ועדת המשנה לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 47, 2011-02-08 13:00

אילן גילאון: שלום לכולם, ברוכים הבאים.

אילן גילאון: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת המשנה לתקנות חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

אילן גילאון: אנחנו הולכים על פי הסדר הבא.

אילן גילאון: שירותי הארחה קודם ואחרי זה נחזור ל-44.

אילן גילאון: היות וכבר יש שולחן עגול, נדמה לי שכל הדברים הוסכמו.

אילן גילאון: יש לנו פה עמוד של סעיפים שצריך להעביר אותם.

אייל לב-ארי: סימן ט"ז - שירותי הארחה תחולה 78.

אייל לב-ארי: סימן זה יחול על שירותי הארחה הניתנים במקום ציבורי לאכסון כהגדרתו בתקנות הנגישות למקום ציבורי קיים.

צביה אדמון: אנחנו מבקשים להבהיר שמדובר במקומות ציבוריים לאכסון, 8 כמדומני, בתוספת הראשונה לחוק, ולא לכל המקומות הציבוריים.

צביה אדמון: מקום קיים, תקנות מקום קיים מוגדר מקום ציבורי לאכסון בצורה מאוד מאוד רחבה, תוך הפניה לתוספת, לפריטים מסוימים לתוספת הראשונה לחוק.

צביה אדמון: אנחנו כאן בסימן הזה מתייחסים רק למקומות הארחה, דהיינו למלונות, לצימרים, לאכסניות נוער ומקומות מהסוג הזה, ולכן רצינו להבהיר את זה, שלא יתפרש חס וחלילה שהסימן הזה חל על כל מקומות ציבוריים לאכסון באשר הם.

אילן גילאון: יש לנו איזה שהם מוקשים בדרך, או שהכול מוסכם?

נירית אהרון: עו"ד נירית אהרון, רשות הטבע והגנים.

נירית אהרון: אנחנו העברנו את ההערות לצביה.

נירית אהרון: ניהלנו איזה שהוא דו-שיח באימייל, ויש לנו השגה לגבי הסעיף הזה.

נירית אהרון: הסעיף הזה קובע שהסימן יחול על מקום ציבורי לאכסון.

נירית אהרון: מקום ציבורי לאכסון מוגדר בין היתר: בית מלון, פנסיון, אכסניה, בית הארחה או כל מקום המספק שירותי אירוח ולינה.

נירית אהרון: אנחנו חוששים ממצב שבו הפרק הזה יחול על חניוני לילה.

נירית אהרון: זה אומר מקום שיש בו רק מאהל או לחילופין, מקום שאין בו מאהל.

נירית אהרון: אני מבינה מצביה שלא זו הייתה הכוונה, אבל למען הסר ספק, אני חושבת שצריך לכתוב את זה במפורש, בפרט לאור העובדה שההגדרה בהחלט אומרת שמקום לאכסון זה כל מקום שמספק שירותי אירוח ולינה.

נירית אהרון: ברור שלא זו הייתה הכוונה.

אילן גילאון: אז רגע, אז מה החשש שלך בעצם?

אילן גילאון: שמה?

אילן גילאון: שזה יחול על קמפינג?

נירית אהרון: כן.

נירית אהרון: למשל חניוני לילה שיש שם רק מאהל.

שמואל חיימוביץ': רגע, ומי עשה את המאהל?

נירית אהרון: אנחנו.

שמואל חיימוביץ': יש הבדל בין לתת מגרש או להקים את המאהל.

נירית אהרון: אבל גם דיברתי עם עו"ד יהודה מירון, כדי שבאמת תהיה כאן התאמה לתקנות.

שמואל חיימוביץ': זה לכאורה מקום שאין לו בניין.

נירית אהרון: דיברתי גם עם יהודה בדיוק היום בבוקר, ומה שהוא הסביר לי, שלפי הפרשנות שלו, אוהל לא נחשב כבניין קיים.

נירית אהרון: תקנות בניין חדש לא יחולו על אוהל.

נירית אהרון: מי שקורא את התקנה הזאת, כתוב כאן, "סימן זה יחול על שירותי הארחה הניתנים במקום ציבורי לאכסון".

נירית אהרון: מקום ציבורי לאכסון לפי ההגדרה, זה כולל כל מקום שמספק שירותי אירוח ולינה.

נירית אהרון: ברור שהכוונה הייתה להחיל את זה על בתי מלון.

שמואל חיימוביץ': מה מתוך הרשימה הזאת כאן, אתם לא מוכנים לקבל?

נירית אהרון: תראה, אנחנו נצטרך לבדוק את זה.

נירית אהרון: אני הבנתי שהכוונה הייתה לא להכיל את זה על מאהלים.

נירית אהרון: דיברתי עם צביה וזו הייתה הכוונה, והיא גם לא מכחישה את זה.

נירית אהרון: מה שאני טוענת כרגע, שמי שקורא את סעיף 78, עלול להניח אחרת.

ישראל אבן זהב: למה?

ישראל אבן זהב: ואם זה מאהל קבע?

ישראל אבן זהב: יש אוהלים לקבע, היום.

נירית אהרון: אבל מאהל, צריך להגדיר איזה מאהל מדובר.

נירית אהרון: גם למעט לינת שטח, שמישהו מגיע עם שק שינה לתוך חניון לילה.

שמואל חיימוביץ': אבל אם למשל חניון לילה מכיל בתוך זה מלתחות ומקלחות ושירותים,

ישראל אבן זהב: זה מבנה מבנה.

נירית אהרון: לא דיברנו על זה.

ישראל אבן זהב: אני חושב, תלכי על למעט מאהל.

שמואל חיימוביץ': ולינת שטח.

נירית אהרון: כלומר, לינת שטח גם בלי מאהל, שבן אדם מגיע עם שק שינה.

שמואל חיימוביץ': הנה כתבנו, "ולינת שטח".

צביה אדמון: נירית, זה מוגדר איפה שהוא, מאהל ולינת שטח באיזה שהוא מקום?

נירית אהרון: לא.

צביה אדמון: אז יתכן שיהיה צריך להבהיר את זה.

צביה אדמון: מאהל יכול להיות מאהל בדואי.

נירית אהרון: אין לי בעיה גם שבישיבה שבשבוע הבא, גם נשב על זה רבע שעה.

צביה אדמון: אוקיי, אז במידה ויהיה צריך להבהיר למה הכוונה, אנחנו נתקן.

שמואל חיימוביץ': התקנות באופן כללי מדברים על נגישות למקום, כי אנחנו יודעים שנגישות שירות, היא לא רק רלוונטית בתלוי מבנה, אלא תלוי אירוע ומקום.

שמואל חיימוביץ': לא רק מבנה.

אילן גילאון: כן, פנינה.

פנינה בן  דוד: אני פשוט רציתי להגיד שכן בכל זאת ישבנו.

פנינה בן  דוד: היה לנו שולחן עגול.

פנינה בן  דוד: יש לי כמה הערות קטנות.

פנינה בן  דוד: יש דברים שפתאום הוסיפו שלא היה, ויש דברים שלא הסכמנו עליהם.

פנינה בן  דוד: נגיע ואז אני אעיר את ההערה.

אילן גילאון: אז אנחנו פתרנו את הבעיה של לינת שטח?

אילן גילאון: מקובל?

נירית אהרון: רק עוד הערה קטנה ברשותו של אדוני לגבי הנושא של שמורות טבע בכלל.

נירית אהרון: זה בדיוק לגבי שמואל.

נירית אהרון: יש לנו כאן בונגלוס בשמורת חורשת טל.

נירית אהרון: אנחנו ננגיש אותם, בהחלט.

נירית אהרון: צריך להנגיש.

נירית אהרון: אנחנו לא חולקים על זה.

נירית אהרון: מה שאני רק מבקשת באופן כללי, התקנות האלה, חלקן מתאימות וחלקן לא.

נירית אהרון: מה שאנחנו מבקשים בישיבה בשבוע הבא, לשבת איתנו רבע שעה רק כדי שנגיע לנוסח מוסכם, כי הרי לא כל מה שכתוב כאן יכול לחול על בונגלוס, שזה למעשה בקתת עץ שאין בה שום דבר, חוץ ממיטות.

נירית אהרון: אז מה שאני מבקשת בבקשה, שרבע שעה אנחנו נגיע לנוסח, בישיבה שאמורה להתקיים ביום ראשון.

אילן גילאון: בואו נתקדם.

אייל לב-ארי: התאמות נגישות ביחידה מיוחדת בשירותי הארחה.

אייל לב-ארי: 79 (א) בנוסף על ביצוע נגישות לפי תקנות 9 עד 35 יחייב בביצוע התאמות נגישות לשירותי הארחה ביחידה מיוחדת המסופקת לאדם עם מוגבלות במסגרת השירות, התאמות נגישות כמפורט להלן: 1.

אייל לב-ארי: לבקשת אדם עם מוגבלות, יספק מגביה למושב האסלה בו מתקיימים תנאים לפי פרט 30לתוספת הראשונה לתקנות הנגישות למקום קיים.

אייל לב-ארי: 2.

אייל לב-ארי: גובהה של מיטה יהיה כמפורט בת"י 1918 חלק 3.2 בסעיף 2.4.2 (ד).

אייל לב-ארי: לבקשת אדם עם מוגבלות, יגביה חייב בהתאמות נגישות מיטה מצויה בחדר לינה של יחידה מיוחדת, בלא יותר מ- מעל גובהה כאמור:

אייל לב-ארי: הגבהת המיטה תיעשה בגובה של או 10 סנטינטרים מעל גובהה כאמור, לפי בחירת האדם עם מוגבלות ובאופן יציב ובטוח, כגון באמצעות קוביות עץ, אך לא באמצעות מזרון נוסף.

גבריאלה עילם: גבריאלה עילם עילם, מורשה לנגישות שירות.

גבריאלה עילם: בנושא הזה של לתת את ה"כגון" של קוביות עץ הלא באמצעות מזרון נוסף, אני מבינה.

גבריאלה עילם: ואם תהיה בעתיד מיטה עם..

שמואל חיימוביץ': אנחנו לא פוסלים.

צביה אדמון: "כגון" זה רק דוגמא אחת.

גבריאלה עילם: טוב.

שמואל חיימוביץ': רצינו להצביע על הפתרון הפשוט יותר, כדי שלא יבינו שמדובר במשהו שכרוך בעלות גבוהה.

אילן גילאון: יפה.

אייל לב-ארי: (3) בכל חדר מחדריה של היחידה המיוחדת, יהיה לפחות שטח אחד לסיבוב לפי ת"י 1918 חלק 1, בסעיף הדן בשטח סיבוב: שטח הסיבוב ימוקם כך שיאפשר לאדם עם מוגבלות המתנייע בכסא גלגלים, להגיע לכל המתקנים שביחידה המיוחדת ולהשתמש בהם.

אייל לב-ארי: (4) במקביל לאחת הצלעות הארוכות של מיטה בחדר הארחה נגיש, ימצא מעבר שרוחבו לפחות, אולם ביחידת אכסון מיוחדת במקום ציבורי קיים, יכול שהמרווח יסופק ע"י שינוי מקום המיטה לבקשת אדם עם מוגבלות.

