ועדת הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 165, 2011-03-08 13:00

יריב לוין: צהריים טובים.

יריב לוין: על סדר-היום: המשך הדיון בתיקון תקנון הכנסת פרק החקיקה, ישיבה מספר חמש.

יריב לוין: אני מבין ששוב מונח בפנינו נוסח שמשלב כבר את התיקונים הנוספים.

יריב לוין: בישיבה הקודמת הגענו לעמוד 11 לפרק החמישי, הכנה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

ארבל אסטרחן: לגבי סעיף 9 בעמוד 7 לגבי נושא הפיצויים.

ארבל אסטרחן: אמרנו אולי לשנות את בעל הסמכות לאשר את הפיצול, כך שזה לא יהיה המליאה כמו היום אלא ועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: סוכם כאן שזה יהיה כפוף להסכמתו של יו"ר הכנסת לעניין הזה.

ארבל אסטרחן: בדקנו את הנושא הזה עם היו"ר והוא חושב שזה חייב להיות מליאת הכנסת ולכן הנוסח שבפניכם בסעיף 9ב' מדבר על-כך שהפיצול יהיה באישור הכנסת.

ארבל אסטרחן: עוד דבר שנתבקשתי לבדוק, זה בסעיף 9ד'.

ארבל אסטרחן: זה הסעיף של החצי שנה, בעמוד 8 למעלה, שיו"ר ועדה לא יקדם הצעת חוק פרטית שהוא יזם כששוכבות הצעות חוק אחרות בוועדה, אלא אם עברה חצי שנה.

ארבל אסטרחן: התבקשתי לבדוק האם הסעיף הזה מיושם בוועדות השונות.

ארבל אסטרחן: עשיתי את הבדיקה ומסתבר שבחלק מהוועדות ממש מודעים לזה ומשתדלים להקפיד על זה ובחלק מהוועדות צחקו עלי וספק אם הם בכלל משתמשים בזה.

ארבל אסטרחן: אני חייבת לומר שהיועצים ששאלתי אותם חשבו שיש איזו חשיבות בזה שיו"ר ועדה יידע שהוא לא יכול לקדם רק הצעות שלו ולהשאיר הצעות של אחרים שוכבות.

ארבל אסטרחן: בוועדת הכספים מיישמים את זה וגם בוועדת חינוך.

ארבל אסטרחן: יו"ר ועדת חוקה אמר כאן שהם מקפידים על זה.

אייל זנדברג: למחיקה יש משמעות כי זה כבר כתוב.

ארבל אסטרחן: נכון, למרות שיהיה תקנון מאפס.

ארבל אסטרחן: צריך לחשוב אם רוצים את זה או לא רוצים את זה.

יריב לוין: אנחנו אישרנו את זה פחות או יותר במצב הקיים.

ארבל אסטרחן: כרגע הנוסח שכאן הוא טיפה שונה ממה שקיים היום.

ארבל אסטרחן: הוא אומר רק טרומית מול טרומית.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, "היו"ר לא יקדם הצעת חוק שהוא בין יוזמיה, אם יש על סדר-היום הצעת חוק פרטית, שהדיון בה אחרי הדיון המוקדם לא הסתיים.

ארבל אסטרחן: לא סיימו להכין אותה לקריאה ראשונה או להציע להסיר מסדר-היום ועברו 6 חודשים מיום שהועברה אליה או שבו נדונה לאחרונה, אלא אם ביקש היוזם לדחות את הדיון בהצעתו.

ארבל אסטרחן: " אמרו לי שזה גם קורה הרבה בוועדות.

ארבל אסטרחן: כרגע זה הנוסח שמונח.

ארבל אסטרחן: אלה ההערות מהישיבה הקודמת.

ארבל אסטרחן: הגענו עד סעיף 14.

יריב לוין: אנחנו עוברים לעמוד 11 לנושא של הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

ארבל אסטרחן: הלכנו כרונולוגית על הגשת הצעת חוק לדיון מוקדם.

ארבל אסטרחן: אחר-כך הדיון המוקדם במליאה, הכנת הצעת החוק לקריאה ראשונה, בין אם על ידי ועדה ובין אם על-ידי הצעת חוק פרטית.

ארבל אסטרחן: היתה את הקריאה הראשונה על כל סוגי ההצעות ועכשיו הכנה לקריאה השנייה והשלישית בוועדה.

ארבל אסטרחן: סעיף 15 אומר כך: "אושרה הצעת חוק בקריאה הראשונה תכין אותה הוועדה שאליה הועברה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית או תציע לכנסת להסירה מסדר-היום".

ארבל אסטרחן: זה ניסוח דומה למה שיש בקריאה הראשונה.

ארבל אסטרחן: "ועדה רשאית (גם פה זה צריך להיות באישור הכנסת – אא) לפצל הצעת חוק שהועברה אליה אחרי הקריאה הראשונה לשתי הצעות חוק או יותר כך שיובאו כהצעות חוק נפרדות לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

ארבל אסטרחן: הצעת הפיצול תונח על שולחן הכנסת בצרוף הנוסח שאושר בקריאה הראשונה ובה יפורט החלק מהנוסח שאושר בקריאה הראשונה לפי סעיפים נושאים או תקופות שייכלל בכל אחת מהצעות החוק הנפרדות".

ארבל אסטרחן: הוספנו גם דברי הסבר בישיבה הקודמת.

ארבל אסטרחן: זה ייכנס גם פה.

ארבל אסטרחן: זה ניסוח זהה למה שיש היום בקריאה ראשונה.

ארבל אסטרחן: מה עוד יכולה לעשות ועדה כשעברה אליה הצעת חוק אחרי קריאה ראשונה?

ארבל אסטרחן: היא יכולה למזג שתי הצעות חוק או יותר באותו נושא ולהביאן כהצעת חוק אחת לקריאה שנייה ולקריאה השלישית.

ארבל אסטרחן: לגבי המיזוגים, יש לנו היום הוראות שונות בתקנון בגלל שהיתה התפתחות לאורך השנים.

