנו שתושבים חוזרים מגיעים מסטאטוס סוציו-אקונומי גבוה והם הצליחו בחוץ בארץ וכדומה.

שרי פייר: המצב היום לא כזה, האנשים בפרט בנושא השפה מאוד זקוקים לתגבור.

שרי פייר: בנוסף לכך לגבי בית הספר היסודי אנחנו רואים כאן שעות מעטות יותר, באמת מתוך כוונה לכוון את השעות בניצול מקסימאלי לקראת בחינות הבגרות.

שרי פייר: רציתי לחדד  את צורך שמקבל כן מענה, אבל אני לא בטוחה שהוא מקבל מספיק מענה אולי בשל אילוצים תקציביים, והוא הצורך בגיל הרך ובעיקר במוכנות לכיתה א'.

שרי פייר: אנחנו מדברים על ילדים שבהרבה מקרים גדלים בבית עם הסבתא והסבא והילדים הם דו לשוניים, מדברים את שפת המורשת בבית ואחר כך לא יכולים להשתלב בקלות.

שרי פייר: כחלק מפתרון לבעיה, חוץ מלהצביע על הבעיות, אנחנו במשרד נותנים במסגרת התגבור הלימודי שעות אחרי שעות בית הספר, תגבור לימודי לא פורמאלי לכל הצרכים שמניתי.

שרי פייר: הצורך קיים והוא קיים בצורה מאוד נחרצת.

דני דנון: אני רוצה לבקש "מנפש בנפש" ליזי מרטין.

דני דנון: שמעתי קולות שיש בעיות עם עולים מהמערב לגבי קשיים בלימודים.

דני דנון: רציתי לדבר על זה, ואני אבקש שתתייחסי גם לנושא הזה כי פנו אלי לוועדה בנושא, כלומר שאין התייחסות לעולים מהמערב בקליטתם בתכנית הלימודים.

ליזי מרטין: גם אנחנו עובדים בשיתוף פעולה קרוב עם משרד החינוך.

ליזי מרטין: אני חושבת שנכון באופן כללי שלפעמים יש סטיגמה שמי שעולה מארצות המערב יסתדר והכול יהיה בסדר, באמת התמונה היא לא כזאת.

דני דנון: אני רוצה לספר לך משהו, היינו בישיבה ביום חמישי בתל אביב, הזמנתי עולים מהמערב, פעילים סטודנטים בארגון וביקשתי שיגיעו גם לכנסת, ביקשתי שידברו ושיעלו את הבעיות בפני ראש העיר, עולי אתיופיה העלו את הבעיות שלהם, ואחר כך עלו עולי בוכרה ואחר כך הסטודנטים האלה אמרו "שמענו כאן את הבעיות ואנחנו מוכנים לעזור להם, אחרי ששמענו אין לנו שום דרישות מראש העיר תל אביב".

ליזי מרטין: אני רוצה להצביע על כמה נושאים שאנחנו רואים שהולכים וחוזרים עם העולים מארצות הברית, קנדה ואנגליה.

ליזי מרטין: ראשית יש לנו כאן נייר עמדה שתוכלו לעיין בו.

ליזי מרטין: "הורדת הגיל המזכה את העולים להיבחן בבגרויות באנגלית" , לצורך העניין זה יכול להיות בכל השפות, נכון להיום מי שעולה בגיל 15 או בכיתה י' זכאי לקבל את בחינת הבגרות כשהיא מתורגמת.

ליזי מרטין: מי שעולה בכיתה ח' או ט' עד שהוא אמור להגיע לבגרויות הראשונות בכיתה י' הוא כבר לא זכאי יותר לקבל בחינה מתורגמת.

ליזי מרטין: מי יכול לתאר לעצמו שהוא יכול גם ללמוד את החומר וגם ללמוד את השפה תוך שנה או שנה וחצי.

ליזי מרטין: לכן אנחנו מבקשים שהגיל שמזכה את העולים לבחינות בגרות מתורגמות יורד לגיל חטיבת הביניים, כלומר אם אתה עולה בכיתה ח', עדיין כשתגיע לכיתה י' תהיה לך בגרות בשפה שבה אתה שולט, והאתגר היחיד והגדול שהעולה צריך להתמודד איתו הוא באמת לימוד החומר.

ליזי מרטין: תוספת שעות תגבור לתלמידים עולים – אנחנו דווקא רואים, אני יודעת שיש כאן ממצאים אחרים אבל אפשר לראות את זה בעמוד 8 בתוך המסמך שהודיה קין הציגה, "מספר השעות המוקצות לעולים בתיכון, במיוחד לאור העבודה שהם צריכים לעבור את בחינות הבגרות הוא קטן מאוד".

ליזי מרטין: זה מביא אותי לעניין השלישי שזה תלוי מאוד כמה עולים נמצאים בבית הספר, בשכבה או בכיתה.

ליזי מרטין: לנו יש תכנית "עלייה לצפון" שאנחנו מנסים לעודד עולים לעלות לצפון, לפריפריה ושם הבעיה היא החמורה ביותר, משום שאם הם עולים למודיעין או לרעננה ויש 20 תלמידים באותה שכבה אז אומרים בסדר, משרד החינוך מקצה שעה לו ושעה לה, לוקחים את כל פול השעות וכל התלמידים יכולים לשבת באותה כיתה עם המורה והשעות של כולם מצטברות.