אייל לב-ארי: (4א) היו ארוניות לצד המטה, יהיו הארונות ניתנות להזזה.

אייל לב-ארי: (5) היה ארון ביחידה מיוחדת, יהיה לידו טווח הגעה לפי ת"י 1918 חלק 1, הסעיף הדן בטווח הגעה עבור אדם המתנייע בכסא גלגלים, כך שיתאפשר לאדם להכניס ולהוציא פריטים מהארון, לרבות תליית פריטים בארון.

צביה אדמון: יהודה ביקש שזה יהיה מספור הסעיף ולא כותרת הסעיף.

צביה אדמון: אז לפי זה אנחנו נתאם את זה.

אייל לב-ארי: בסדר, זה עניין טכני לגמרי.

אייל לב-ארי: יש כאן הצעה של הנציגות, להוסיף בסופה של הפסקה שקראתי עכשיו, גם שדלתות הארון יהיו דלתות הזזה הניתנות לפתיחה, אגף על אגף.

אילן גילאון: זה יותר זול.

אייל לב-ארי: (6) ברהיטים ובמפעלים המופעלים על ידי האורח, המצויים ביחידה המיוחדת, לרבות כספת ומזגן, יעשו התאמות נגישות לפי הוראות ת"י 1918 חלק 1, בסעיף הדן באנתרופומטריה.

אילן גילאון: מה זה אנתרופומטריה?

אורנה ערן: מידות אנוש.

אייל לב-ארי: יש כאן בקשה של ראובן ברון לגבי כספות באכסניה או במלון, שהן יהיו בעלות אמצעי פתיחה הניתנים לתפעול, גם במימוש ושיהיה להם גם חיווי קולי.

שמואל חיימוביץ': יש בעיה עם הדבר הזה, כי אנחנו לא בטוחים בכלל שיש אמצעי כזה, וזה יותר תלוי תכנון מוצג ואנחנו לא בטוחים שאפשר להכניס את זה כדרישה, לכאורה בכל החדרים.

אילן גילאון: רעיונות כאלה שהם מגיעים, מאיפה הם באים?

אילן גילאון: קיים דבר כזה?

שמואל חיימוביץ': בתקן, אחד מחלקי התקן, ביקשנו שבלוקרים יהיה אפשרות פתיחה באופן שגם האדם עם מוגבלות ראיה יוכל גם לאתר את הלוקר, מספר מובלט וגם אפשרות לפתוח.

שמואל חיימוביץ': בחלק מהמוצרים כבר ממילא זה קיים.

אילן גילאון: של הלוקרים?

שמואל חיימוביץ': כן.

אילן גילאון: אבל בכספת זה לא קיים.

שמואל חיימוביץ': אנחנו לא יודעים בדיוק איך אפשר.

אילן גילאון: ואיך מתגברים על זה על כספת באמצעים אחרים?

שמואל חיימוביץ': לכאורה ברגע שיש כספת שהיא עובדת עם כרטיס אשראי אישי של בנאדם, אז יש בעיה איך קובעים את הסיסמא.

שמואל חיימוביץ': צריך הדרכה.

שמואל חיימוביץ': אולי שם זה כן אפשרי.

צביה אדמון: יש סעיף שמדבר על הדרכה וסיוע בשימוש באמצעים האלה.

אילן גילאון: אוקיי, בסדר.

אילן גילאון: בקשה.

נירית אהרון: אני מדברת רק על סיבוב.

נירית אהרון: התייעצתי כאן עם הגורמים המקצועיים לגבי סעיף קטן 3.

נירית אהרון: "בכל חדר מחדריה של היחידה המיוחדת" וכו'.

נירית אהרון: במקרה של הבונגלוס הבנתי שמדובר בבקתות מאוד מאוד קטנות, של 2*2 או 2*3 מטר, והתייעצתי כאן עם גורמי המקצוע והבנתי שאפשר לעשות שטח לסיבוב.

נירית אהרון: אז אולי צריך להגדיר את גודל החדר?

ישראל אבן זהב: שטח מינימאלי.

שמואל חיימוביץ': זה תלוי איזה בונגלו וזה תלוי מה הגודל.

שמואל חיימוביץ': לא כתוב פה למשל שצריכה להיות מיטה גדולה.

שמואל חיימוביץ': יכול להיות מיטה סטנדרטית.

גבריאלה עילם: שמואל, היא מדברת על 6 מ"ר.

נירית אהרון: כך נאמר לי, שזה הגודל הממוצע.

שמואל חיימוביץ': אז יקימו בונגלו נוסף אחד, שיהיה נגיש.

נירית אהרון: לא יתנו להקים.

אילן גילאון: הבעיה היחידה שאתם רואים פה, זה סיבוב של עגלה.

שמואל חיימוביץ': אנחנו נצטרך ללבן את הסוגיה הזאת.

משה בר: אפשר להעיר משהו?

משה בר: שמי משה בר ואני יו"ר עמותת נכים למען נכים.

משה בר: אני רוצה להגיד דבר אחד.

משה בר: את כל מה שאתם מחשבנים, לפי הנכים הממוצעים.

משה בר: אנחנו נכים גדולים שהכיסאות שלנו הכי גדולות שנמצאים, עם רגל ישרה, כל המידות שאתם עושים, כמעט אנחנו לא יכולים להיכנס אליהם ולא להסתובב ולא לתמרן במקומות האלה.

משה בר: צריכים לעשות את המידות לפי המידות שלנו, שיהיה נוח גם לכיסאות הקטנות, ולא לפי הכיסאות הקטנות, שאנחנו לא נוכל להגיע.

משה בר: כי אותם נכים, אין להם את האפשרויות להנות מאותם דברים.

שמואל חיימוביץ': אתה מעלה סוגיה נכונה.

שמואל חיימוביץ': בסיבוב הזה של החקיקה, אנחנו משפרים מאוד את הנגישות לעומת מה שהיה קודם.

שמואל חיימוביץ': לא ניתן מענה לכל מצב ולכל המקרים שמבחינה סטטיסטית אנחנו יודעים שזה אולי פחות מ-20 אחוז.

אילן גילאון: למה אתה מתכוון, עם רגל ישרה?

אילן גילאון: כמה אנשים יש עם רגל ישרה?

שמואל חיימוביץ': אני לא יודע לתת מספרים.

שמואל חיימוביץ': אני לא יודע לתת מספרים.

שמואל חיימוביץ': אבל אני יכול לומר שהתקנות האלה לא נותנות מענה למידות גוף חריגות.

שמואל חיימוביץ': אנחנו כן שיפרנו במסגרת התקן, למשל את שירותי הנכים.

שמואל חיימוביץ': הם יותר גדולים ממה שהיה.

שמואל חיימוביץ': שיפרנו כל מיני דרישות נוספות.

שמואל חיימוביץ': למשל, רוחב מעבר בדלת, אנחנו מבקשים 80.

שמואל חיימוביץ': מאוד יתכן שיהיה מישהו שיבוא והוא יותר מ-80.

שמואל חיימוביץ': בסיבוב הזה של התקנת התקנות, אין מענה למצבים האלה.

שמואל חיימוביץ': אנחנו צופים שבעוד10-20 שנה, אולי גם יותר מזה, ככל שירווח מבחינת היכולות הכלכליות של החברה, ימצאו איזונים ומידתיות שאפשר להציב אותה בגבולות במקומות אחרים.

נעמי מורבייה: אתה רוצה להגיד לי שפשוט הנכים צריכים לחכות 20 שנה כדי לצאת לצימר?

שמואל חיימוביץ': מה רוחב כסא הגלגלים שלך, אם מותר לשאול?

נעמי מורבייה: שלי 70.

נעמי מורבייה: קריאה את לא חייבת להגיד.

שמואל חיימוביץ': לא, אני צריך לדעת אם היא עוברת בתוך המידות הקיימות היום, שהצענו, והתשובה היא כן.

משה בר: אצלי יותר מ-70, זה בטוח.

שמואל חיימוביץ': כמה?

משה בר: אני לא זוכר.

שמואל חיימוביץ': אם בדלת אנחנו כותבים היום 80 רוחב.

שמואל חיימוביץ': בקיים אפשרנו להסתפק אם זה 75, לא להרחיב דלת.

שמואל חיימוביץ': האם זה נראה לך ראוי או לא נכון?

משה בר: לא.

משה בר: לא ראוי.

משה בר: אני גם רוצה להוסיף משהו.

משה בר: איפה שאתם כותבים שיש נגישות לנכים, אז תסמנו שלנכים חריגים אין אפשרות להגיע, ולא להשלות את הנכה שיגיע עד המקום והוא לא יוכל לגשת למקום.

שמואל חיימוביץ': אני הייתי בים המלח במלון גדול מאוד, ובדיוק הגיע מנהל המלון לחדרי, עם היתר, ובדק כל מיני נתונים בגלל שמישהו מארצות הברית שעומד להגיע לאותו מקום, ביקש לבדוק דברים מסוימים.

שמואל חיימוביץ': אני בעד זה שבתקנות נגישות השירות יהיה חיוב לכל מלון, לספק נתונים אמיתיים ממה שקורה בשטח, כדי שאתה באמת תאתר את אותם מקומות שאתה כן יכול להסתדר בהם.

משה בר: אני אגיד לך, אפילו כשאני רוצה לרדת לאילת, אני מתקשר לכל בתי המלון.

משה בר: 90 אחוז אין נגישות בכלל.

משה בר: אתה יודע מה, שלא נדבר, גם בכנסת יש רק שני שירותים שאני יכול להיכנס אליהם.

משה בר: באגף החדש יש שניים.

משה בר: בכל הכנסת אני לא יכול להיכנס לשירותים.

שמואל חיימוביץ': רגע, באגף החדש כן?

משה בר: רק לשניים.

שמואל חיימוביץ': אתה בדקת גם את האחרים?

משה בר: את כולם.

משה בר: אני ירדתי לכולם.

משה בר: אי אפשר.

משה בר: אני לא יכול לתמרן שם.

אילן גילאון: ומה הפתיחה של הדלת?

משה בר: הדלת היא בסדר, אבל מה שקורה, אם השירותים הם מצד שמאל, אני לא יכול לתמרן אליהם.

משה בר: אני צריך שהשירותים יהיו ישר.

משה בר: מקום שהשירותים לא מספיק גדולים, אני לא יכול בכלל להיכנס אליהם, אפילו שהם של נכים.

משה בר: אז אני צריך כל פעם לרוץ לאגף החדש בשביל להיכנס לשירותים.

ולנטינה לוינסקי: וגם בעיה שהדלת נכנסת פנימה.

משה בר: לא, לא, היא יוצאת החוצה.

שמואל חיימוביץ': בתקן יש שני טיפוסים של תאים: טיפוס 1 שהוא קטן יותר, טיפוס שניים שהוא גדול יותר.

שמואל חיימוביץ': אחד מהם מאפשר נגישות מצד אחד של האסלה, ולא נקבע בתקן אם זה ימין או שמאל.

שמואל חיימוביץ': טיפוס שני מאפשר נגישות משני צידי האסלה.