ארבל אסטרחן: תחילה היתה כוכבית לסעיף 138, שאמרה שוועדה שמכינה הצעת חוק ממשלתית לקריאה שנייה ושלישית יכולה למזג לתוכה הצעת חוק פרטית בלי אישור של אף גוף.

ארבל אסטרחן: אז נוצר מצב שרצו לעשות אותו דבר עם שתי פרטיות.

ארבל אסטרחן: אחרי קריאה ראשונה היתה אצל הוועדה הצעה פרטית - - -

יריב לוין: המיזוג עם הפרטית יכול להיות גם עם הפרטית אבל רק טרומית?

ארבל אסטרחן: כן.

ארבל אסטרחן: מה שתיארתי ממשלתית ופרטית זה היה המצב.

ארבל אסטרחן: ג' זה שתי הצעות שעברו קריאה ראשונה.

ארבל אסטרחן: לגבי ד' - - -

יריב לוין: למעשה נוצר מצב שאם רוצים למזג הצעה פרטית שעברה טרומית עם הצעה ממשלתית, שעברה קריאה ראשונה - - -

ארבל אסטרחן: זה ד', עדיין לא הגענו.

יריב לוין: אני מדבר במצב הקיים היום.

יריב לוין: לכאורה יש היום שני מסלולים.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: יש שני מסלולים שונים.

ארבל אסטרחן: יש להם גם נפקויות שונות ופה ניסינו לאחד אותם.

ארבל אסטרחן: אני רוצה להסביר מה קיים היום ולכן מה ההבדלים.

ארבל אסטרחן: היום יש לנו שני מסלולים.

ארבל אסטרחן: מסלול אחד זה מה שנקרא "הכוכבית".

ארבל אסטרחן: זה מסלול ישן והוא נעשה מכוח החלטה של ועדת הכנסת משנת 1995 שאומר שכאשר ועדה מכינה הצעת חוק ממשלתית לקריאה שנייה ושלישית, היא יכולה למזג לתוכה הצעת חוק פרטית.

ארבל אסטרחן: אין לזה תנאים מיוחדים אלא הן באותו נושא.

ארבל אסטרחן: הן באותו נושא, היא ממזגת אותן, מכינה לקריאה שנייה ושלישית.

ירדנה מלר-הורוביץ: בנימוק במליאה יש.

ארבל אסטרחן: כן, על הפתק מופיע גם שמו של חבר הכנסת, זאת אומרת, הוא מקבל את הקרדיט.

ארבל אסטרחן: זה משהו שעשו במשך שנים.

ארבל אסטרחן: כעבור כמה שנים, אחרי שהתקבלה ההחלטה הזאת בוועדת הכנסת נוצר מצב שרצו למזג שתי פרטיות, אחת שעברה ראשונה ואחת שעברה טרומית.

ארבל אסטרחן: אז התקנון לא אפשר את זה.

ארבל אסטרחן: אמרו: בואו נאפשר את זה אבל בתנאים.

ארבל אסטרחן: זה מה שקבוע היום ב-122.

ארבל אסטרחן: שם התנאים הם: שהן זהות או דמות בעיקרן ושהטרומית עברה לפני הראשונה".

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, שהקריאה הטרומית התקיימה לפני שהתקיימה הקריאה הראשונה - - -

רונית חייקין: מצביעים על הטרומית לפני.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: אמרו: אנחנו לא רוצים שחברי כנסת יראו שמישהו העביר קריאה ראשונה ומהר מהר יגישו טרומית ואז ימזגו.

אייל זנדברג: למרות שהמיזוגים הם באישור, זה לא מיזוג אוטומטי.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: יש אישור של ועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: כל השנים פירשנו שלשתי ההחלטות האלה יש נפקויות שונות.

ארבל אסטרחן: אם ממזגים שתי פרטיות, אחת שעברה טרומית ואחת שעברה ראשונה באישור ועדת הכנסת והתנאי הוא שהן זהות או דומות, אמרנו שאם בעל ההצעה שעברה קריאה ראשונה, שזה יכול להיות פרטי או ממשלתי, חוזר בו, הח"כ שהעביר את ההצעה שלו בטרומית, רואים אותו כאילו היא כבר עברה קריאה ראשונה.

ארבל אסטרחן: המיזוג הפך אותה להצעה שעברה קריאה ראשונה.

ארבל אסטרחן: כל זאת, באם מתמלאים התנאים, שאלה תנאים קשים.

ארבל אסטרחן: לעומת זאת, אם המיזוג הוא לפי הכוכבית, אם הממשלה חוזרת בה, חבר הכנסת שעברה הצעתו בקריאה טרומית, זה המצב שבו הוא נמצא.

ארבל אסטרחן: פה, בתקנון החדש, חשבנו לקבוע מסלול אחיד, כדי שלא יהיו לנו סעיפים שונים.

ארבל אסטרחן: אני אציג מה מוצע כאן ואפשר כמובן להחליט מה עושים בעניין הזה.

ארבל אסטרחן: סעיף קטן ג', אמרנו שלמזג שתיים שעברו ראשונה, התנאי הוא כאן שהן באותו נושא.

ארבל אסטרחן: לא זהות או דומות אלא באותו נושא באופן כללי.

ארבל אסטרחן: נדרשת החלטה של הוועדה באישור של ועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: סעיף ד' אומר כך: "ועדה רשאית למזג הצעת חוק שהועברה אליה אחרי הקריאה הראשונה (שפה היא תיקרא הצעת החוק הראשונית – אא) עם הצעת חוק אחת או יותר שהועברה אליה אחרי הדיון המוקדם (פה היא תיקרא הצעת החוק הנוספת – אא) ולהביאן כהצעת חוק אחת לקריאה שנייה ולקריאה השלישית ובלבד שיתקיימו כל אלה: הצעות החוק שמבקשים למזגן הן זהות או דומות בעיקרן או שהצעת החוק הנוספת, זאת שעברה רק טרומית, נכללת בהצעת החוק העיקרית".