ליזי מרטין: מי שעולה למעלות או לאזורים פריפריאליים אחרים הוא זכאי לשעה כאן ולשעה שם, ויש רק שני תלמידים בשכבה שזכאים לשעות האלה, בסופו של דבר יש להם שלוש שעות או ארבע שעות שבועיות.

ליזי מרטין: יש לנו עולים, ואני יכולה למסור שמות, שיש להם שעה שבועית אחת בתיכון לתגבור לקראת בחינות הבגרות.

ליזי מרטין: התקשרה אלינו במקרה אתמול אימא מרחובות שיש לה את אותה בעיה ואמרה "אני לא יכולה לשלם מהכסף שלי את כל השעות שהוא צריך לשיעורים פרטיים בשביל לכסות על הפער שהוא לא מקבל בבית הספר".

דני דנון: יש לך מקומות נקודתיים נוספים שיש את הבעיה הזאת?

ליזי מרטין: אני אומרת שבפריפריה בעיקר אבל לא רק.

ליזי מרטין: רחובות היא לא פריפריה, זה יכול להיות בכל בתי הספר שאין להם אוכלוסייה גדולה של עולים.

ליזי מרטין: לכן אנחנו רואים נטייה של משפחות שאומרות "שאנחנו רוצים לעלות לצפון אבל שמענו שמבחינת בתי הספר אין התגבור כמו שצריך לעולים ולכן אנחנו נעלה בסופו של דבר למודיעין או לרעננה".

ליזי מרטין: אנחנו דווקא לא רוצים לעודד את הנטייה הזאת.

דני דנון: על אלו מקומות ודוגמאות את יכולה לשים את האצבע ולומר ששם יש בעיה לעולה עם הילדים שלו היום?

ליזי מרטין: על זה אבי סילברמן ראש המחלקה לחינוך יענה.

אבי סילברמן: כמו שאמרנו בכל האזור של הצפון אנחנו גם עובדים עם תכנית לנגב.

אבי סילברמן: ישבנו עם ראש העיר דימונה, ירוחם, אופקים, נתיבות גם להם חסרות את השעות לתת, כל אחד אמר שהם יכולים לנסות לתת פה ושם שעות, אבל אין תכנית מסודרת שאומרת שלכל ילד יש שש שעות והוא יקבל אותם.

אבי סילברמן: כאן זה תלוי בזה ובזה ובסופו של דבר לא מקבלים כמו שצריך.

מרינה סולודקין: אדוני היושב ראש אני חושבת שזה שוב הזמן לדון בנושא, לצערי הרב זה לא נושא חדש.

מרינה סולודקין: בקדנציה הקודמת הייתה החלטת ועדה של זאב אלקין על ידי ועדת הקליטה והעלייה בנושא של תלמידים עולים.

מרינה סולודקין: אני לא מבינה, אנחנו שנים רואים גניבת שעות של תגבור בבתי הספר, זה לא חדש.

מרינה סולודקין: כל פעם כאילו, אני מאוד מבינה שמשרד החינוך הוא משרד גדול,  אבל בתחום שאין עליו פיקוח ואין ענישה על גניבת שעות של תגבור ושל לימוד השפה ויש גם חוסר גמישות בבתי הספר.

מרינה סולודקין: כאן אני מאשימה את הפוסט-ציונות, הם לא רוצים את התלמידים האלה, הם לא חושבים עד כמה קשה ללמוד את השפה העברית בבית הספר, זה לא נורמאלי.

מרינה סולודקין: למה כולנו הגענו לכאן?

מרינה סולודקין: -הגענו כדי לדבר עברית באופן שוטף.

מרינה סולודקין: שמעתי עכשיו אחרי שנים רבות של עלייה, הגיעו אלי קבוצת מורים, יש עכשיו בית ספר רוסי פרטי שמקבל את כל אלה שנופלים מהמערכת.

מרינה סולודקין: למה?

מרינה סולודקין: – אין עברית, אתם מבינים?

מרינה סולודקין: –אין עברית, אין שעות של עברית.

מרינה סולודקין: כמו שאמרו שאם תהיינה שלוש שעות של עברית בשבוע, אני מבינה שעולים יוצאי ברית המועצות וארצות מערב הם ברמה של בית הספר הישראלי.

מרינה סולודקין: הרמה כל כך טובה בבית הספר הישראלי?

מרינה סולודקין: – זאת רמה טובה?

מרינה סולודקין: – ילד יהודי שלא מקבל בגרות, על זה שמעתם בברית המועצות?

מרינה סולודקין: רק אם היו לו בעיות בבריאות קשות מאוד, וכאן רק 50% מקבלים בגרות, וזאת מדינה יהודית.

מרינה סולודקין: אני לא יודעת מה עשינו?

מרינה סולודקין: אני מבקשת, אפשר בוודאי לכעוס ולצעוק אבל אנחנו צריכים להיות פרקטיים, אנחנו צריכים פיקוח של משרד החינוך.