שמואל חיימוביץ': בתקנות נקבעו רק במקרים מאוד מאוד חריגים, איפה יותקן גם טיפוס מס' 2.

שמואל חיימוביץ': אחד למשל זה בתחנות רכבת מרכזיות ובטרמינלים של מטוסים, כשהכוונה היא לתת מענה למי שמגיע אחרי מסע ארוך והוא צריך לשירותים.

שמואל חיימוביץ': בכל מקרה צריך לאפשר את זה.

שמואל חיימוביץ': בקניון למשל חדש שייבנה, אז אחד התאים יהיה כזה.

אילן גילאון: שמוליק, טיפוס 2 פותר פה את הבעיה שמשה מעלה?

שמואל חיימוביץ': אני לא יודע להגיד לך בוודאות.

שמואל חיימוביץ': באופן אישי למשה, אני לא מכיר את הצרכים האישיים שלו.

שמואל חיימוביץ': זה תא גדול יותר.

שמואל חיימוביץ': אין ספק שהוא תא גדול יותר והוא מאפשר בחירה ימין ושמאל, ולפי מה שהוא אמר עכשיו, אז הוא חייב שזה יהיה דווקא בצד אחד.

שמואל חיימוביץ': כלומר, יש מצבים שהתא טיפוס 1 יכול לבוא מימין או משמאל.

שמואל חיימוביץ': אז לפעמים זה מתאים לו ולפעמים לא מתאים לו.

משה בר: יש עוד בעיה שצריכים לפתור פה, זה במבנה הישן, את המעליות, שגם לשם קשה להיכנס.

אילן גילאון: לא קשור לדיון הזה.

אייל לב-ארי: יש עוד הערה של ראובן לגבי פסקה 6, לגבי למשל מיזוג אוויר, שניתן יהיה אפשרות להבחין במימוש.

צביה אדמון: אני חושבת שהוספנו את זה אחר כך.

צביה אדמון: ראובן שלח בשנית את כל ההערות שלו שנדונו בשולחן העגול.

צביה אדמון: למרביתן ניתן פתרון בנוסח הזה.

אילן גילאון: ניתן פתרון.

צביה אדמון: למרביתן.

צביה אדמון: יש דברים שאנחנו לא קיבלנו את הערותיו.

אילן גילאון: בנושא של מיזוג אוויר כן קיבלתם את הערותיו?

אילן גילאון: בנושא של הפעלת מזגן.

צביה אדמון: נראה לי שהכוונה הייתה שהסדרים אחרים מכסים את כל ההפעלה של מזגנים, זה א', דרכי הגעה למזגנים, ו-ב', כמדומני, מתן שלט שיינתן לאדם.

גילה זיידל: אני רוצה להעיר רק הערה, שכיום יותר ויותר הופכים לצגים ומכשירים דיגיטליים.

גילה זיידל: תמיד יש אלטרנטיבה שהיא מכאנית, פחות מגביל אנשים עם מוגבלות בראיה, לכן אם יש אלטרנטיבה, אז להעדיף כמו שאני קונה לבת שלי מכונת כביסה שיש לה עדיין כפתורים מכאניים, והיא מעדיפה את זה על צג דיגיטלי במידה ויש.

דן אורן: איך זה יעזור בקשר לאדם עם מוגבלות ראיה?

גילה זיידל: אפשר לסמן את המקום.

גילה זיידל: .

ישראל אבן זהב: כן, אבל ברגע שיוצאים מהדיגיטלי, מפסיקים לייצר את המכאני, וזה אני אומר לכם מניסיון.

פנינה בן דוד: לא רק זה.

פנינה בן דוד: אני לא אתחיל להתאים את כל החדרים במלון בצורה הזאת, כי העיוור לא הולך דווקא ליחידה המיוחדת.

אילן גילאון: לא בסדר, יש חדרים מונגשים.

פנינה בן דוד: כן, אבל כשאנחנו מדברים מונגשים, זה מונגשים לכיסאות גלגלים.

שמעון ביטון: אני רוצה להתייחס לנושא הזה בבקשה.

שמעון ביטון: אנשים כאן אומרים שעיוור שהוא רק מדליק on-off ופלוס מינוס למעלות, אז מבחינה טכנולוגית ניתן לייצר איזה שהוא שלט מינימום של כפתורים.

שמעון ביטון: זה דברים שנמצאים בטכנולוגיה, מוצר מדף שבאמת on-off לחיווי של אם זה חום או קור, ולא את כל השלטים עם מלא מלא המקשים שלא יודעים להפעיל, וזו אפשרות.

שמואל חיימוביץ': יש דבר כזה?

שמעון ביטון: יש דבר כזה.

שמואל חיימוביץ': אז אם יש, למה לא?

שמעון ביטון: מה שגברת זיידל אמרה, זה גם נכון.

שמעון ביטון: יש תמיד גיבוי מכאני לטכנולוגיות דיגיטליות.

שמעון ביטון: זה גם נכון שעל ידי מימוש, קודם כל אני יודע איפה המקום הזה נמצא בדלת, בכניסה.

שמעון ביטון: זה גם פתרון טוב.

שמעון ביטון: אז זה לא עניין של מה בכך, רק להדליק.

שמעון ביטון: יש בזה עניין.

שמעון ביטון: לפעמים רוצים להנמיך, רוצים להגביר.

צביה אדמון: שמעון, אני רוצה להבין.

צביה אדמון: שלט כזה שהלחיצים בו הם אפשריים לזהות במימוש?

צביה אדמון: זה מוצר מדף?

שמעון ביטון: זה מוצר מדף.

שמעון ביטון: זה משהו אלמנטרי.

דן אורן: יש לך פרטים לגבי המוצר הזה?

שמעון ביטון: חברה מסוימת?

דן אורן: חברה מסוימת.

צביה אדמון: אני מציעה להוסיף את זה בכפוף לבדיקה.

אילן גילאון: כן, פנינה.

פנינה בן  דוד: מה שאני רוצה להגיד, זה חייב להיות מוגבל, כי אנחנו לא נתחיל להחליף את כל המערכות מיזוג אוויר שלנו, אם זה מתאים או לא מתאים לשלט.

פנינה בן  דוד: זה צריך להיות מקסימום X שלטים, מספר מאוד קטן שיינתן רק לאנשים שיש להם בעיה.

צביה אדמון: אני רק אומרת, יינתן לבקשת אדם עם מוגבלות שלט שניתן לזהות בו את הלחצנים באופן מישושי.

פנינה בן  דוד: השאלה היא, בוא נגיד, אני לא אצטרך להתחיל להחליף מערכות של מיזוג אוויר.

צביה אדמון: לא, לא.

אילן גילאון: משה, אתה רוצה להתייחס לזה?

משה בר: זה בדיוק כמו השלט של הרכב.

משה בר: יש את זה.

משה בר: אתה מרכיב רק עוד חלק למזגן, והשלט נותן לך את כל הפעולות.

משה בר: הם לא צריכים שום דבר להחליף.

אילן גילאון: טוב, זה אני לא יודע.

אילן גילאון: אבל אנחנו לא יכולים להתייחס לטכנולוגיה הזאת.

אילן גילאון: ברור שצריכה להיות טכנולוגיה שהוא יוכל להפעיל את זה במקומות שזה נמצא.

אילן גילאון: זה טעון בדיקה, צביה.

אילן גילאון: תבדקו מה מדובר.

אילן גילאון: לפי דעתי לא צריך לרשום כלום, כי אפשר לתת לזה פתרונות בנקל.

צביה אדמון: בסדר.

אילן גילאון: יאללה, 7.

אייל לב-ארי: (7) היו ביחידה המיוחדת כורסאות או כיסאות, יספק החייב בביצוע התאמות נגישות מושב מותאם אחד לפחות, לפי ת"י 1918 חלק 3.2 בסעיף הדן באזורי המתנה.

אילן גילאון: כן, שמעון.

שמעון ביטון: אני מבקש ברשות

שמעון ביטון: כם לחזור טיפה אחורה.

שמעון ביטון: אני התייחסתי לזה בהערות לצביה, לגבי הכספת.

שמעון ביטון: אני הבנתי שכאן ההתייחסות היא לפי התקן, ואני רוצה באמת לוודא שלא תהיה כספת עם גלגלת, כי זה בלתי אפשרי לעיוור.

צביה אדמון: הדבר לא הועלה בישיבת השולחן העגול.

שמעון ביטון: אבל אני התייחסתי לזה בתכתובות בינינו במייל.

אילן גילאון: אתה רוצה עם כפתורים?

שמעון ביטון: 10 קדימה, 15 אחורה.

צביה אדמון: זה אומר לשנות את כל הכספות שיש בבתי מלון.

צביה אדמון: שמעון, יש לנו סעיף בהמשך שאומר שאדם יכול לקבל סיוע בעצם בכל דבר שהוא רוצה, לרבות הפעלת כספת כזאת.

שמעון ביטון: זה דבר פרטי.

צביה אדמון: נכון, אבל כרגע, מאחר ואנחנו לא יכולים לשנות את כל הכספות שיש בכל בתי המלון בארץ, אז זה פתרון שיש לנו כרגע.

שמעון ביטון: אבל אנחנו מסתכלים קדימה.

צביה אדמון: אנחנו מסתכלים קדימה.

צביה אדמון: בעתיד אני מניחה שרוב הכספות לא יהיו בגלגלת בלאו הכי.

אילן גילאון: אנחנו ממשיכים.

אייל לב-ארי: (9) הותקנה טלויזיה ביחידת אכסון מיוחדת בה ישנה מיטה, במועד שלאחר כניסת תקנות אלה לתוקף, תוצב הטלוויזיה מול ראש המיטה, בגובה של לפחות מהרצפה, ותהיה במצב פעיל, on)).

ישראל אבן זהב: למה 120?

צביה אדמון: אנחנו קיימנו דיון ארוך בישיבת השולחן העגול.

צביה אדמון: אנחנו קיימנו דיון ארוך על הנושא הזה, וזה המספר שעליו הוסכם בישיבה.

ישראל אבן זהב: אי אפשר לראות כלום בגובה הזה.

ישראל אבן זהב: מי ששוכב על המיטה, הוא לא רואה כלום.

צביה אדמון: נעשה דיון ארוך אם אפשר לראות או אי אפשר לראות, והמומחים אמרו שכן, שזה הגובה המתאים.

אילן גילאון: לי אין מושג.

אילן גילאון: אז מה הגובה המתאים ישראל, מה?

אילן גילאון: אתה מדדת את זה?

ישראל אבן זהב: גובה תחתון לפחות .

צביה אדמון: אנחנו דנו בדיוק על הסוגיה הזאת.

צביה אדמון: בדיוק על הנקודה הזאת דנו במשך דקות ארוכות בישיבת השולחן העגול.

אילן גילאון: פנינה, מה זה עכשיו הגובה ארון?

פנינה בן דוד: זה בדרך כלל מונח על כזה ארונית כזאת, שירות.