ארבל אסטרחן: השארנו את התנאי שהדיון המוקדם בהצעת החוק הנוספת יתקיים לא יאוחר מהיום שבו התקיימה הקריאה הראשונה בהצעת החוק העיקרית.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, קודם לכן או באותו יום.

ארבל אסטרחן: אומרים פה גם מה הנפקות: "אם חזרו בהם כל יוזמי הצעת החוק העיקרית מהצעתם, או חזרה בה הממשלה מהצעתה, שזה מה שעבר ראשונה, "יראו את הצעת החוק הנוספת כאילו לא מוזגה עם הצעת החוק העיקרית".

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, היא תחזור להיות אחרי טרומית.

ארבל אסטרחן: זה מה שמוצע כאן.

ארבל אסטרחן: זה מוריד את האפשרות למזג סתם הצעה אם היא לא זהה או דומה בעיקרה.

יריב לוין: אני רוצה להבין.

יריב לוין: ועדה רשאית באישור ועדת הכנסת למזג את שתי ההצעות באותו נושא.

יריב לוין: לעומת זאת, אם זה בלא נושא היא רשאית למזג את זה בעצמה ללא שום אישור?

יריב לוין: זה נראה קצת מוזר.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: אולי גם פה צריך להוסיף - - -

יריב לוין: מה קורה היום?

ארבל אסטרחן: היום, לפי הכוכבית, זה בלי ועדת כנסת.

ארבל אסטרחן: לפי הסעיף זה באישור ועדת כנסת.

יריב לוין: זה לא הגיוני.

יריב לוין: זה צריך להיות אחד משניים, או בלי בכלל או באישור.

רונית חייקין: למה צריך את ועדת הכנסת, זה סתם סרבול?

אייל זנדברג: בגלל החשש שיש פה פתח - - -

תמי כנפו: למה?

תמי כנפו: זה עובר את שלב המליאה.

אייל זנדברג: אתה עובר ממצב של גז למצב של - - -

תמי כנפו: או שהממשלה אומרת לך: חכה לי עד ההצעה שלי ואז תצטרף אלי ואז יש לי תמיכת ממשלה.

תמי כנפו: זה תמיד עם תמיכה, זה לא עובר סתם, אחרת זה נופל.

אייל זנדברג: זאת יכולה להיות הצעה לא ממשלתית.

תמי כנפו: גם אז צריך אישור.

אייל זנדברג: מבחינה תקנונית היא לא צריכה.

תמי כנפו: אז היא נופלת.

רונית חייקין: היא מפילה את זה במליאה.

אייל זנדברג: לפעמים לממשלה יש אינטרס שההצעה העיקרית תעבור וההצעה הנוספת לא תעבור.

רונית חייקין: אז היא תפיל במליאה.

ארבל אסטרחן: היא עברה לפני שנה ועכשיו רוצים למזג.

אייל זנדברג: הממשלה צריכה להתכונן גם לגבי השניים בעוד שהמיזוג יוצר איזו אינרציה שיש כבר שניים מגובשים וקשה לעצות את הפיצול.

אייל זנדברג: המליאה לא תוכל להפיל חלק מהחוק.

אייל זנדברג: למיזוג יש משמעות.

רונית חייקין: נניח שהטרומית עברה לפני שנה והממשלתית עברה אתמול.

ארבל אסטרחן: עכשיו רוצים למזג אותם.

רונית חייקין: המיזוג מחייב הצבעה בוועדה?

ארבל אסטרחן: כן.

רונית חייקין: זה אותו דבר כי לקואליציה יש תמיד רוב בוועדה.

רונית חייקין: כמו שהיא יכולה להפיל במליאה היא יכולה להפיל את המיזוג גם בוועדה.

אייל זנדברג: זה לא בהכרח קואליציה ואופוזיציה.

אייל זנדברג: להבנתי, זה גם עניין פנימי של הכנסת.

אייל זנדברג: הקואליציה לא תמיד שולטת בכל ועדה ובכל הקשר.

עליזה בראשי: תיאורטית, מה שאת אומרת זה נכון.

יריב לוין: אם כך, אנחנו הולכים למתווה שאומר כך: פיצולים הם במליאה ומיזוגים הם בוועדת הכנסת.

יריב לוין: זה הכלל הרחב והברור.

יריב לוין: אנחנו עושים את זה אחיד לגמרי.

ארבל אסטרחן: בישיבה הקודמת סיכמנו שכשעברו שתי טרומיות והוועדה מכינה אותן יחד לקריאה ראשונה, אמרנו ששם לא צריך אישור כי גם היום לא צריך אישור.

יריב לוין: מאה אחוז.

ארבל אסטרחן: גם בד' יהיה אישור ועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: צריך לשים לב שאנחנו לוקחים מהוועדות את היכולת למזג מה שעבר טרומית ומה שעבר ראשונה, אם הן לא זהות או דומות בעיקרן, שזה מה שקיים היום.

ארבל אסטרחן: צריך לחשוב האם זה נכון, להקפיץ טרומית ישר לשנייה ושלישית כשהיא לא עברה קריאה ראשונה, אם זה לא זהה או דומה בעיקרו.

ארבל אסטרחן: לכן יש היגיון בנוסח רק צריך להיות מודעים לשינוי.

רונית חייקין: לא, אל תרעו את התנאים.

ארבל אסטרחן: השאלה מאיזה כיוון מסתכלים על זה?

ארבל אסטרחן: היום יש מקרים שזה מאפשר להביא ישר לשנייה ושלישית כשזה לא עבר קריאה ראשונה וגם זהה או דומה לא עבר קריאה ראשונה.

רונית חייקין: אם הממשלה אומרת לי: תחכי עד שהממשלה תביא את שלה, אז איך אני אביא ראשונה אם אני צריכה לחכות שנה וחצי?

רונית חייקין: איך אני אצליח.

רונית חייקין: אז אני יכולה רק להידבק לממשלתית.

רונית חייקין: אם אני נדבקת לממשלתית אז אני קופצת שלב.