מרינה סולודקין: אני מאוד מברכת את האגף הפדגוגי ואת המנהלת, אנחנו יודעים במה אתם מתעסקים, אבל פיקוח על שעות התגבור, את המינימום הזה  אנחנו חייבים.

דני דנון: חברת הכנסת מרינה סולודקין, אני חושב שאנחנו עדינים מדי מול משרד החינוך.

דני דנון: אתם צריכים להבין שעצם העובדה שעד היום על אף מנהל בית ספר אחד לא הוטלה שום סנקציה, גם שלא שמענו על שום בירור פנימי מעמיק של המשרד.

דני דנון: אנחנו שומעים שזו תופעה שכבר דנו בה, אני שמעתי מגורמים פנימיים שיש איזה קשר של שתיקה, יודעים שיש בעיה, יודעים שזה קורה אבל לא עושים שום דבר.

דני דנון: אנחנו לא רוצים להחליט כאן בשבילכם, אתם חייבים לעשות משהו הרבה יותר מאסיבי מבחינת הפיקוח, מבחינת הסנקציות, אם לא אנחנו נשב כאן בעוד שנה ונקבל את הדוח של מרכז מחקר ומידע והנתונים יהיו אותם נתונים או גרועים יותר לגבי השעות האלה.

מיכל כהן: אדוני ברשותך אני רק מבקשת למחות על המילה 'גניבה'.

מיכל כהן: אף אחד לא גונב שעות.

דני דנון: זו גניבת שעות מהתלמידים העולים.

דני דנון: במקום שזה יגיע לתלמיד עולה, כמו ששמענו כאן במקומות שונים זה מגיע לדברים טובים אבל לא למטרה.

דני דנון: זה מזכיר לי שכמו בצבא אנשים היו משלימים ציוד והיו אומרים להם "תיקחו מפלוגה אחרת".

דני דנון: זה השלמת ציוד אבל זו גניבה.

מיכל כהן: קודם כל מנהלי בית הספר יש לנו אמון בהם, גם אם יש מישהו שלא עשה את מה שהוא היה צריך לעשות, בואו לא נטיל את האמירה 'גניבה' על כלל מנהלי בתי הספר.

מיכל כהן: אני חושבת שהם מחזיקים את המערכת גם אם יש ביקורת לגביה, הם בכל זאת משרתי הציבור ואני חושבת שראוי לא לקורא להם כגנבים.

מיכל כהן: אני אומרת ואני מדגישה שאנחנו ניכנס יותר בעובי הקורה בנושא הבקרה.

מיכל כהן: הבקרה נעשית על ידי המינהל הפדגוגי, אנחנו כן עושים בקרה, אנחנו שמנו את זה בתכנית השנה.

מיכל כהן: משנת 2010 זה נמצא בתכנית האסטרטגית של שר החינוך והמנכ"ל שלו, נושא ניצול שעות בהתאם לייעוד.

מיכל כהן: אנחנו בהחלט כן מזמנים מנהלים ואנחנו כן לא מוותרים על שום שעה כי זה משאב ציבורי.

דני דנון: איך מתבצעת הבקרה הזאת?

מיכל כהן: יש לנו בקרים, מנהל בית הספר צריך לדווח על כל מערכת השעות שלו כולל ברמה של כל ההקצאות, גם אם הן הקצאות ייעודיות.

מיכל כהן: בא בקר לתוך בית הספר ובודק את הביצוע הלכה למעשה.

מיכל כהן: זה לא רק לקבל דיווח, יש דיווח ויש בקרה.

מיכל כהן: אנחנו מפעילים בקרה מדי שנה.

דני דנון: כשאין התאמה בין הדיווח לבין הבקרה בפועל?

מיכל כהן: מנהל בית הספר מוזמן לשימוע אצל מנהל המחוז ובודקים מדוע, יוצאים בסנקציות.

עדי טדלה: 25.7 מדווחים, מכל בתי הספר על נתוני העולים ועל כלל - - -

מיכל כהן: אני לא יודעת מאיפה הנתון הזה אבל הוא לא נכון.

מיכל כהן: מנהלי בתי הספר נדרשים לדווח, אני הייתי מנהלת בית ספר עד לא מזמן, מנהל בית הספר מדווח על השעות ועל כלל המשאבים שהוא מקבל מהמדינה, בכלל זה שעות עולים, שעות תגבור, שעות רווחה ועל כל סל שנמצא הוא צריך לדווח.

מיכל כהן: לא רק שהוא מדווח הוא גם נבדק הלכה למעשה בצורת הבקרה.

דני דנון: את לא יודעת להגיד לי כמה שימועים נערכו למנהלי בתי הספר.

מיכל כהן: אני לא יודעת את הנתון.

דני דנון: אם בכלל.

מיכל כהן: נעשו, אני אסביר איך אני יודעת שנעשו.

מיכל כהן: בדיווח הסטאטוס אנחנו מדווחים כל שנה לשר ולמנכ"ל על הנושא שנמצא בתכנית האסטרטגית, כל ניצול מיטבי של שעות הוראה, כל מנהל מחוז דיווח גם מה הוא עשה בהקשר של החריגות.