פנינה בן דוד: הם אמרו, אם מתקינים עכשיו משהו חדש ובדרך כלל עכשיו המלונות גם מחליפים את כל הטלוויזיות הישנות והטלוויזיות שאפשר להצמיד אותן לקיר, אז שישימו את זה כבר עם זרוע, שזה יהיה מוצמד לקיר וזה יהיה גבוה יותר.

פנינה בן דוד: זה יהיה יותר נוח.

פנינה בן דוד: בגלל זה אמרנו, ברגע שאתה מחליף טלוויזיה, אז תעשה אותה ובחדר כזה, אז תעשה אותה כבר על הקיר.

אילן גילאון: שזה מה אומר, ?

פנינה בן דוד: זה לא משנה.

פנינה בן דוד: אם אני עושה את זה כבר על הקיר, זה לא משנה לי כבר איך.

גבריאלה עילם: למה גובה הטלוויזיה קשור לנגישות?

גבריאלה עילם: הרי גם אנשים שנמצאים בחדר, הם יושבים.

אילן גילאון: כן, שמעון.

שמעון ביטון: אני אמנם עיוור, אבל יש ספקטרום של כל העניין הזה של הראיה.

שמעון ביטון: יש ליקויי ראיה שכאשר הטלוויזיה גבוהה, הם לא יכולים לראות, והם צריכים את זה בגובה הדלפק כמו שיש פה, או שהם אפילו באים, שמים כיסא ויושבים ליד או על הקצה של המיטה.

שמעון ביטון: אני חושב שגם כאן צריך להתייחס, ואם זה תלוי באוויר כמו הפלזמות היום שהן מחוברות, דבוקות לקיר, אז זה יקשה על ליקויי ראיה.

פנינה בן דוד: אבל כאן מדברים על היחידות המיוחדות, ואתם לא חייבים להיות ביחידות המיוחדות.

שמעון ביטון: וביחידות הרגילות?

פנינה בן דוד: היחידות הרגילות זה יהיה רגיל.

צביה אדמון: שמעון, הסעיפים כאן דנים רק ביחידות אכסון מיוחדות, לא ביחידות רגילות.

צביה אדמון: ביחידות רגילות יש לנו סעיף אחר לשירותי אירוח, שיש בו דברים נוספים.

אילן גילאון: נידרש לעניין של ה- עוד פעם.

אילן גילאון: בואו נמשיך.

אייל לב-ארי: (10) הותקנו בחדר האמבטיה ביחידת אכסון מיוחדת מאחזי יד פריקים, יוצעו לאדם עם מוגבלות המתאכסן ביחידת האכסון ולבקשתו, יותקנו כמפורט בתקנות מקום ציבורי חדש בפריט 8.

אייל לב-ארי: 189 או בתקנות מקום ציבורי קיים בפריט 30 לתוספת הראשונה, לפי העניין:

אייל לב-ארי: השאלה אם צריך כאן מצב של טרם ההגעה, שכבר יהיה לו?

צביה אדמון: למיטב הבנתי, בתקנון מקום חדש, ושמואל יוכל להגיד את זה בדיוק, כי הוא זוכר את זה.

צביה אדמון: שם נאמר שמאחזי יד הפריקים יאוכסנו בסמוך לחדר, ואז יותקנו כשהאדם יגיע.

צביה אדמון: בתקנות מקום קיים זה לא נמצא.

צביה אדמון: אני מבינה שיש כאן דרישה שזה יותקן מראש.

אילן גילאון: כשזה מותקן מראש, למה זה מפריע?

צביה אדמון: כל הרעיון של פריק, זה שאפשר להרכיב את זה ולהוריד את זה.

אילן גילאון: לא, בסדר, אבל יש דברים שאולי חוסמים דברים אחרים שרוצים לעשות שימוש רגיל.

אילן גילאון: אם הדבר הזה על הקיר, הוא לא מפריע להתנהלות בלתי מוגבלת.

אילן גילאון: אז למה לפרק?

צביה אדמון: אני לא מבינה אם כך, מדוע אמרו שזה יהיה מאחזי יד פריקים?

צביה אדמון: פריקים זה אומר שאפשר להתקין.

פנינה בן דוד: יש בזה היגיון, כי אנחנו, בגלל הכמות המאוד גדולה שאתם מבקשים, של יחידות כאלה, שזה מעל ומעבר לשימוש, אז אנחנו היינו גם רוצים להשתמש ביחידות האלה גם לא לאנשים עם מוגבלות, כשאין דרישה, והם אולי מעדיפים בלי מאחזי יד, אז אמרנו, ניתן גם את האפשרות של הפריקים.

פנינה בן דוד: אין לי שום בעיה שעם טלפון מראש, הבנאדם מגיע, יודיע מראש וכבר יכינו לו את החדר מראש.

אייל לב-ארי: (11) היה הפרש גובה בין יחידת האכסון המיוחדת לבין מרפסת או גינה לפי העניין, הנמצאים מחוץ ליחידה, יותקן סף פריק לשם התגברות על הפרש הגובה.

אייל לב-ארי: לי לא ברור בדיוק מה זה הסף הפריק.

צביה אדמון: זה רמפה זמנית.

קריאה: רמפה משופעת.

צביה אדמון: אני הבנתי משמואל שצריך בכלל בתקנות הנגישות לשנות התייחסות לרמפה זמנית שלא קיימת במקום קיים.

מיכל שיק הרטוב: אייל, בתקנות מקום קיים הרבה פעמים נתקענו.

מיכל שיק הרטוב: אני עכשיו לא זוכרת לפרטי פרטים, שיש בעיה לשים רמפה ושיפוע כזה או אחר, והפתרון הכי טוב הוא רמפה ניידת.

מיכל שיק הרטוב: נאמר לנו כל הזמן שזה צריך להיות בתקנות השירות.

מיכל שיק הרטוב: זה לכן מה שמואל אמר.

מיכל שיק הרטוב: צריך באמת שיהיה סעיף כללי, לאו דווקא לבתי מלון.

אייל לב-ארי: (12) מזרון המיטה יהיה קשיח או חצי קשיח.

פנינה בן דוד: כאן יש לנו בעיה, כי אנחנו לא יודעים מה זה קשיח, חצי קשיח.

אורלי בוני: את הסעיף הזה אפשר למחוק.

צביה אדמון: אני מבינה שלאנשים עם מוגבלות נוח יותר מזרונים יותר קשיחים ולא רכים מאוד.

אילן גילאון: צביה, אין יותר קשיחים או פחות קשיחים.

אילן גילאון: מה שיש להם בסטנדרט, זה קשיח ויותר.

משה רוטמן: מה עם ההחרגות לאותם נכים ששוכבים במיטה, למחרת הם בבריכה, כשהם שוכבים במיטה, הם לא יכולים לזוז.

משה רוטמן: פצעי לחץ.

משה רוטמן: מזרן למניעת פצעי לחץ.

אילן גילאון: זה משהו אחר.

אילן גילאון: מזרן לפצעי לחץ, נראה לך בבתי מלון?

אילן גילאון: אני לא רוצה שניכנס להגדרות רפואיות בבתי המלון.

צביה אדמון: בוודאי שלא.

אייל לב-ארי: אז הורדנו את פסקה 12.

אייל לב-ארי: פסקה 12 נמחקת.

אייל לב-ארי: (13) היה מטבחון ביחידת אכסון מיוחדת, יתקיימו בו אלה: א.

אייל לב-ארי: היה במטבחון ארון תחתון, יכיל הארון מגרות בלבד.

פנינה בן דוד: זה הוספתם עכשיו.

פנינה בן דוד: זה לא היה קיים בשולחן העגול.

צביה אדמון: פנינה, זה הצעה.

צביה אדמון: זה לא חלק מהנוסח.

אייל לב-ארי: ציינו שזו הצעה.

צביה אדמון: זו הצעה בלבד.

צביה אדמון: זה לא שינוי נוסח.

צביה אדמון: הנציבות מבקשת להוסיף את זה.

ישראל אבן זהב: אני חושב שכדאי לכתוב מגרות או מדפים נשלפים.

ישראל אבן זהב: לא חייב להיות מגירה סגורה.

אייל לב-ארי: או מדפים נשלפים?

צביה אדמון: בוודאי.

אייל לב-ארי: כשאני חשבתי על המגירות בלבד, חשבתי דווקא על נשלפים באמת.

פנינה בן דוד: לא, ואם יש ארונית שאין בה כלום, סתם כזה ארון, אז למה צריך לשים מדף שם?

פנינה בן דוד: זה בעייתי.

אייל לב-ארי: (ב) החייב בביצוע התאמות נגישות לפי תקנה זו במקום ציבורי קיים, יבצע את ההתאמות האמורות עד המועד אשר נקבע לביצוע התאמות נגישות ביחידה המיוחדת בתקנות הנגישות למקום קיים.

אייל לב-ארי: החייב בביצוע התאמות נגישות לפי תקנה זו במקום ציבורי חדש, יבצע את ההתאמות האמורות עד מועד אכלוס המקום.

מיכל שיק הרטוב: יש לי הערה.

מיכל שיק הרטוב: אני לא יודעת אם זה המקום או שתכננתם אחרי זה.

מיכל שיק הרטוב: לגבי הסעיף בכלל של יחידת אכסון מיוחדת.

מיכל שיק הרטוב: כפי שקראנו עכשיו את כל הפרמטרים שמופיעים כאן, זה הכול מותאם לאנשים עם מוגבלות בניידות, ואנחנו ביקשנו את זה גם בשולחן העגול, שהיחידות המיוחדות תינתנה בעיקר לאנשים עם מוגבלות בניידות, וברגע שאתה פותח את זה לכל סוגי המוגבלויות, כי אדם עם לקות ראיה כזו או אחרת, לא חייב את היחידה המיוחדת.

מיכל שיק הרטוב: הוא לא צריך את המיטה בגובה הזה ואת הטלוויזיה בגובה הזה, ובדיוק אחד לאחד, ואדם עם לקות שמיעה, יש פה ערכת עזר לשמיעה שהיא ניידת.

מיכל שיק הרטוב: אפשר לשים את זה בכל החדרים.

מיכל שיק הרטוב: ברגע שאתה פותח את זה לכל סוגי המוגבלויות, מה שיקרה, שבאמת מי שצריך את שזה, שזה אנשים עם מוגבלות בניידות, יתקלו במצב שלא יהיה יחידות זמינות ופנויות.

גבריאלה עילם: אני רוצה להוסיף דווקא בעניין בעייתי אחר, לאנשים שהם לא אנשים עם מוגבלות.

גבריאלה עילם: לפעמים הגבהים באמבטיות מאוד מאוד לא נוחים, ואין סיבה להפוך את כל המוגבלויות לאסירים של אדם עם מוגבלות בכיסא גלגלים.

גבריאלה עילם: אני פשוט מדברת מניסיוני האישי.

גבריאלה עילם: אני מגיעה עם ההליכון שלי.

גבריאלה עילם: אני צריכה את החדר עם המאחזים, והכיור נמוך.

גבריאלה עילם: להגיד לכם שזה לא נוח, זה אפילו קשה לפעמים.

גבריאלה עילם: אני מסתדרת, כי זה מה יש.

אילן גילאון: לא, לא, לא.

אילן גילאון: אבל מיכל העירה פה הערה עקרונית ונכונה.