ארבל אסטרחן: נכון, אבל התנאי לזה הוא שההצעה שלך לא עוסקת במשהו אחד והממשלתית במשהו אחר.

רונית חייקין: את חושבת שהממשלה כל-כך לארג'ית?

רונית חייקין: אם זה לא יהיה זהה הם לא יסכימו.

יריב לוין: אני נוטה לתחושה של רונית.

יריב לוין: אני מציע שנשאיר את אותו כלל של "באותו נושא".

יריב לוין: מצד אחד אנחנו יוצרים מצב שאנחנו מכפיפים את זה לאישור ועדת הכנסת שלא היה.

יריב לוין: אז אם אנחנו עושים כך, בואו נאזן את זה מצד שני בזה שהכלל יהיה יותר רחב, ייתן יותר מרחב תמרון לוועדה בפנייה הזאת.

ארבל אסטרחן: בשתי פרטיות היה גם זהה או דומה וגם אישור ועדת כנסת.

אייל זנדברג: מה התכלית המקורית של המיזוג?

יריב לוין: למיזוג יש כמה תכליות.

יריב לוין: לפעמים זאת תכלית של יעילות.

יריב לוין: לפעמים זאת תכלית של עסקה.

יריב לוין: באים ואומרים שיש שתי הצעות שאחת אומרת א' והשנייה אומרת ב' ואנחנו מוכנים להגיע להסכמה שיהיה מכלול שלהם.

יריב לוין: כלומר, נאשר את ההחמרה בא' ואת ההקלה המסוימת שישנה בב' כדי להגיע לתוצאה כזאת.

יריב לוין: לפעמים זה עניין לגמרי טכני, שהדברים בסך הכול זהים ורצון לתת איזה קרדיט או להעביר הצעה טרומית שהממשלה בעדה אבל היא גם רוצה שתבוא כיוזמה שלה.

יריב לוין: יש פה המון נסיבות שהדברים האלה קורים.

יריב לוין: זה לא מקרה אחד נקודתי.

אייל זנדברג: "זהה או דומה בעיקרה" עונה על רוב התכליות שציינת, אולי למעט מה שקראת "תכלית העסקה".

יריב לוין: אבל זאת תכלית חשובה מאוד.

ארבל אסטרחן: להביא לקריאה שנייה ושלישית משהו שלא עבר ראשונה, זה צריך להיות משהו מאוד חריג.

ארבל אסטרחן: הכלל הוא שכל הצעה צריכה לעבור 3 קריאות.

רונית חייקין: הרבה פעמים הממשלה אומרת: אני מסכימה אבל תחכו לשלי.

רונית חייקין: איך את רוצה שאני אעביר ראשונה, אין לי אפשרות?

ארבל אסטרחן: ביום ששלהם מגיעה, תעבירי את שלך.

עליזה בראשי: תעבירי את שלך, למה את צריכה לחכות לשנייה ולשלישית.

תמי כנפו: אבל אם היא תקועה בוועדה ולא מקדימים אותה?

רונית חייקין: איך אני אעביר את שלי?

רונית חייקין: היא לא ב"כחול" איך אני אעביר אותה, היא נמצאת רק בטרומית.

ארבל אסטרחן: והיא לא דומה בעיקרה?

ארבל אסטרחן: אם היא לא דומה בעיקרה למה - - -

רונית חייקין: אם הממשלה אומרת: תחכי לשלי.

רונית חייקין: מה זה אומר?

תמי כנפו: שהוועדה לא עובדת עליה.

רונית חייקין: ההצעה היא דומה אבל הוועדה לא עובדת עליה כי לממשלה יש תנאי.

ארבל אסטרחן: אז חבר כנסת מבקש מהוועדה לחכות עם זה.

ארבל אסטרחן: מגיעה הצעה ממשלתית - - -

עליזה בראשי: ואז הוא מצמיד אותה.

רונית חייקין: אבל אין לי את הנוסח של הקריאה הראשונה.

יריב לוין: בסוף הסמכות היא של יו"ר הוועדה.

יריב לוין: אם הוא יחליט שהוא רוצה לאפשר את החיבור הזה אז הוא יקבל את ההחלטה ועשה את כל התהליך.

יריב לוין: אם הוא יחליט שהוא לא רוצה את החיבור הזה אז הוא לא יעשה אותו והצד הזה טכני.

יריב לוין: אני בעד ללכת לנוסחה פשוטה שאומרת שאם יש החלטה כזאת בואו ניתן ליו"ר הוועדה את שיקול הדעת לעשות אותה.

יריב לוין: ממילא הוא כפוף לאישור של ועדת הכנסת.

יריב לוין: ממילא הוא כפוף לאישור של ועדת הכנסת.

רונית חייקין: והוא לא יכול לקפוץ ישר לשנייה ולשלישית?

יריב לוין: אני בעד מה שאת מציעה.

עליזה בראשי: אבל תגיד שבכל מקרה זה יעבור דרך פה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אנחנו נתקן את ד1 כך שהוא יהיה: "הוועדה רשאית באישור ועדת הכנסת".

יריב לוין: אבל אנחנו נקבע שבדיוק כמו בג' זה יהיה באותו נושא.

ארבל אסטרחן: במקום "זהות או דומות בעיקרן" ב-1א.

ארבל אסטרחן: אז מי שיגיש את ההצעה לקריאה ראשונה חוזר בו, אי-אפשר שהשני יישאר במצב של אחרי קריאה ראשונה.

רונית חייקין: את אמרת שהוא חוזר לטרומית, הוא לא עבר.

יריב לוין: 2 הוא בסדר גמור.

יריב לוין: התהליך הזה גם מעכב, כי אז צריך יושב ראש הוועדה לקיים דיון שהוא בעצם דיון להכנה לשנייה ושלישית.

יריב לוין: הוא מחבר אליו את הדיון במה שעבר טרומית.

יריב לוין: אז הוא רץ איתו למליאה, מאשר אותו לקריאה ראשונה, מחכה שהוא יעבור וחוזר לשם.