מיכל כהן: כל מחוז קיבל את הנתון שלו ודיווח ממה נובע הפער ומה נעשה.

מיכל כהן: אין לי את זה כרגע כי לא ידעתי שזה יהיה אחד הנושאים.

מיכל כהן: אני לא אומרת שלא צריך להגביר את האכיפה, אני לא אומרת שלא צריך להגביר את האכיפה על ידי המחוזות על בתי הספר.

מיכל כהן: אני רוצה לומר שאנחנו שמנו את זה לפני הוועדה הזאת כיעד ואנחנו מטפלים.

מיכל כהן: אני מקווה מאוד שעל בקרת התקן, זאת בקרת תקן של שנת תשס"ט, אני מאוד מקווה שבבקרת התקן לשנים תש"ע ותשע"א נוכל לראות שיפור.

דני דנון: מתי יהיו הנתונים האלה?

מיכל כהן: בעוד שנה נתונים של תש"ע, ועל שנת תשע"א בעוד שנתיים.

מרינה סולודקין: קודם כל אנחנו כאן בכנסת אחרי שבחרו בנו.

מרינה סולודקין: אני אומרת שזו גניבת שעות בגלל שאני חמש עשרה שנה בכנסת, זו הקדנציה החמישית שלי, אם אני בכל קדנציה שומעת את אותו דבר שלא מספיקות השעות של עברית, אין מספיק שעות לתגבור, זאת גניבה, מראש או לא מכוונות, או בטעות, אנחנו צריכים לשים קץ לתופעה הזאת.

מרינה סולודקין: אני אומרת שאלה שנשרו מהמערכות חייבים לשלם 1,500 שקלים כל חודש לבית ספר פרטי, שם הם לומדים גם עברית, גם דיסציפלינות והם יכולים להגיע להישגים.

מרינה סולודקין: אני מאוד מעריכה את משרד החינוך גם בתקופה של לימור לבנת שעשתה הרבה, אני אוהבת את השר הנוכחי, אבל יש מקום לביקורת וביקורת חריפה.

עדי טדלה: אני עוסק בנושא קליטת עלייה במשרד החינוך משנת 1999.

עדי טדלה: אנחנו נמצאים בוועדת הקליטה והעלייה בנושא החינוך, איפה מרכז היגוי של משרד החינוך, איפה ארגוני העולים?

עדי טדלה: זה מראה כמה הנושא הזה חשוב.

אלי זרחין: יש כמה ארגוני עולים.

עדי טדלה: אני מדבר על המוצא שלי.

עדי טדלה: בנוגע לשעות ומצבם של בני הקהילה, אני מטפל גם באוכלוסיות אחרות, אני יודע שבנוגע לשעות ישנם מנהלי בתי ספר שבכלל לא מודעים שיש שעות סיוע.

עדי טדלה: אני מגיע לבית הספר וכשמנהל מבקש שעות אני שואל איפה השעות שמשרד החינוך נותן, הוא לא יודע.

דני דנון: איפה זה קרה לך?

עדי טדלה: כאן בירושלים.

דני דנון: מתי:

עדי טדלה: אני יכול לתת לדוגמאות של הרבה בתי ספר שלא מודעים שיש שעות.

דני דנון: אני רוצה לשמוע דוגמאות.

עדי טדלה: אני שולח את חוזר המנכ"ל שיוצא מהמשרד שלך - - -

אלי זרחין: החינוך העצמאי לא מקבל .

עדי טדלה: אני מראה להם שכתוב 1.75 וסל קליטה והם לא מודעים, אני בקשתי שאת הכסף הזה יצבעו כמו בחינוך המיוחד, זה נכנס לתקציב בית הספר והוא לא צבוע.

עדי טדלה: בתי ספר לא יודעים בכלל שיש להם שעות סיוע, בית ספר הימלפרב, בית חינוך, רנה קסין ועוד בתי ספר, יש בתי ספר שמיוזמתם נותנים, אבל לא כשעות עולים.

אלי זרחין: זה לא נכון.

אלי זרחין: בית הספר שלנו מקבל תמורת כל שם של תלמיד, זה צבוע שמית.

עדי טדלה: אבל לא בכל בית ספר.

עדי טדלה: יתרה מזאת, יש תלמידים שמופנים לחינוך מיוחד, החינוך מיוחד עם תקציבים ומשאבים והילדים האלה לא מקבלים בחינוך מיוחד, הילדים האלה נמצאים היום בנווה חורש, קדמה.

עדי טדלה: באחוזת הילד.

עדי טדלה: אני הייתי בכל המוסדות האלה, תראו בקריית יערים כמה אחוזים נמצאים במסגרות האלה.

חנה דשבסקי: אתה התעניינת באילו מקומות יש תופעות כאלה של ילדים עולים שלא מקבלים שעות הוראה עברית.

חנה דשבסקי: אני אענה לך במדויק לגבי כל הארץ.

חנה דשבסקי: אני קיבלתי תשובה מהשטח, אני מקבלת אותה כל יום.