אילן גילאון: ההתאמה היא פה בעיקר התאמה פיזית למוגבלות פיזית ולא שמע ולא ראיה.

צביה אדמון: אילן, ההערה הזאת רלוונטית לסעיף שמופיע בהמשך, וזה סעיף שמירת החדרים.

צביה אדמון: אנחנו נגיע אליו ואנחנו נדון בו.

ישראל אבן זהב: אילן, יש לי הערה כללית, לגבי מה שגבי אמרה, כיור למשל, שלא נוח לה.

ישראל אבן זהב: היום בתי מלון בחדרי נכים יש לך כיורים שמתכווננים לגובה.

ישראל אבן זהב: בחדר כזה מיוחד אפשר להשקיע גם להכניס כזה כיור, ואז כל אחד מתאים את זה לגובה שלו.

ישראל אבן זהב: אם הוא עומד, זה גובה אחד.

ישראל אבן זהב: אם הוא יושב בכיסא, זה גובה אחר.

ישראל אבן זהב: יש פתרונות טכניים לדברים האלה.

אורלי בוני: אני רוצה להעיר משהו בעניין.

אורלי בוני: אני חושבת שזה קצת מוגזם עוד פעם להיכנס לקטע של סוגי המוגבלויות.

אורלי בוני: צריך להשאיר את זה לשיקול של המקום, ואם אדם שתופס חדר ומגיע אדם אחר, כמו שמעבירים אותנו חדרים, אפשר לבקש יפה לעבור חדר.

אורלי בוני: אני חושבת שאדם, גם עם מוגבלות אחרת, תשאלו אותו אם הוא יחידה כזו, אפשרות הבחירה תהיה שלו.

אורלי בוני: הוא יבחר אם הוא רוצה יחידה כזו או לא רוצה יחידה כזו.

אורלי בוני: עוד פעם אנחנו חוזרים להגדרה של מוגבלויות לפי שירותים, וזה פשוט לא נראה לי.

אילן גילאון: טוב, אנחנו נגיע לסעיף, נדון בו.

נעמי מורבייה: אני לא רוצה לסמוך על רצונו הטוב של איש.

נעמי מורבייה: אם אני מגיעה לחניית נכים מוסדרת.

נעמי מורבייה: .

אילן גילאון: להיפך.

אילן גילאון: היא אמרה שתהיה הנגשה אוניברסאלית.

אורלי בוני: אם את מודיעה מראש שאת מגיעה, מכינים לך את החדר.

אילן גילאון: סליחה, אין הערות עכשיו.

אילן גילאון: אנחנו נגיע, יש לזה סעיף רלוונטי, נגיע, נדבר עליו.

אייל לב-ארי: ערכת עזר לשמיעה (80) (א) בתקנה זו, "ערכת עזר לשמיעה" – ערכה הכוללת אביזרים כמפורט להלן: (א) טלפון לאנשים עם מוגבלות שמתקיימים בו אלה: (1) אפשרות להגברת אות השמע והצלצול.

אייל לב-ארי: (2) מתאים לשימוש עם מכשיר שמיעה אישי במצב "T".

אייל לב-ארי: (3) מאפשר שינוי תחום תדרי הצלצול (טון).

אייל לב-ארי: (4) אפשרות לחיווי חזותי (הבזקי אור) לצלצול הטלפון.

אייל לב-ארי: (5) אפשרות לחיבור כרית רטט.

אייל לב-ארי: (2) מערכת עזר לשמיעה אישית אלחוטית לטלוויזיה ולרדיו, שכוללת אביזרים ומאפיינים אלה: (א) מקלטים אישיים מסוג אוזניות ומקלטים מסוג לולאת השראה צווארית, במספר כמפורט בתקנת משנה (ב).

אייל לב-ארי: (ב) וסת עוצמה אישי ב יחידת המקלט.

אייל לב-ארי: (ג) סוללות נטענות ומטען נייח.

אייל לב-ארי: (3) מערכת התראה ניידת מודולרית אלחוטית למקורות קול המפעילה, ללא שיהוי, אמצעי התראה על פעילות מקור קול, ושמתקיימים בה כל אלה: (א) כוללת חיבור למקורות הקול המפורטים להלן, או ניתנת לחיבור אליהם, לפי העניין: (1) צלצול טלפון.

אייל לב-ארי: (2) גלאי עשן או מערכת התראה מרכזית של שירות ההארחה.

אייל לב-ארי: (3) צלצול או דפיקה בדלת.

אייל לב-ארי: (4) שעון מעורר.

אייל לב-ארי: (ב) כוללת אמצעי אלה: הבזק אור, רטט, אות שמע מוגבר, מאפשרת למשתמש לבחור אלו אמצעי התראה להפעיל.

אייל לב-ארי: (ג) כוללת יחידת בסיס, יחידת משדרים ויחידת מקלט הניתן לנשיאה.

אייל לב-ארי: המערכת מפעילה את אמצעי ההתראה כאמור בפסקת משנה ב' ומסמנת איזה מבין מקורות הקול מופעל.

אייל לב-ארי: יחידת הבסיס פועלת באמצעות חשמל וסוללת גיבוי.

אייל לב-ארי: יחידת המשדרים ויחידת המקלט לנשיאה פועלות באמצעות סוללות.

אייל לב-ארי: (5) מארז נייד לאכסון ערכת העזר המסומנת בסמל הנגישות הבין לאומי, נגישות אנשים עם מוגבלות שמיעה, בגודל עד 10*10 סנטימטרים, ושכוללת הסבר לגבי הציוד והוראות שימוש והפעלה בכל השפות הרשמיות ובשפה האנגלית.

אייל לב-ארי: (ב) חייב בביצוע התאמות נגישות לשירותי הארחה, יחזיק ערכות עזר לשמיעה, יספקן ויתקינן, לפי פרטים אלה: (1) מספר ערכות העזר יהיה כאמור בטור ב' לטבלה שלהלן , לשירות הארחה שמספר יחידות האכסון בו הוא כאמור בטור א' לצידו: 2.

אייל לב-ארי: אם הוא חייב להחזיק לפי הטבלה שבפסקה (1)- (א) עד שלוש ערכות עזר – תכלול ערכת עזר אחת לפחות שני מקלטי אוזניות ושני מקלטי לולאות השראה צוואריות לשמיעת קול טלוויזיה ורדיו.

אייל לב-ארי: הערכות האחרות יכללו מקלט אישי אחד מסוג אוזניות ומקלט אחד מסוג לולאת השראה צווארית לשמיעת קול טלוויזיה ורדיו.

אייל לב-ארי: (ב) ארבע ערכות עזר לשמיעה לפחות – יכללו שתיים מהן, לפחות, שני מקלטים אישיים מסוג אוזניות, שני מקלטים מסוג לולאת השראה צווארית לשמיעת קול טלוויזיה ורדיו.

אייל לב-ארי: הערכות האחרות יכללו מקלט אישי אחד מסוג אוזניות ומקלט אחד מסוג לולאת השראה צווארית לשמיעת קול טלוויזיה ורדיו.

אייל לב-ארי: (ג) לבקשת אורח עם מוגבלות, תסופק ערכת עזר לשמיעה ביחידת האכסון שבה בוחר האדם להתארח, ויתקינה שם.

אייל לב-ארי: היה מספר האורחים עם מוגבלות שמיעה ביחידת אכסון אחת גדול ממספר המקלטים האישיים בערכת עזר אחת לשמיעה, יספק מקלטים אישיים נוספים כמספר האורחים, מתוך ערכות העזר האחרות לשמיעה המצויות בחזקתו.

נירית אהרון: אני מבקשת להחריג אותנו מהתקנה הזאת.

נירית אהרון: שוב, אני מזכירה שמדובר בבקתות קש, שאולי יש לנו שקע חשמלי אחד שגם החשמל זורם בשעות מסוימות.

נירית אהרון: התקנה הזאת פשוט לא מתאימה למבנים מהסוג הזה.

נירית אהרון: היא מתאימה לבתי מלון, לצימרים מסודרים.

אורנה ערן: יש טלוויזיה אצלכם?

נירית אהרון: לא.

אורנה ערן: אז זה לא רלוונטי.

אורנה ערן: זה רק אם יש טלוויזיה ורדיו.

צביה אדמון: יש דלת מסודרת?

נירית אהרון: זה לא כתוב.

צביה אדמון: זה גם נקישה בדלת או התראה.

צביה אדמון: נירית, אם אין לכם דלת לשמוע בה דפיקות.

נירית אהרון: יש דלת.

נירית אהרון: אני צריכה לברר ממה היא עשויה.

צביה אדמון: הדבר היחיד שהוא רלוונטי להערכתי, ותקני אותי אם אני טועה, בבונגלוס, למקרה של עשן.

צביה אדמון: .

נירית אהרון: אני גם לא יודעת אם יש גלאי עשן.

נירית אהרון: אני צריכה לבדוק את זה.

נירית אהרון: אנחנו נבדוק את זה.

אילן גילאון: גלאי עשן אתם חייבים בכל מצב.

נירית אהרון: אני צריכה לבדוק את זה.

צביה אדמון: אולי נחזור עכשיו לדברים שדיברנו עליהם מקודם?

אילן גילאון: כן, על הנושא של הטלוויזיה בגובה .

אילן גילאון: נשאלה השאלה למה 1.20?

שמואל חיימוביץ': עלתה הטענה דווקא מכיוון של יובל וגנר, אם אני מבין נכון, מנגישות ישראל, שאדם עם מוגבלות פיזית שמגיע אחרי יום של סיורים בשטח לחדרו במלון, בדרך כלל הוא מתרווח על מיטתו ואם הוא רוצה לצפות בטלוויזיה, במידה ויש טלוויזיה באותו מקום שיש מיטה, זה צריך להיות במקום שאפשר תוך שכיבה לצפות בטלוויזיה.

ישראל אבן זהב: , אתה לא רואה בשכיבה אפילו.

שמואל חיימוביץ': קו תחתון.

ישראל אבן זהב: זה לא כתוב.

שמואל חיימוביץ': צריך להיות כתוב.

ישראל אבן זהב: אני חושב שזה נמוך מדי.

צביה אדמון: ששוליו התחתונים של המסך יהיו בגובה של..

שמואל חיימוביץ': לפחות .

שמואל חיימוביץ': יש התנגדות?

עמוס רון: העניין הכי חשוב לדעתי זה העניין של אמצעי כיבוי והתראה במקרה של אש.

עמוס רון: אני חושב שכדאי לחייב את המנהלים של מוסד אכסון כזה, שיהיה תמיד מצויד ברשימת האורחים.

אילן גילאון: לפי דעתי יש התייחסות לזה.

שמואל חיימוביץ': יש לנו בהמשך התייחסות לזה.

צביה אדמון: אנחנו נדון בכך בהמשך.

ישראל אבן זהב: יש לי פה בעיה עם משטח העבודה, שכתבתם, בין 80 עד מהרצפה.

ולנטינה לוינסקי: סליחה, אני גם רציתי לשאול.

ולנטינה לוינסקי: שטח שבשביל האנשים עם מוגבלויות, באיזה מקום במלון היא צריכה להיות?