יריב לוין: אין היגיון בזה.

יריב לוין: אם החליטו לחבר אז מחברים.

ארבל אסטרחן: מה שמחוק בסוף פסקה 1.

ארבל אסטרחן: היום כתוב שהוועדה תדון על-פי הנוסח שאושר בקריאה הראשונה.

ארבל אסטרחן: להגיד לה: את מכינה עכשיו מה שעבר טרומית ומה שעבר ראשונה לקריאה שנייה ושלישית.

ארבל אסטרחן: כלל מה שיונח - - -

יריב לוין: זה ברור, זה בסדר.

ארבל אסטרחן: אז את זה להשאיר?

יריב לוין: אני חושב שכן.

אייל זנדברג: מה המשמעות?

אייל זנדברג: אני שאף פעם לא הבנתי מה המשפט אומר.

אייל זנדברג: מה זה דנים?

אייל זנדברג: הרי מניחים נוסח ומייד אפשר להניח נוסח אחר לחלוטין.

ארבל אסטרחן: כלל, מה שעל השולחן זה לא מה שעבר טרומית אלא מה שעבר ראשונה.

אייל זנדברג: זה לעניין הנושא החדש.

אייל זנדברג: זאת תהיה גם אמת המידה לבחון נושא חדש.

ארבל אסטרחן: נכון.

יריב לוין: זה עניין טכני.

יריב לוין: יכולים לשים את שניהם יחד ויכולים לשלב לתוך הנוסח שהוצע לדיון.

יריב לוין: אני לא יודע אם צריך להיכנס לזה.

יריב לוין: זאת סמכות של הוועדה בצורה שבה היא מנהלת את התהליך.

אייל זנדברג: זה כן קשור לטענת הנושא החדש.

אייל זנדברג: אתה בודק מה השינוי שאתה עושה?

אייל זנדברג: מה הטקסט שהוא אמת המידה.

אייל זנדברג: המושג נושא, באותו נושא, וזה יעלה בסעיף הבא - - -

יריב לוין: אם אני כבר הולך לקו שלך, לגבי מה שכלול בטרומית, במצב הזה אי-אפשר יהיה לטעון נושא חדש.

ארבל אסטרחן: כי זה לא עבר קריאה ראשונה.

ארבל אסטרחן: אם יש משהו שכלול רק בטרומית, אפשר להכין אותו לשנייה ושלישית בלי שהוא עבר קריאה ראשונה ובלי שהוא פורסם ברשומות?

יריב לוין: אבל זה מה שאנחנו עושים.

אייל זנדברג: אני בדיוק מתחבר למושג "נושא" ולסעיף הבא.

אייל זנדברג: אם אנחנו אומרים שבאותו נושא בסעיף 15, אותה פרשנות תקבל כמו המשמעות של "חריגה מגדר מעשה" ב-16, אז מלכתחילה לא כלול שם משהו שאפשר לטעון נושא חדש.

אייל זנדברג: השאלה, מה המשמעות של זה?

אייל זנדברג: יהיו תילי תילים של פרשנויות מה זה "אותו נושא".

אייל זנדברג: גם היום העניין של "נושא חדש" הוא לא תמיד ברור וזה יותר עניין של הכרעה פוליטית.

יריב לוין: זה נכון.

יריב לוין: זה באמת צריך להיות הכיוון.

עליזה בראשי: אני חושבת שמה שארבל אומרת זה נכון.

עליזה בראשי: היא צריכה להיות זהה.

יריב לוין: זה לא יפתור את הבעיה, עדיין תישארי בשאלה מה המשמעות של נושא חדש.

רונית חייקין: אם זאת הצעה דומה וזהה, איך יש לך נושא חדש?

יריב לוין: בהצעה דומה וזהה לא יהיה נושא חדש.

יריב לוין: הסוגיה של נושא חדש, בלי קשר למיזוג, נשארת אותה בעיה, דהיינו, מה זה "נושא חדש"?

ארבל אסטרחן: על זה יש פסיקה ופרשנויות במשך השנים.

יריב לוין: זה בלי קשר למיזוג.

יריב לוין: באופן כללי זה תישאר אותה בעיה.

אייל זנדברג: הבעיה לא קיימת.

אייל זנדברג: אם מחליטים שהכלל הוא שמה שממזגים זה באותו נושא, לא החמור יותר של זהה או דומה, זה עדיין צריך באותו נושא ולכן לא יכול להיות שהטרומית

ארבל אסטרחן: אני לא יודעת אם זאת הפרשנות.

אייל זנדברג: אותו תקנון, סעיף אחר סעיף, באותו נושא.

אייל זנדברג: אולי צריך לדון בזה כדי לחסוך כמה פסקי דין שבהם בית המשפט יקבע לכנסת מה זה "אותו נושא".

אייל זנדברג: הכנסת תקבע את זה.

אייל זנדברג: בואו נשתמש במושג אחר.

ארבל אסטרחן: המושג "נושא חדש" הוא מושג טוב כי אנחנו יודעים כבר מהו.

אייל זנדברג: שזאת לא תהיה הצעה זהה או דומה, כי זה המבחן הנוקשה שהוועדה לא רוצה בו.

אייל זנדברג: "אותו נושא" זה מושג רחב יותר אבל יש לו גם גבולות.

ארבל אסטרחן: "באותו נושא" השתמשנו כמה פעמים בפרק של הצעות לסדר.

ארבל אסטרחן: אמרנו שיצביעו כאחת אם ההצעות הן באותו נושא.

אייל זנדברג: הגיוני שיהיו לזה מבחנים דומים.

ירדנה מלר-הורוביץ: התקנון הסמיך להביא כמה הצעות לסדר יום ועיגן את המצב הקיים.

יריב לוין: מה אתם מציעים לעשות?

עליזה בראשי: שזה יישאר זהה ודומה.

עליזה בראשי: זה מאוד הגיוני.

אייל זנדברג: זה אומר שיותר הצעות חוק יכולות לקפוץ מעבר לשלבי החקיקה הרגילים מבחינת הליבון והדיון הציבורי.