חנה דשבסקי: אני אתן לך כאן רק שתי דוגמאות, יש ילדה שאני דיברתי עליה בוועדה הקודמת שהייתי כאן, ילדה עולה חדשה שהיא פחות משנה בארץ, ילדה בת שמונה שחיה בבני ברק, הילדה חיה במשפחה של הדודה שלה שאינה עולה חדשה אלא עולה ותיקה.

חנה דשבסקי: הדודה הזאת פנתה אלי ואמרה "הילדה פשוט לא מקבלת שעה שבועית אחת לתגבור עברית בבית הספר בבני ברק".

חנה דשבסקי: התעניינתי ומצאתי שהיא לומדת בבית ספר לגמרי לא דתי, בית ספר חילוני של מדינת ישראל.

חנה דשבסקי: אני התקשרתי אל מנהלת בית הספר ושאלתי מה קרה, המנהלת אמרה "אני לא יודעת, אנחנו לא קיבלנו עדיין את השעות, לילדה הזאת ממילא יש לה הרבה בעיות, היא לא חיה עם אימא ואבא ואנחנו אחר כך נטפל בזה".

חנה דשבסקי: האחר כך הזה, אנחנו עכשיו בחודש מרץ, ב- 1 בספטמבר הילדה הגיעה לבית הספר.

דני דנון: מהו המקרה השני?

חנה דשבסקי: המקרה השני מדובר על משפחה של עולים חדשים לגמרי רגילים, הם עלו ארצה בשנת 1998.

חנה דשבסקי: זאת אומרת שהם לא עולים חדשים אלא עולים ותיקים.

חנה דשבסקי: מתקשרת אלי האימא ואומרת "יש לי שני ילדים במערכת החינוך, לגמרי נורמטיביים, חכמים והם לא יודעים עברית".

חנה דשבסקי: היום הם לקראת סוף חטיבת הביניים ולקראת התיכון, "אין לי כסף לקחת להם מורה פרטי.

חנה דשבסקי: פניתי למערכת הבית ספרית וביקשתי עזרה, אני פונה לשם החל מה- 1בספטמבר, עכשיו מרץ, שום תשובה.

חנה דשבסקי: אולי את תתני לי עצה איך אוכל בכסף קטן בכל זאת להסתדר כדי שלילדים תהיה בכל זאת בגרות".

חנה דשבסקי: הנקודה השנייה, אני 20 שנה משתתפת בוועדות הכנסת, אתה יודע איך אני מודדת אם יש תוצאה סופית בנושאי הוועדה בשטח או לא?

חנה דשבסקי: - בנוכחות חברי כנסת בוועדה, תסתכל כמה חברי כנסת יושבים כאן עכשיו בוועדה, הנושא הזה של הוראת השפה העברית בבתי הספר בארץ לעולים חדשים, ולא משנה היקף העלייה היום, הוא נושא לא באופנה ולכן אין כאן 20 חברי כנסת שיעשו מחר רעש תקשורתי בנושא.

דני דנון: אני חולק עלייך, בוועדה הזאת יש בסך הכלל שמונה חברי כנסת חברים, סך הכול, ובדיון הזה השתתפו ארבעה.

חנה דשבסקי: אני אומרת שבסופו של דבר כשנושא הזה בשנות ה- 90 היה באופנה אז הקצו שעות והייתה יותר התעניינות.

חנה דשבסקי: הצעה פרקטית, יש כאן ויכוח אם השעות תהיינה צבועות או לא צבועות, בקדנציה הקודמת ישב כאן זאב אלקין והתקיימה תת ועדה קליטה בנושא, היא ישבה חודשים על גבי חודשים וכל הייעוץ שלה היה לצבוע טוטאלית שעות הוראת השפה העברית לעולים חדשים בתקציב משרד החינוך.

חנה דשבסקי: זה לא הצליח בגלל שיש פשוט התנגדות עזה ממשרד החינוך לדבר הזה, וזה גם בעייתי מבחינת תקציב המדינה.

חנה דשבסקי: עד שהשעות האלה לא תהיינה צבועות טוטאלית לא יהיה שינוי בנושא.

חנה דשבסקי: צריך לשים לב שמדובר במעט מאוד שעות, שזה מעט מדי שעות בשביל שבסופו של דברים ילדים עולים יהיו אזרחים שווים כשהם יגיעו לגיל 18 במדינת ישראל.

אלי זרחין: אני רוצה לעלות בעיות שלא עלו כאן ולהתייחס למה שנאמר כאן, כי לא כל מה שנאמר כאן, לפחות מבחינת השטח, הוא נכון.

אלי זרחין: דיברו כאן הרבה על שיתוף פעולה עם משרד החינוך.

אלי זרחין: שר החינוך הנוכחי במסגרת שיתוף הפעולה שלו עם קהילת העולים הקים פורום עולים.

אלי זרחין: בפורום יושבים כעשרים נציגי אנשי חינוך מקרב עולים, הוא נפגש איתם פעם בשלושה חודשים, שומע מהם את כל הצרות מהשטח ונותן מענה, אנחנו רואים שנותנים מענה.

אלי זרחין: אני חושב שיש היום משרד החינוך שכן מנסה לשתף פעולה עם קהילת העולים.

אלי זרחין: דוגמה אחת, תלמיד עולה מקבל היום שש שעות שבועיות, לא שעה אחת, חשוב להדגיש שש שעות שבועיות הוא מקבל.