ולנטינה לוינסקי: כשאני עברתי כמה מלונות שיש לפעמים חדר לנכים, שהיא למטה למטה, שלא רואים כלום.

ולנטינה לוינסקי: צריך נוף, משהו.

שמואל חיימוביץ': תלוי לאן זה פונה.

שמואל חיימוביץ': האם זה במקום האיכותי או שזה יחד עם כל מיני יחידות שירות או מחסנים.

פנינה בן דוד: בדרך כלל צריך לעשות את זה כמה שיותר קרוב לפתחי מילוט ולמעליות.

שמואל חיימוביץ': הדעת ניתנה לכך גם בתקנות של הבינוי, ושם הדרישה היא שזה יהיה במקומות האיכותיים.

אילן גילאון: לא הבנתי אותך.

שמואל חיימוביץ': מיקום החדרים הוא יכול להיות קריטי.

שמואל חיימוביץ': כדי שלא ישימו אותם במקומות שוליים, צדדיים או פחות איכותיים.

שמואל חיימוביץ': אבל למיטב זכרוני נתנו את הדעת לזה במסגרת התקנות, של מקום חדש ומקום קיים, אבל אני לא בטוח בזה.

ישראל אבן זהב: לא תוכל למשל בקומה 12 לפנות נכה עם כסא גלגלים, כי הסולם מגיע עד קומה 9.

שמואל חיימוביץ': בשנות ה-80 התחלנו לראשונה, אז הייתי חבר בוועדה מטעם ארגון הגג של ארגוני הנכים וגם ארגון נכי צה"ל, התחיל לקדם את הנושא של הנגישות ביחידות אכסון, וכשהתחלנו לדרוש את העמידה בתנאים, מה שאחר כך נכתב בתקנות התכנון והבניה בחלק ח', ראינו תופעה שמלונות העדיפו לעשות את זה בלשון החוק, לעמוד בדרישות, אבל לייעד את החדרים האלה במקומות לא הכי איכותיים.

שמואל חיימוביץ': אני מעריך שמכאן באה גם הטרוניה הזאת.

אילן גילאון: לא הבנתי.

אילן גילאון: אז מה אתה אומר עכשיו?

שמואל חיימוביץ': אני אומר שצריך לתת את הדעת, שהמיקום יהיה במקום ראוי ומתאים ואיכותי.

שמואל חיימוביץ': כרגע אין לי פה את הטקסט לפני, של התקנות שעברו, אבל למיטב זכרוני התייחסנו לזה.

שמואל חיימוביץ': האם זה בטוח או לא?

שמואל חיימוביץ': בלי לבדוק אני לא יודע.

אילן גילאון: טוב.

אייל לב-ארי: אנחנו חוזרים למטבחון.

אייל לב-ארי: "היה במטבחון ארון תחתון, יכיל הארון מגירות בלבד".

אייל לב-ארי: הוספנו מדפים נשלפים.

שמואל חיימוביץ': מדפים נשלפים, אפשרי, אבל במידה והדלתות הן דלתות הזזה, כי הבעיה היא דלת שנפתחת החוצה, מונעת נגישות טובה של אדם בכיסא גלגלים אל הארון.

שמואל חיימוביץ': אם יש דלת נפתחת הצידה, אגף על אגף, אז אפשר שזה יהיה מדף נשלף.

שמואל חיימוביץ': או דלתות הזזה או מגירות נפתחות.

צביה אדמון: לא, אז תכתבו, במידה ויש דלתות, אז לא שחייבים לשים דלתות.

שמואל חיימוביץ': אוקיי.

שמואל חיימוביץ': אם יש דלת הזזה, אז מדפים נשלפים.

שמואל חיימוביץ': אם אין דלת בכלל, האם צריך מדף נשלף?

קריאה: לא.

שמואל חיימוביץ': בסדר.

שמואל חיימוביץ': לגבי גובה המשטח.

שמואל חיימוביץ': היות והמקומות האלה לא אמורים להיות מותאמים רק לאנשים עם מוגבלות, והמלונות בצדק, אני מעריך רוצים לשווק אותם אם אין להם דרישה, גם לציבור הרחב.

שמואל חיימוביץ': לא סביר לעשות את משטחי העבודה בגבהים כאלה שלא מתאימים לבנאדם עומד, ולכן הפשרה הייתה בין 80 ל-85, שהוא יותר נמוך מהגובה המקובל.

שמואל חיימוביץ': יחד עם זה, בכל מקום כזה יש גם שולחנות, ושולחן פינת אוכל, הוא יכול בהחלט לשמש כמשטח עבודה, ככל שזה דבר שצריך טיפול יותר עדין, עם מוצרים וכו'.

ישראל אבן זהב: יש לי תשובה לזה.

ישראל אבן זהב: רוב המשטח עבודה יכול להיות רגיל, בסביבות , ואם יהיה מדף נשלף בגובה של 70-, אז גם נכה עם כיסא גלגלים יוכל לתפקד עליו כשולחן עבודה.

שמואל חיימוביץ': אנחנו מתנגדים לקבוע גובה שיש, גובה משטח עבודה של .

שמואל חיימוביץ': האלה מאוד קריטיים לנגישות לכיור.

שמואל חיימוביץ': אנחנו, בשביל לקבוע טווח, הצענו בין 80 ל-85.

שמואל חיימוביץ': אם רוצים, אפשר לקבוע בין 83 ל-85.

ישראל אבן זהב: מה שאני מציע זה שני משטחים, אחד רגיל ואחד לכיסא גלגלים.

ישראל אבן זהב: זה לא סותר אחד את השני.

שמואל חיימוביץ': יש בעיה.

שמואל חיימוביץ': אתה יודע שבשביל זה צריך ללכת לחלק 5, שעוד אין לנו, של תקן ישראלי 918, שם היו צריכות להיות כל הדרישות המפורשות לגבי מטבח או מטבחון.

גבריאלה עילם: שמואל, הבעיה היא שמה שזה נותן פה, זה שזה לא מספיק טוב למי שיושב בכיסא גלגלים, ו-80 זה גובה גרוע בשביל מי שעומד.

שמואל חיימוביץ': אז הסכמתי שיהיה כתוב בין 83 ל-85.

שמואל חיימוביץ': זה יותר טוב?

שמואל חיימוביץ': אני מתנגד שיהיה כתוב 85 בול, כי מישהו יבוא ויבדוק 85.5 ויגיד, זה פסול.

גבריאלה עילם: אין בעיה, אבל ההצעה של ישראל עם המדף הנשלף, פותרת לשני הכיוונים.

שמואל חיימוביץ': זה פותר את הבעיה של הנגישות לתוך מוצרים שנמצאים מתחת לשיש.

שמואל חיימוביץ': זה לא פותר את הבעיה של הנגישות לכיור.

גבריאלה עילם: עד גובה 75.

גבריאלה עילם: בין 73 ל-75 מדף נשלף.

שמואל חיימוביץ': באיזה גודל?

גבריאלה עילם: אפשר לקבוע גודל לפי התקן.

אורלי בוני: הגובה שקבעתם לא טוב לאנשים שמתנייעים בכיסא גלגלים, ולא טוב לאנשים עומדים.

אורלי בוני: אז זה לא פתר שום בעיה.

אורלי בוני: זה להיפך, עשה בעיה כפולה.

שמואל חיימוביץ': קודם כל אני שואל מה קורה עם הכיור.

שמואל חיימוביץ': איך אפשר להגיע לכיור?

שמואל חיימוביץ': עברנו בתקנים שונים.

גבריאלה עילם: זה לא אותו דבר כיור..

שמואל חיימוביץ': אבל הכיור משולב בשיש, מה לעשות.

שמואל חיימוביץ': הוא משולב שם.

גבריאלה עילם: אוקיי, הכיור נשאר במקום.

שמואל חיימוביץ': אז בשביל להגדיר גובה הכיור, מה תגדירי?

גבריאלה עילם: זה גובה הכיור.

שמואל חיימוביץ': כן, נו, 85.

שמואל חיימוביץ': את רוצה דרישה נוספת, שיהיה גם משטח נמוך יותר כדי שאפשר במקום משטח עבודה?

שמואל חיימוביץ': לטעמי זה דרישה שהיא באה על פתרונה דרך השולחן שממילא מצוי שם.

שמואל חיימוביץ': לא מקובל עליכם?

שמואל חיימוביץ': תשכנעו את הוועדה.

גבריאלה עילם: אם הוא נמצא שם, אין בעיה.

פנינה בן דוד: יש בדרך כלל גם שולחן.

פנינה בן דוד: אם יש מטבחון, יש שולחן.

אילן גילאון: מה החלטתם לגבי פתרון עם המדף הנשלף?

צביה אדמון: אני מציעה שיישאר כפי שזה.

צביה אדמון: זה יותנה בכך שקיים שולחן במקום.

ישראל אבן זהב: ואם לא קיים?

צביה אדמון: לא קיים, אז יובא שולחן.

שמואל חיימוביץ': במידה ואין שולחן, יסופק משטח עבודה בגובה בין 73 ל- מהרצפה, והגודל שלו 60 עד לפחות, ויש נגישות.

משה יעלון: יש משהו ישים מחיי היום יום, שזה מוצר זול שנקרא "אחות אילמת".

משה יעלון: זה נייד ואפשר לכוונן את זה וזה פותר את שתי הבעיות.

משה יעלון: יש כל מיני דגמים.

משה יעלון: המחיר הוא מגיע ל-500 שקל.

אורלי בוני: יש עוד סעיף אחד שביקשנו, לגבי הרמפה הזמנית.

אייל לב-ארי: הנוסח היה בעצם "מתקן סף פריק", ואז השאלה בעצם סף פריק אנחנו מתכוונים והאם אנחנו בעצם יכולים להפנות לגבי התקנות מקום קיים, לגבי ההתגברות על הפרשי גובה, לגבי הסנטימטרים הספורים.

שמואל חיימוביץ': עד .

שמואל חיימוביץ': אנחנו גם מתכוונים להוסיף פה סעיף שמדבר על הפרשים זמניים.

אייל לב-ארי: לגבי פסקה 13 אנחנו נמשיך לקרוא.

אייל לב-ארי: (13) (ב) מתחת לכיור יתקיימו התנאים כמפורט בת"י 1918 חלק 1 בסעיף 2.6.2 לעניין חללים חופשיים לברכיים.

אייל לב-ארי: (ג) משטח העבודה יהיה בגובה שבין 80 עד מהרצפה פלוס התוספות שאמרנו כאן בעל פה.

אייל לב-ארי: (ד) היה במטבחון ארון עליון, יהיו שוליו התחתונים בגובה שבין 130 לבין מהרצפה.

שמואל חיימוביץ': למרות שזה לכאורה לא גובה נגיש, המטרה היא לפחות להגיע ממצב של ישיבה לחלק התחתון של הדלתות, לפתוח לראות מה יש בפנים, ולמדף התחתון.

גבריאלה עילם: שמואל, שאלה, לגבי המטבחון, הרי אין פה התייחסות לזה שהכיור יהיה כיור כמו בדרישות של התקן, כיור נגיש.