יריב לוין: זה לא בדיוק נכון כי מצד שני אתה מכפיף את הכול לאישור של ועדת הכנסת, שהיא בלם משמעותי מאוד בנושא כזה.

ארבל אסטרחן: אבל היא לא נכנסת לתוכן של ההצעות.

ארבל אסטרחן: אנחנו יודעים איך הדיונים האלה נעשים.

עליזה בראשי: אני חושבת ש"זהה ודומה" זה הכי הגיוני.

אייל זנדברג: ועדת הכנסת שוקלת בדרך-כלל את השיקול של התוכן המהותי ואינטרס ציבורי לגיטימי של חברי הכנסת המצביעים ולא את השאלה האם מבחינת הליך החקיקה, בהקשר הזה, ראוי להקפיץ את זה כל-כך מהר קדימה.

אייל זנדברג: אלה עקרונות שבדרך-כלל נשכחים.

אייל זנדברג: לא מתוך רוע לב, אבל זה מה שקורה במציאות.

ארבל אסטרחן: אפשר לומר "זהות או דומות" אבל לא בעיקרן.

יריב לוין: זהות זה נורא צר.

יריב לוין: זה מביא אותך למקום שבו אי-אפשר יהיה לחבר בכלל.

לימור ברמן: זה מה שקיים היום.

ארבל אסטרחן: היום יש גם את הכוכבית שמאפשרת למזג משהו שאין שם שום תנאי, זאת הבעיה.

יריב לוין: זאת הצרה של העניין באופן דרמטי.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: כוכבית מאפשרת למזג בתוך ממשלתית כל טרומית.

ארבל אסטרחן: ברור שבאותו נושא אבל זה לא תנאי.

יריב לוין: אם הוספנו את הבלם של ועדת הכנסת, ההיגיון אומר שנקל בתנאים לא שנקשה גם את התנאים.

יריב לוין: אלא אם אנחנו נגד המיזוגים האלה.

יריב לוין: אני לא שם, אני חושב שהמיזוגים האלה הם כלי חשוב.

ארבל אסטרחן: לשתי פרטיות כן קיים "זהות או דומות בעיקרן" באישור ועדת כנסת.

יריב לוין: אבל שם אנחנו נמצאים במקום אחר.

תמי כנפו: שם הבעיה פחות קריטית.

יריב לוין: היא לא בעייתית ביחסים שלנו מול הממשלה.

ארבל אסטרחן: אולי לומר "זהות או דומות" ולהשמיט את "בעיקרן".

ארבל אסטרחן: "דומות בעיקרן" זה מונח שמופיע לנו בחצי שנה ובהצמדה.

יריב לוין: אדם מציע שהמיסוי על כסאות יהיה גדול יותר ב-50%.

יריב לוין: באה הצעת חוק ממשלתית שקובעת שמצמצמים את המיסוי על ריהוט בכלל ב-20%.

יריב לוין: אז רוצים לעשת "טרייד אוף" מסוים שאומר:

יריב לוין: אנחנו נוריד את כלל המיסוי על רהיטים ב-20% אבל את הכיסאות אנחנו נחריג ונעלה את המיסוי שלהם ל-50%.

יריב לוין: זה לא דומה, לא זהה, אבל זה באותו נושא וזה בדיוק חלק מאותו העניין.

יריב לוין: זה כל הזמן.

יריב לוין: במקרה הזה אני נחסם.

יריב לוין: העסקה תהיה: אנחנו נלך על הורדה של המיסוי בכלל כנגד זה שאת הכיסאות אנחנו נחריג ונעלה דווקא.

ארבל אסטרחן: זה לא עבר קריאה ראשונה.

אייל זנדברג: מה נותן המיזוג הזה?

אייל זנדברג: הדיון המוקדם לא נותן כוח לזה שמתמזג.

אייל זנדברג: אם העיקרי חוזר בו, זה נשמט.

יריב לוין: הבעיה היא במקום אחר.

יריב לוין: אני אתן לך דוגמה הכי אקוטית מהכתבה המרגיזה שהיתה היום ב"ידיעות אחרונות" על החוק של מרמה והפרת אמונים.

יריב לוין: זה חוק שיוחנן פלסנר ואני הגשנו לפני הרבה זמן.

יריב לוין: עבדנו עליו שנה שלמה עם טובי המומחים והמשפטנים.

יריב לוין: כולם בעדו רק הממשלה אומרת לנו: תחכו, כי אנחנו חושבים שיאה יותר שזה יבוא גם כיוזמה ממשלתית.

יריב לוין: עכשיו אני קורא שהממשלה גילתה שצריכים לעשות סדר, כשאנחנו ממתינים שהם יואילו בטובם.

יריב לוין: מה אתה מציע שיקרה?

יריב לוין: אז יגידו לי: שזה בכלל לא זהה ולא דומה והפיתרון שאנחנו מציעים הוא לא בדיוק הפיתרון שמציעים בהצעת החוק הממשלתית?

יריב לוין: ואז מה?

יריב לוין: נצטרך לעבור תהליך של לבקש בוועדה?

אייל זנדברג: צריך לעבור תהליך של קריאה ראשונה.

יריב לוין: הכול טוב ויפה אבל כשהממשלה עושה את השימוש בכוח שלה כדי להגיד לך: תחכה להצעה שלי שבאה כקריאה ראשונה ולא במה שאולי היה יותר הגיוני לומר: תעביר את זה בטרומית בתיאום ובקריאה הראשונה נכנס לעובי הקורה.

אייל זנדברג: או להתנגד.

אייל זנדברג: זאת גם אופציה.

יריב לוין: תמיד היא יכולה להתנגד.

יריב לוין: גם אני יכול לשלוח כל חוק במליאה לוועדת הכנסת ולחכות שתתנגדו לכל הצעות החוק הפרטיות ונגיע לשיתוק מוחלט.

אייל זנדברג: זה לא שיתוק.