אלי זרחין: הייתה שעה אחת עד לפני כשנתיים, היום תלמיד בתיכון מקבל שש שעות שבועיות, זה הרבה מאוד.

אלי זרחין: חשוב גם להבדיל בין הנתונים שהגיש מרכז מחקר ומידע על בתי הספר היסודיים.

אלי זרחין: בתי ספר יסודיים פועלים על פי 'דוח שושני', חישוב השעות שם הוא אחר, הבקרה שם אחרת.

אלי זרחין: אתה ביקשת דוגמה, למשל בבית הספר רש"י בשכונת נורדאו בנתניה, 95% יוצאי אתיופיה, אחרי שימוע פוטרה מנהלת בית הספר כי התברר שהיא לא עשתה מה שמשרד החינוך הנחה, היא פוטרה.

אלי זרחין: אני אומר שוב, בבית הספר היסודי יש בעיה שנקראת 'דוח שושני'.

דני דנון: למה היא פוטרה, לא בגלל השעות?

אלי זרחין: גם בגלל השעות, הטענה הייתה שתלמידים יוצאי אתיופיה, 95% מכלל תלמידי בית הספר לא מקבלים מענה.

אלי זרחין: תוצאות המיצב שלהם היו נמוכות, אני לא יודע פרטים אבל העובדה שהיא פוטרה.

אלי זרחין: היו תלונות של ארגוני עולים יוצאי אתיופיה שבית הספר לא עובד נכון.

אלי זרחין: שוב, בית ספר יסודי עובד לפי 'דוח שושני', הבקרה שם היא אחרת לגמרי ומאוד קשה לעשות שם בקרה.

אלי זרחין: בתיכון היום הכסף מועבר שמית עבור תלמיד.

אלי זרחין: הבעיה שקיימת היום אדוני היושב ראש, הוועדה הזאת דיברה על זה כבר פעמיים,  על הפער בהגדרתם של ילדים עולים, במשרד הקליטה כל ילד שעלה אחרי ה- 1 בינואר 1990 ונולד בישראל להורים עולים, משרד החינוך מקציב היום בתיכון לילדים שבאו מברית המועצות ושהגיעו בחודש שעבר כסף לאולפן -לאלה שעלו אחרי מרץ 2010.

אלי זרחין: אדוני היושב ראש זו שנה אחת.

אלי זרחין: אם יש ילד שבשנה הזאת היה בבית ספר אחר שלא קיבל שום מענה והיום מגיע לבית ספר נורמאלי הוא לא מקבל שעות.

אלי זרחין: אם בית הספר מוציא מהסל שלו עבורו שעות, זה קורה הרבה פעמים, ואם הוא מקבל אז יש ואם לא אז לא.

אלי זרחין: אדוני היושב ראש, משרד החינוך היום בכלל, מסיבות שאני לא מצליח להבין, לא מוכן להגדיר קטגוריה של דור שני.

אלי זרחין: ילדים ילדי הארץ שגדלו עם הסבא והסבתא הלכו לגנים של יוצאי ברית המועצות לשעבר, מגיעים אחר כך עשרים ילדים לבית ספר בחולון, בית ספר יסודי, יושבים בכיתה ולא מבינים את המורה.

אלי זרחין: אי אפשר לשים אותו באולפן כי הוא יליד הארץ.

אלי זרחין: אני חושב שמשרד החינוך צריך לחשוב על מענה.

אלי זרחין: הרעיון שהוצג בזמנו על ידי הוועדה ועל ידי ארגוני העולים לעשות מבחנים.

אלי זרחין: למשל 'תכנית שעל' לילדים ותיקים.

אלי זרחין: ילד מקבל 'תכנית שעל' אחרי שהוא נבדק עברית ורק אם הציון שלו פחות מ- 70 הוא יכול להיכנס לתכנית.

אלי זרחין: אני חושב שזו הדרך הנכונה כי יש היום בבתי הספר ילדים שהם עשר שנים בארץ ומגיעים לתיכון, את אמרת מאוד נכון, מסיבות שונות אין להם עברית לכתיבה וקריאה והם צריכים מענה.

אלי זרחין: אדוני היושב ראש יש לנו היום בעיה של הפרת החוק על ידי משרד החינוך.

אלי זרחין: משרד החינוך הוציא הוראה חוקית – חוזר מנכ"ל בו הוא קבע קריטריונים לילדים עולים חדשים.

אלי זרחין: משרד החינוך קבע בחוזר מנכ"ל שילד עולה חדש עד שלוש שנים בארץ מגיל 15 רשאי להיבחן באחת מחמש שפות.

אלי זרחין: יש התנגדות גורפת של מפקחים ראשיים של מקצועות רבי מלל לאפשר היבחנות.

אלי זרחין: בשנה הזאת אף ילד שהוא שנה בארץ שרוצה להיבחן ברוסית או באנגלית לא קיבל אישור מפקח ראשי.

אלי זרחין: ילד שהוא שנה בארץ ויודע היסטוריה, יודע ספרות אבל הוא רק רוצה להיבחן באנגלית לא מקבל היום אישור.