גבריאלה עילם: צריך להכניס את זה, כי עד 85 מגיע משם.

שמואל חיימוביץ': אוקיי, אז צריך להכניס.

אייל לב-ארי: התאמות בשירותי הארחה 81.

אייל לב-ארי: בנוסף על הספקת מערכות עזר לשמיעה לפי תקנה 80, יספק החייב בביצוע התאמות נגישות לשירותי הארחה אמצעי עזר ושירותי עזר אלה לפי העניין: לשימוש אדם עם מוגבלות יועמד מכשיר פקסימיליה בעמדת שירות, בעלות של שיחת טלפון נייד הנדרש, בעד כל משלוח פקסימיליה.

עמוס רון: אם אפשר לסעיף הזה, אני מציע להוסיף פה עמדת אינטרנט.

עמוס רון: למשל, ארגון החרשים מפעיל מוקד שיש שם מוקדנים שנותנים שירות בשפת סימנים.

עמוס רון: הוא לא עובד עם פקסימיליה.

עמוס רון: הוא בשיחת צ'ט לאינטרנט.

אורנה ערן: אז קודם כל תיקון.

אורנה ערן: הוא גם עובד עם פקס, אבל כזה דבר מצריך שבעמדה שאתה מדבר עליה, גם יהיה אפשרות לתקשורת, ואתה כבר מעלה דברים שזה גם תוכנה מיוחדת, גם מצלמה.

צביה אדמון: אינטרנט מסופק היום במלונות.

פנינה בן דוד: במידה וקיימת עמדת אינטרנט במלון.

פנינה בן דוד: ואם לא קיימת?

פנינה בן דוד: אנחנו לא יכולים לחייב עמדת אינטרנט במקום שאין שירות לאינטרנט, ואם יש שירות אינטרנט, הוא ניתן לכל המתאכסנים.

אייל לב-ארי: (1א) סופק לאדם עם מוגבלות כרטיס אלקטרוני, לבקשתו יסומן הכרטיס בסימון חזותי (כגון חץ) או בסימן מימושי (כגון חיתוך של אחת מזוויות הכרטיס, או חירורה), כך שניתן יהיה לזהות את כיוון הכנסת הכרטיס לחריץ.

אייל לב-ארי: (1ב) סופקו סרטי הדרכה לגבי השירותים הניתנים בשירות הארחה, (כגון סרטונים על פינוי בשעת חירום או על השירותים המסופקים בספא), יסופקו עם כתוביות בשפת הסרט.

אייל לב-ארי: היו הכתוביות סמויות, יינתן לאדם עם מוגבלות הסבר כיצד להפעילן.

אייל לב-ארי: ראובן ביקש שבעצם הסרטים ילוו במלל, שיתאר בקול ברור את המידע שנמסר בסרטי ההסבר.

צביה אדמון: זה בדרך כלל סרטים שיש בהם טקסט מוקרא, שאנשים מקריאים אותם.

צביה אדמון: בנוסף לכך, יש חובה לפי תקנה 31 לספק את המידע הזה באופן נגיש לאדם עיוור.

אייל לב-ארי: (4) לבקשתו של אדם בגיר עם מוגבלות, יאפשר לו ללון ביחידת אכסון אחת עם הוריו, למעט שירות הארחה בו נמנע הדבר בשל שיקולי בטיחות, בשל גודל יחידת האכסון או כאשר שירות הארחה מיועד לאירוח זוגות בלבד ביחידת האכסון.

מרים בר ניר: אם אדם בגיר לא מסוגל לישון לבד, הוא גם לא מסוגל לבקש, אז לבקשתו של אדם בגיר עם מוגבלות, או מי מטעמו, שמבקשים בעבורו.

צביה אדמון: מרים זה קיים בתחילת התקנות באחד מהסעיפים הכלליים.

מרים בר ניר: אוקיי, רציתי להיות בטוחה.

אייל לב-ארי: (5) ישכיר או יספק יחידה מיוחדת למי שאינו אדם עם מוגבלות, אם יתקיימו כל אלה: (א) לא נותרו יחידות אכסון רגילות להשכרה או הספקה.

אייל לב-ארי: (ב) מועד תחילת התארחותו לפחות מ-15 ימים מביצוע הזמנת היחידה על ידו, אולם בחגי ישראל ומועדיו, חודשים יולי ואוגוסט ושבועיים שלפני כל אחד מאלה, תושכר או תסופק יחידה מיוחדת כאמור רק אם מועד תחילת התארחותו הוא פחות מ-30 יום מביצוע הזמנתו את היחידה מיוחדת.

פנינה בן דוד: לנו הייתה השגה לגבי זה בשולחן העגול, ולא הגענו לידי הבנה.

פנינה בן דוד: א', אני מסכימה בהחלט שהיחידות האלה צריכות באמת להישאר אחרונות ולהימכר אחרונות.

פנינה בן דוד: קודם כל להימכר לאנשים עם מוגבלות.

פנינה בן דוד: אבל קורה לנו שיש לנו תקופות, נגיד כמו שנה שעברה שזה היה תקופה שבאמת הייתה הרבה תיירות, ולפעמים יש תקופות שהחדרים במלונות מסוימים נמכרים חודשים רבים מראש, חצי שנה, לא יודעת מה.

פנינה בן דוד: אז אמרתי אוקיי, אם שוויון, אז שוויון כמו כולם.

פנינה בן דוד: אם אתם רוצים לשריין את היחידה המיוחדת, אז כמו שאני רוצה לשריין לי יחידה במלון, אז תתקשרו כבר חודשים מראש ותשריינו.

פנינה בן דוד: למה להשאיר את היחידות האלה רק לסוף?

נועה ביתן: זה לא אותו דבר.

פנינה בן דוד: זה בדיוק אותו דבר.

נועה ביתן: כי אדם עם מוגבלות, הוא לא יכול כל חדר.

צביה אדמון: לדעת הנציבות, יש חשיבות גדולה לסעיף הזה, שבאה בעצם לתת עדיפות ביחידות המיוחדות, לאנשים עם מוגבלות.

פנינה בן דוד: סעיף א' נותן עדיפות.

פנינה בן דוד: היחידות האלה תימכרנה רק בסוף בסוף בסוף, כשכל האחרות מלאות.

אילן גילאון: פנינה, מה קורה כאשר מישהו מזמין חודשיים מראש והוא מבטל שבוע לפני שהוא צריך להתאכסן?

אילן גילאון: מה קורה לאיש הזה?

פנינה בן דוד: איזה בן אדם?

אילן גילאון: בן אדם רגיל, בן אדם בלי מוגבלות.

פנינה בן דוד: אוקיי, הוא יכול ללכת למלון אחר.

פנינה בן דוד: הוא צריך לשלם דמי ביטול.

פנינה בן דוד: אם הוא מבטל בתקופה של השבוע מראש, הוא ישלם כבר דמי ביטול.

אילן גילאון: אז בואו אנחנו נטפל בכיוון הזה דווקא.

אילן גילאון: שאנשים גם עם מוגבלות יצטרכו להזמין מראש, והנושא של דמי ביטול, שתהיה התייחסות.

פנינה בן דוד: דמי ביטול זה הולך לפי חוק הגנת הצרכן.

שמואל חיימוביץ': רבותיי, חדר אכסון מיוחד זה כמו חניה לנכים.

שמואל חיימוביץ': הם מותאמים באופן מיוחד לצרכים הייחודיים של אדם עם מוגבלות וניידות.

שמואל חיימוביץ': יש שתי אופציות: או לשמור פה חניית נכים שרק אנשים עם מוגבלות יתאכסנו במקום כזה, עם מוגבלות בניידות, או להגיע לפשרה כלשהי, שזה יישמר לפחות עד טווח סביר של הודעה מראש.

שמואל חיימוביץ': לטעמנו, הודעה של שבועיים מראש, היא טווח סביר.

פנינה בן דוד: תלוי מתי.

שמואל חיימוביץ': אם לא נכתוב את ההגבלה הזאת, בהחלט יכול להיות שמישהו ישווק קומה שלמה כולל יחידות אכסון, לאיזה סוכן, ויגיד זה שלך, תעשה עם זה מה שאתה רוצה.

פנינה בן דוד: סעיף א' פותר לך את הבעיה.

פנינה בן דוד: הוא אומר במפורש, לא נותרו יחידות אכסון רגילות להשכרה או להספקה.

פנינה בן דוד: רק אחרי שהכול נמכר, רק אז אתה יכול למכור את אלה.

צביה אדמון: הנקודה היא כזאת, לאנשים ללא מוגבלות יש הרבה יותר אופציות.

צביה אדמון: יש להם הרבה יותר חדרים.

צביה אדמון: הם יכולים לבחור בטווח זמן יותר גדול הרבה יותר חדרים.

צביה אדמון: אנשים עם מוגבלות שרוצים יחידה מיוחדת, מוגבלים לאותם חדרים.

צביה אדמון: אם החדר הזה תפוס, הם יישארו בלי.

צביה אדמון: לכן השריון הוא חשוב.

צביה אדמון: מה הטווח של השריון הזה, זה דבר שאפשר לדון עליו.

נועה ביתן: מה קורה בעולם?

צביה אדמון: יש שריון.

אילן גילאון: אם מה שאת אומרת זה נכון צביה, אז צריכה לשנות את היחס בין חדרים מונגשים ללא מונגשים.

אילן גילאון: זה הכול.

צביה אדמון: אבל היחס הזה קבוע במקום אחר.

אילן גילאון: ואז את נותנת סיכוי לכל אחד באותה מידה.

צביה אדמון: נכון, אבל היחס הזה נקבע במקום אחר, לא בתקנות האלה.

שמואל חיימוביץ': כשנקבע שם היחס, ידענו על ההסדר שהגענו אליו.

אילן גילאון: ולמה הסכמתם?

אילן גילאון: אתם מדברים על מה, על שבועיים?

שמואל חיימוביץ': שבועיים, ובעונה בוערת 30 יום.

אילן גילאון: לא, באמת, כי אין פה שום סכנה שתיתקעי עם חדרים בטווח כזה, של שבועיים או שלוש.

פנינה בן דוד: יש לי כנסים מחו"ל לדוגמא, והיו לי דוגמאות כאלה בשנה שעברה.

פנינה בן דוד: אני אגיד לכולם, אני לא יכולה, אני לא יכולה, אני לא יכולה?

פנינה בן דוד: אני לא אגיד לבן אדם שמתכנן לבוא לכנס, בשבוע האחרון, כן, אתה יכול לבוא.

פנינה בן דוד: אז אני מדברת על חודש וחודש וחצי.

אילן גילאון: 3 ו-5.

נעמי מורבייה: באילת יש מלון עם מלא חדרים מסודרים לאנשים עם מוגבלויות.

נעמי מורבייה: זה נקרא "פירסט קלאב", בשביל הכנסים לנכים זה מאוד נוח.

אילן גילאון: אם אני הייתי חושב מה אני רוצה, הייתי מנגיש את כל החדרים, לכאלה ולכאלה.

אילן גילאון: זה כנראה לא אפשרי.