אייל זנדברג: אם זה לא מתקדם בוועדה - - -

יריב לוין: אתה מסכים איתי שכשאנחנו יוזמים יוזמה שיש לה מתווה מסוים ואומרים לממשלה: אנחנו מסכימים לעשות הכול בתיאום מתוך הבנה שאנחנו לא עומדים על זה ראה וקדש על ההצעה שלנו.

יריב לוין: הרעיון להגדיר את הדברים מוסכם על כולם, ואיך בדיוק נגדיר נשב ונדון.

יריב לוין: דרך המלך היתה, שיאפשרו לנו להעביר את הטרומית שיש עליה הסכמה ממשלתית כי הממשלה מסכימה לעיקרון.

יריב לוין: אחר-כך, כשנבוא לדיונים בוועדת חוקה בראשונה, שנייה ושלישית ונדון לעומק.

יריב לוין: אבל, באה הממשלה, באופן לגמרי מלאכותי ואומרת: אנחנו מקבלים את העיקרון שלכם.

יריב לוין: לא רק זה, אנחנו אפילו חושבים שהמתווה העקרוני שהצעתם הוא בכלל לא רע.

יריב לוין: אבל, אנחנו רוצים להכין ולהגיש את ההצעה שלנו.

יריב לוין: אתם תחכו לנו ואנחנו נתחבר אליכם והקרדיט יהיה משותף של כולם.

יריב לוין: אנחנו מחכים, הממשלה באה, בדרך לוקחת את כל הקרדיט, אבל זאת בעיה מסוג אחר.

יריב לוין: עכשיו יגידו לי: תראה, זה דחוף.

יריב לוין: עכשיו נתחיל להכין את שלך לראשונה, לרוץ איתה למליאה?

עליזה בראשי: אבל אתה אומר שזה בידי הוועדה אם למזג או לא.

יריב לוין: יו"ר הוועדה אומר:

יריב לוין: אם אני יכול בהחלטה למזג ולרוץ קדימה אני בעד.

יריב לוין: אם אני צריך לרוץ עם זה עוד פעם ולעבור עוד משוכה של קריאה ראשונה, אני לא רוצה.

יריב לוין: זה לא יכול לקרות?

עליזה בראשי: אבל אתה כן יכול להגיד.

תמי כנפו: או שהממשלה אומרת לחכות לה עד שהיא תעביר או אם הצלחת להעביר לטרומי והיא בוועדה, אז היא תקועה בוועדה עד שתבוא הממשלתית.

אייל זנדברג: אז אפשר להעביר אותה ראשונה במקביל לממשלתית.

תמי כנפו: אבל איך אתה רוצה להביא אותה ראשונה.

אייל זנדברג: הוועדה תכין את ההצעה.

יריב לוין: אבל הוועדה צריכה לקיים דיון שמבחינתה הוא דיון סרק.

אייל זנדברג: כשהממשלה מגישה את הצעת החוק הממשלתית שלה, גם אז היא מתעקשת שהפרטית לא מתקדם.

יריב לוין: תראה מה קורה.

יריב לוין: אם היית נותן לי להעביר בטרומית, להעביר בראשונה לחכות לך, אין לי בעיה.

אייל זנדברג: למה לא יכול להיות סדר הפוך?

יריב לוין: אתם עושים דבר אחר.

יריב לוין: הממשלה מעבירה את שלה בראשונה.

יריב לוין: אחרי שהיא עשתה את זה, במקרה הטוב היא אומרת לך: באותו מעמד תעביר את שלך בטרומית.

אייל זנדברג: מה רע בדבר הזה?

יריב לוין: עכשיו אני נמצא במצב שאם אני אלך לשיטתך, אני צריך להקפיא את הממשלתית, לעשות דיון שהוא דיון סרק בטרומית, לאשר את הטרומית בראשונה ואז לעשות.

יריב לוין: מה עושים בפועל?

יריב לוין: בפועל בעצם דנים בשתי ההצעות יחד ואז במן הליך מלאכותי לגמרי, רצים להעביר בראשונה את המרכיב הנפרד כדי שיוכלו לחבר אותו.

אייל זנדברג: בדרך כלל זה קורה כשההצעות הן דומות.

אייל זנדברג: זה לא קורה כשההצעות שונות.

יריב לוין: יש המון דוגמאות.

יריב לוין: המקרים הם שונים ומגוונים.

אייל זנדברג: איך אתה נותן מענה לחשש שהצביעה עליו ארבל שהצעת חוק לא עוברת בהליך חקיקה רגיל.

אייל זנדברג: אם הוא דומה, אז מילא.

אייל זנדברג: אבל במקרה שהוא לא דומה ולא זהה, ובכל זאת מבחינת הציבור הוא שקוף.

אייל זנדברג: הוא פתאום צץ לו, הוא לא התפרסם לקריאה ראשונה, לא התפרסם ברשומות.

אייל זנדברג: הוא היה בדיון מוקדם, שאנחנו מתייחסים אליו בצורה אחרת מאשר בקריאות הרגילות.

אייל זנדברג: צריך לתת לזה מענה.

אייל זנדברג: מה שעומד מול זה זה שחברי הכנסת - - -

יריב לוין: אולי תיתן לזה מענה, שזה יהיה כפוף לקביעה פה שזה לא נושא חדש.

יריב לוין: זה בדיוק האישור מיזוג שוועדת הכנסת צריכה לתת.

אייל זנדברג: לא פותר את הבעיה המהותית שעניין שהוא באופן אמיתי - - -

יריב לוין: זה תמיד כך.

יריב לוין: בוא נניח שעכשיו דנים בוועדת החינוך בחוק של מספר שעות הלימוד בבתי הספר ועכשיו החליטו להוסיף גם את הכשרות המורים המלמדים בשעה חמישית.

יריב לוין: בא אלי יו"ר ועדת החינוך ואומר: בוא תוציא לי החלטה שזה לא נושא חדש.

יריב לוין: ארבל תמיד אומרת שאנחנו לא ועדה של משפטנים, בסוף אנחנו מקבלים החלטה שהיא כראות הבנתנו ותפישתנו ומכלול השיקולים השלם ואנחנו מאשרים את זה.