אלי זרחין: אנחנו מבקשים את ההתערבות שלכם מול המפקחים הראשיים.

אלי זרחין: אדוני היושב ראש נקודה נוספת, יש בעיה היום, דיברה שרי נכון, עם ילדים עולים בשעות אחר הצהריים.

אלי זרחין: זה לא משרד החינוך כי זה החינוך הבלתי פורמאלי.

אלי זרחין: משרד לקליטת העלייה בכלל לא בשטח.

שרי שפייר: למה אתה אומר את זה?

שרי שפייר: האגף שלי באופן אישי נותנים סיוע - - -יש 5,000 ילדים.

אלי זרחין: מתוך כמה?

אלי זרחין: מתוך 300,000 ילדים?

אלי זרחין: 500,000 ילדים?

אלי זרחין: אדוני היושב ראש אנחנו חושבים שמשרד החינוך כן משתף מאוד פעולה היום, עדיין יש צרכים, אנחנו מבקשים להמשיך בדרך הזאת.

אלי זרחין: שוב, יש פיקוח, יש בקרה.

אלי זרחין: האגודה שלי ביקרה בשנה הזאת, בדקנו 200 בתי ספר, מתוך 200 בתי הספר 196 נתנו מענה לעולים.

אלי זרחין: העברנו את המידע למשרד החינוך.

אלי זרחין: זה מראה שהמצב משתפר אבל עדיין לא מספיק טוב, אבל משתפר.

דבורה גיני מלכי: אני רוצה לשתף מחוויה שהייתה לי בשטח עם מנהלים, אני מנהלת תוכן בפרויקט 'אתיופיה' של הסוכנות.

דבורה גיני מלכי: במעבר של ילדים עולים מאתיופיה לדיור קבע נפגשנו עם מנהלי בתי ספר יסודי באותה עיר.

דבורה גיני מלכי: מהשיחה איתם היה מאוד ברור שאין צביעה של שעות.

דבורה גיני מלכי: הם אמרו לי " השעות שיש לנו, מזה זמן אין צביעה של שעות, ואת השעות שיש לנו אנחנו מתלבטים אם לתת לילדים שלנו על למנת לקדם אותם" שלנו - אלו הילדים הותיקים, "על מנת לקדם אותם ולהשיג הישגים ברמה הארצית" כי הם נבדקים על זה, "או לתת את השעות לילדים עולים".

דבורה גיני מלכי: אני רוצה לומר שילדים עולים במעבר לדיור קבע חייבים לקבל סיוע.

דבורה גיני מלכי: אלו ילדים מאוד אינטליגנטים עם הרבה מאוד מוטיבציה, כל שעת סיוע מקדמת אותם.

דבורה גיני מלכי: אנחנו רואים את זה בעבודה שנעשית במרכזי הקליטה.

דבורה גיני מלכי: צריך באמת לעשות איזה פיקוח כדי לוודא שהילדים העולים מאתיופיה במעבר לדיור קבע, לפחות בשנתיים-שלוש ראשונות יקבלו את הסיוע כדי שהם לא ייפלו.

מאיה שריר: המשרד בהחלט מודע לצורך של תלמידים עולים בסיוע במהלך מספר שנים, שנה אחת זה מעט מדי, התהליך נמשך, גם על פי מחקרים בעולם וגם בארץ, שבע-תשע ואפילו אחת עשרה שנה.

מאיה שריר: דרך אגב השעות הן צבועות לתלמידים עולים בכל שכבות הגיל, לא תמיד הן מספיקות.

מאיה שריר: אנחנו מתגברים על ידי תכניות, מתגברים על ידי איגום משאבים.

מאיה שריר: כל רשות, אנחנו פתחנו במספר רשויות, שמוכנה ללכת איתנו לפתיחת מסגרת אולפנית, מסגרת יישובית, תגבור לקראת בגרויות.

מאיה שריר: זה מופעל בכמה רשויות גם ברמת גן שיש שם יחידה לקליטת תלמידים עולים, יש במודיעין ובעוד מספר מקומות שמוכנים ללכת איתנו ואנחנו בהחלט מתגברים שעות.

מאיה שריר: מעבר לכך במעבר לישוב הקבע, מאחר שזה באמת בית ספר יסודי וכמו שדוקטור אלי זרחין אמר, אין שעות לאורך שנים.

מאיה שריר: הפתרון שלנו הוא גם פתיחת תכניות, יצא עכשיו מכרז חדש של המשרד לתגבור לימודי לבית הספר היסודי כיתות א' עד ב', כשעות נוספות לאחר שעות הלימודים שתינתנה לכל העולים, גם על ידי פתיחת מסגרת יישובית בכל מקום כזה.

מאיה שריר: מעבר לכך, כאשר אנחנו באים לתגבר גם בשלב האולפן הראשון וגם לקראת בגרות אנחנו פותחים מסגרות של למידה מרחוק.

מאיה שריר: יש לנו קורס בתנ"ך לקראת בגרות לעולים בלמידה מרחוק.

מאיה שריר: כעת מפותחים עוד שני קורסים, האחד באזרחות והשני בהבעה ובלשון.