מיכל שיק הרטוב: מה עם ההערה הראשונה שלי, שאמרנו שנגיע לסעיף הזה, שהיחידות המיוחדות יימכרו בעצם לשימוש של אנשים עם מוגבלות בניידות.

שמואל חיימוביץ': החדרים האלה מותאמים במיוחד עבור צרכים של אנשים עם מוגבלות בניידות, ולכאורה זה יישמע קצת בעייתי אם נגיד שהם צריכים להישמר דווקא עבורם, אבל זה המצב.

שמואל חיימוביץ': אחרים יכולם להסתדר בחדרים האחרים.

שמואל חיימוביץ': כחשבנו על הכמויות, מיקדנו את זה לאוכלוסיות האלה.

אילן גילאון: ובחדרים האחרים קיימות ההתאמות האחרות?

שמואל חיימוביץ': ההתאמות לאנשים עם מוגבלות בשמיעה, זה ערכה.

שמואל חיימוביץ': עם מוגבלות בראיה, גם כן יש התאמה נקודתית על ידי מדבקות.

אילן גילאון: איך זה בא לידי ביטוי בתקנות, הדבר הזה?

צביה אדמון: כזכור לך, ההנחיה של הוועדה הייתה לא לציין בסעיפים לאיזה מוגבלות האדם..

שמואל חיימוביץ': אבל פה אין מנוס.

צביה אדמון: כאן הנציבות מבקשת כן לומר..

שמואל חיימוביץ': זה לא רק הנציבות.

אורלי בוני: אני לא מסכימה עם זה, כי גם אנשים עם מוגבלות בראיה צריכים לפעמים את המאחזים באמבטיה.

אורלי בוני: אני חושבת שצריך לתת לאדם לבחור.

אורלי בוני: להגיד לו, יש אפשרות כזו ויש אפשרות כזו ולתת לו לבחור אם הוא זקוק לזה.

אורלי בוני: יכול להיות שהוא זקוק לכל מיני דברים, דווקא לא בגלל מוגבלות בניידות.

אורלי בוני: אני חושבת שאנשים עם מוגבלות בראיה, לפעמים זקוקים גם למאחזים באמבטיה.

דן אורן: התקנות המקוריות, היו בהן כל מיני התייחסויות לסוג של מוגבלות.

דן אורן: באו כאן ושכנעו שההתייחסות הזאת היא לא נכונה, אבל כל כלל, יש לו חריגים.

דן אורן: מטעמים של שכל ישר אני חושב שכל כלל, יש לו חריגים, ולפי מה שאומר שמואל, זה המקום לחריג.

אילן גילאון: השכל הישר, הוא מתבצע בתוך התקנות.

שמואל חיימוביץ': אילן, יש לי שאלה.

שמואל חיימוביץ': החדר הזה, הוא שמור נניח לכסא גלגלים.

שמואל חיימוביץ': אתה בא לשם ואומרים לך, החדר הזה כרגע תפוס.

שמואל חיימוביץ': אתה תלך לחדר אחר או לא?

שמואל חיימוביץ': אתה תלך לחדר אחר.

שמואל חיימוביץ': יש לך פתרון אחר.

שמואל חיימוביץ': אדם עם כסא גלגלים שיגיע והחדר הזה יהיה תפוס, אין לו פתרון.

שמואל חיימוביץ': אנחנו בזמנו תמכנו גם בעמדה שבכל היחידות יהיו מאחזי יד.

שמואל חיימוביץ': זה היה פותר את הבעיה.

פנינה בן דוד: אני חושבת ששמואל צודק, כי החדרים האלה באמת מיועדים לאנשים עם מוגבלות בתנועה.

פנינה בן דוד: אני לא יודעת, אולי לא רק לכיסאות גלגלים, אנשים עם קביים או של מוגבלות בתנועה, שזה יכול לעזור להם.

פנינה בן דוד: התקנות הרי מחייבות כל כך הרבה חדרים, שאנחנו נצטרך להוסיף עכשיו לפי סקר שלנו, רובם, למעט אולי משהו נקודתי או שיש איזה כנס או משהו, רובם הרי לא מאוכלסים בדרך כלל, ומכיוון שאתם גם מחייבים אותנו לשריין אותם, אז תמיד בנאדם עם מוגבלות בראיה שרוצה את זה, גם אם הוא מתקשר למלון ואומרים לו כרגע אין, כי אני צריך לשריין את זה עד 3 שבועות לפני, תתקשר 3 שבועות.

פנינה בן דוד: אנחנו ניתן לך חדר רגיל כרגע.

פנינה בן דוד: תתקשר 3 שבועות לפני או שבועיים לפני, ואם נוכל, נעביר אותך ליחידה המיוחדת.

שמואל חיימוביץ': מצוין.

פנינה בן דוד: כי היחידות האלה הן תמיד נתפסות אחרונות.

שמואל חיימוביץ': מצוין, אין בעיה.

פנינה בן דוד: כי בעקרון, אם היחידות האלה תיתפסנה על ידי אנשים עם מוגבלות בתנועה, אז הם קודם כל באמת צריכות להיות לאנשים עם מוגבלות בתנועה.

אילן גילאון: חבר'ה, זה עניין נורמטיבי, תבינו.

אילן גילאון: נניח בארצות הברית ראיתי שיש קולנועיות כאלה בוול מרקט או בסופרים.

אילן גילאון: מי משתמש בזה?

אילן גילאון: מי שבאמת צריך את זה.

שמואל חיימוביץ': זה לא אותו דבר בקשר לחדרים מותאמים.

שמואל חיימוביץ': זה לא אותו דבר.

אילן גילאון: בדיוק אותו דבר.

אילן גילאון: הביקוש לחדרים מותאמים, הוא פחות במקרה הזה.

אילן גילאון: אני מקבל את ההערה הזאת.

שמואל חיימוביץ': זאת אומרת שזה יהיה מוגבל לאנשים בכיסאות גלגלים או הליכונים.

שמואל חיימוביץ': מוגבלות בניידות.

עביר ג'ובראן-דכוור: סליחה רגע, בסוף זה לא נסגר, העניין הזה של כמה ימים צריך לשריין.

אילן גילאון: נסגר, נסגר.

אילן גילאון: 3 שבועות ו-5 שבועות.

עביר ג'ובראן-דכוור: לנו יש הערה.

עביר ג'ובראן-דכוור: צריך להוסיף עוד, על מנת להבטיח שאנשים עם מוגבלויות כן ישתמשו ביחידות האלה, שבמידה ובן אדם עם מוגבלות משריין מקום לפני הזמן, בהתאם לסעיף ב', והחדר תפוס לתקופה מסוימת, כלומר יש חפיפה בין התקופה שאותו בן אדם עם מוגבלות מבקש, והיחידה תפוסה על ידי בן אדם שאינו עם מוגבלות, אז במידה ויש מקום בבית המלון, שניתן להעביר את האדם שתופס את החדר,ללא המוגבלות, למקום אחר, בית המלון.

עביר ג'ובראן-דכוור: .

שמואל חיימוביץ': נניח שמדובר עכשיו בתוך השבועיים האלה, בא מישהו ונתנו לו, כי כבר לא צריך לשמור.

שמואל חיימוביץ': מגיע מישהו ומבקש את החדר הזה.

שמואל חיימוביץ': האם זה לגיטימי לצפות שתבוא הנהלת בית המלון ותגיד שעל פי תקנות הנגישות, מבקשים מאותו אדם לעבור לחדר הפנוי?

שמואל חיימוביץ': אם לא יהיה כתוב פה כלום, הנהלת המלון לא תרצה לדרוש דבר כזה מאורח.

עביר ג'ובראן-דכוור: העניין הזה גם עלה על ידי פנינה, אם אני זוכרת נכון, בדיון בשולחן העגול, שיש אנשים שלא רוצים להתפנות.

פנינה בן דוד: תראי, רוב האנשים, אם יבואו לבן אדם נורמטיבי כמוני, כמוך ויגידו תשמע, יש בן אדם עם זה, במטותא ממך תעבור חדר, , הוא יעשה את זה.

פנינה בן דוד: הוא לא יהיה דווקא.

פנינה בן דוד: אבל אם יש איזה משוגע, אני לא יכולה לפנות אותו.

פנינה בן דוד: יש גם אנשים שהיו מתפנים גם ככה.

אייל לב-ארי: (6) ידאג לשמירת מקום חניה עבור אורח שהוא אדם עם מוגבלות שלן במלון, ולרכבו של אותו אדם יש תו נכה, מיום תחילת האירוח עד יום סיומו.

אייל לב-ארי: מספר מקומות החניה אשר יישמרו עבור אורחים עם מוגבלות, יהיה לפחות כמספר מקומות החניה לנכים שהתקנתם נדרשת לפי פרט 8.110 לתקנות התכנון והבניה, או לפי פרט (2) בתוספת הראשונה לתקנות הנגישות למקום ציבורי קיים, לפי העניין.

ישראל בר זהב: אני רוצה להוסיף פה עוד משהו, שיהיה ברור שהנכה משתמש ברכב, ולא אשתי תבוא עם האוטו שלי עם תג נכה.

ישראל בר זהב: שהנכה יימצא ברכב.

אילן גילאון: אוקיי.

אייל לב-ארי: (6א) נשמר מקום חניה עבור אורח שהוא אדם עם מוגבלות באמצעות סגירת מקום החניה בשרשרת, תתואם פתיחת החניה באמצעות הטלפון עם האדם עם המוגבלות.

פנינה בן דוד: אני רוצה שזה יהיה ברור שהבנאדם עם מוגבלות הוא זה שצריך ליזום להתקשר ולתאם ולהגיד, אני בא בשעה זאת וזאת.

אילן גילאון: יש לי בעיה יותר קשה מזה, פנינה.

אילן גילאון: מי אחראי לכך שאנשים במלון, אנשים שאין להם תג נכה, חונים בחניה של הנכים.

פנינה בן דוד: אם לא שמים שרשרת וסתם חונה שם מישהו, המלון יזמין גרירה.

אורלי בוני: אילן, יש בעיה עם זה.

אורלי בוני: אני שמעתי ממקומות, לפחות של סופרים או בקניונים, שהם אומרים שאין להם סמכות אכיפה לנושא.

אילן גילאון: יכול להיות שזה נופל, אורלי, בשטח עירוני ולא בשטח של הסופר.

אורלי בוני: לא, לא.

אורלי בוני: אם זה שטח פרטי, אין סמכות אכיפה.

משה בר: אני רוצה להגיד על הנושא של גרר.

משה בר: קודם כל ב-90 אחוז מהמקומות אין גרר עירוני, ולגרר פרטי אסור לגרור, וגם בשטח של הקניונים ובכל השטחים האלה, אפילו השוטרים לא נכנסים אפילו לעשות דו"חות.

משה בר: הם אומרים, זה שטח שלא שייך לנו.

שמואל חיימוביץ': זה קשור לרישום התמרורים.

שמואל חיימוביץ': מה שקורה, מגיעים למחסום או לשרשרת.

שמואל חיימוביץ': בן אדם לא יכול לרדת מהרכב להגיד, תבואו, תפתחו לי.

אילן גילאון: תודה רבה לכולם.