מאיה שריר: מעבר לכך דווקא המחקר של מכון ברוקדייל מראה כאן תוצאות מאוד טובות, וחבל שגם הן לא באות אף פעם לידי ביטוי, זו מילה טובה, כי למעלה מ- 80% מהילדים אומרים שהם שולטים היטב בשפה העברית.

מאיה שריר: התלמידים מביעים שביעות רצון גבוהה מאוד מיחס בית הספר.

דני דנון: הכול מצוין במסמך.

דני דנון: אנחנו התמקדנו בדברים שצריך לשפר.

מאיה שריר: ולהגיד פעם את המילה הטובה.

מאיה שריר: אנחנו לא מרבים לשמוע אותה.

אלי נכט: אני מגיע מאשדוד.

אלי נכט: ההורים שלי ניסו למצוא את בית הספר הכי טוב, בזמנו גם אני הייתי עולה, הם בכוונה שינו את מקום מגוריהם כדי להגיע למקיף ג' שבזמנו נחשב הכי טוב.

אלי נכט: הייתי עולה יחיד בכיתה ולא נתנו לי שום סיוע, שום תגבור, שום אולפן ושום כלום.

אלי נכט: זה מה שאילץ אותי בכיתה ז' לעבור בית ספר ונאלצתי, כאילו שזה דבר רע אבל בסופו של דבר שמחתי מאוד, להגיע לבית ספר יוהנה ז'בוטינסקי.

אלי נכט: הייתי מגיע לבתי ספר יוהנה ז'בוטינסקי בנסיעה של שעה הלוך ושעה חזור כל יום מאשדוד.

אלי נכט: זה בית ספר שאולי יצא לו שם של גטו של עולי ברית המועצות.

אלי נכט: אני לא בא להביע עמדה ערכית האם הגטו של 90% יוצאי ברית המועצות זה דבר טוב או רע.

אלי נכט: אבל עצם העובדה שבתי ספר שיש בהם תלמידים עולים בודדים שלא נותנים להם שעות תגבור אולפן כי אין מספיק תלמידים, זה יוצר מצב שתלמידים ותיקים מגיעים למקום אחד וכל העולים נאלצים להתקבץ במקום אחד שבו כן ניתן להם מענה.

אלי נכט: המענה שניתן בבית ספר יוהנה ז'בוטינסקי הוא מענה מצוין, יצא שבסופו של דבר, לפחות בזמני, 99% מהתלמידים היו עולים וזה היה חממה מדהימה לכל מי שהיה שם לקבל את כל הכלים האפשריים.

אלי נכט: מלבד בית הספר יוהנה ז'בוטינסקי יש בתי ספר שיש בהם ילדים בודדים.

אלי נכט: היום זה חשוב הרבה יותר, אז הייתה עלייה גדולה וכשהגיעו תלמידים לבית הספר הם היו עשרה-עשרים-שלושים והיה אפשר למלא כיתות שלמות של עולים ולתת להם תגבור.

אלי נכט: המצב היום שלכל כיתה מגיע עולה אחד או שניים ולא ניתן להם מענה והם נאלצים למצוא בית ספר מהסוג שנמצאים בתל אביב כמו בית הספר יוהנה ז'בוטינסקי ואחרים, זה דבר מצוין אבל השאלה האם זאת המדיניות שאתם רוצים.

אלי נכט: בנוגע לדור השני, אני לא מכיר את הנושא אבל ממה ששמעתי, כעת מגיעים הרבה הורים צעירים לארץ, במיוחד בזכות התכניות של משרד לקליטת העלייה עם רופאים ומדענים.

אלי נכט: מגיעים עולים צעירים שמולידים כאן את הילדים שלהם, הילדים נולדים בארץ והם ילדים לכל דבר, אבל ההורים מדברים איתם רק רוסית בבית והם יודעים רק רוסית.

אלי נכט: להורים קשה יותר, גם אם הם בני שלושים, לקלוט את השפה ולעבור לעברית בתוך הבית, גם אם ההורים חמש-עשר שנים בארץ הילדים שלהם כבר נמצאים בארץ וכל הסביבה שלהם היא סביבה רוסית והם יודעים רוסית בעיקר.

אלי נכט: כשהם יוצאים לא ניתן להם מענה בכלל.

אלי נכט: אני חושב שגם הדבר הזה צריך לקבל מענה.

דני דנון: כולנו שותפים לדעה שצריך לסייע לילדי העולים, כל מה שאנחנו מסייעים לא מספיק.

דני דנון: הוועדה פונה למשרד החינוך לשקול גמישות בתאריך הקובע לשעות אולפן ולגלות גמישות בנוגע למבחני הבגרות המתורגמים.

דני דנון: הוועדה התרשמה שלא כל שעות הסיוע לילדי העולים מגיעות לידם.

דני דנון: לכן הוועדה מצפה ממשרד החינוך לאכיפה מספקת מול מנהלי בתי הספר.

דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל תוך 30 יום את מספר השימועים והסנקציות שננקטו על מנהלי בתי הספר שלא עמדו בהנחיות משרד החינוך בנושא.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרד החינוך לערוך בקרה נפרדת לגבי שעות עולים.