יריב לוין: אנחנו באותו מקום, הרי זה כל הרעיון של נושא חדש.

יריב לוין: אם אני אלך לאיפה שאתה נמצא, אני אגיד שאין נושא חדש.

יריב לוין: ברגע שיש שינוי כזה, עצור, לא ניתן.

יריב לוין: אנחנו לא רוצים להיות שם.

יריב לוין: מאחר שאנחנו מוסיפים ממילא את האישור של ועדת הכנסת, אז בוא כבר נגיד שבמקרה כזה – הרי בין היתר מה היא תשקול האם היא מאשרת את המיזוג?

יריב לוין: האם יש נושא חדש או לא ובהתאם לזה היא תחליט.

אייל זנדברג: האם בדברים שלך עכשיו לא הוכחת שוועדת הכנסת היא לא חסם אקוויוולנטי למבחנים מהותיים?

יריב לוין: אני מסכים אבל אני אומר לך עוד פעם.

יריב לוין: תראה את האבסורד של מה שקורה.

יריב לוין: תיקח את הדוגמה שנתתי לך.

יריב לוין: אם יבוא יו"ר הוועדה, בלי שבכלל יש הצעה טרומית ואין כלום ויגיד לוועדת הכנסת:

יריב לוין: אני רוצה עכשיו לאשר לי את ה-50% כיסאות, אז אנחנו נדון ואם נחליט שזה לא נושא חדש - - -

אייל זנדברג: אבל אנחנו לא אמורים - - -

יריב לוין: אייל, מה זה לא אמורים?

יריב לוין: מי אמר שאנחנו לא אמורים?

יריב לוין: בטח שאנחנו אמורים.

יריב לוין: לפעמים יש שיקולים של יעילות, של אלף ואחד דברים, שבגללם מחליטים שראוי לעשות את זה.

אייל זנדברג: עדיין אני אומר שהמענה לצורך בפרסום בקריאה ראשונה – לא שמעתי מענה לחשש הזה.

יריב לוין: החשש נמצא בשני מקומות ואני אסביר אותם.

יריב לוין: יכולה להיות תפישה שהיא אולי נכונה, שאומרת שאין נושאים חדשים כי יש קדושת הפרסום בקריאה ראשונה.

יריב לוין: הציבור לא יכול לדעת, יש פה פתח לאלף ואחד בעיות שהן אמיתיות, ולכן אני לא רוצה לראות את המנגנון של נושא חדש.

יריב לוין: אם יש משהו חדש, תתחיל מהתחלה בצורה מסודרת.

אייל זנדברג: זה לכאורה מה שאומרות התקנות.

יריב לוין: זאת גישה שהיא בסדר אבל זאת לא הגישה הנהוגה פה עד היום כי יש היום מנגנון של נושא חדש.

יריב לוין: יכולים לבוא אלי מהגורן ומהיקב, להעמיס כל מיני נושאים ובמצב הנוכחי בוועדה שאני יושב לבד, אני גם יכול להחליט שזה נראה לי נכון ובזה לגמור את העניין.

יריב לוין: אם זה טוב או לא טוב, זאת שאלה אחרת, אבל הרב דברים עובדים כאן בצורה הזאת.

אייל זנדברג: אתה מפעיל את שיקול דעתך מהו נושא חדש.

יריב לוין: תן לי ללכת ברמה העקרונית ואחר-כך ברמת הפיתרון הטכני הפרקטי.

יריב לוין: זאת גישה אחת שהיא בסדר אבל היא לא הגישה הנהוגה.

יריב לוין: אני, בכל אופן, לא מציע עכשיו לייצר אותה מחדש, למרות שאני מבין את ההיגיון שלה.

יריב לוין: ברגע שהדבר הזה קיים, בא הצד השני.

יריב לוין: הצד השני הוא הפרקטיקה הנוהגת מבחינת עבודת הממשלה מול חברי הכנסת בהצעות.

יריב לוין: כשהממשלה מתנגדת לחוק שמוצע, אני מבין.

יריב לוין: כשהממשלה אומרת: אני מוכנה לתמוך בחוק שלך בכפוף לתיאומים ולמגבלות ולזה שתמתין לכל מיני דברים, אני גם יכול להבין.

יריב לוין: אבל כשהממשלה בעצם מייצרת מן תהליך שהוא תהליך עקום בהגדרה בגלל הצרכים שלה.

יריב לוין: התהליך הוא עקום, הוא לא נכון.

יריב לוין: אנחנו מחפשים ליצור את הדרך איך בכל זאת לאפשר את ההתנהלות הזאת שהיא הפרקטיקה הנוהגת כי גם אותה אנחנו לא רוצים לבטל.

יריב לוין: החיים יותר חזקים מהתיאוריה שאנחנו מתמודדים איתה.

יריב לוין: ברגע שאנחנו אומרים שכדי לבצע את התהליך הזה תידרש ועדת הכנסת להכריע – לא איכפת לי שייכתב "תידרש ועדת הכנסת להכריע, לרבות הכרעה לעניין נושא חדש ככל שיש בהצעה נושא חדש".

יריב לוין: אנחנו מתכנסים למשהו שהוא נמצא בתוך המסגרת הקיימת, הוא לא מייצר המצאה חדשה.

יריב לוין: הוא נותן תהליך פשוט יחסית לביצוע.

ארבל אסטרחן: יש פה גם המצאה חדשה.

יריב לוין: כן, אבל הוא נותן תהליך שהוא יחסית פשוט לביצוע.

יריב לוין: תבינו שבסוף נוצר מצב אבסורדי שחבר הכנסת יגיד: הנושא כל-כך חשוב לי?

יריב לוין: עזוב, שלא יהיה כתוב שהעלאה של ה-50% על הכיסאות זה יהיה על שמי.

יריב לוין: תבקש נושא חדש בוועדת הכנסת לגבי ה-50% כיסאות.

יריב לוין: אין בעיה לעשות את זה.

יריב לוין: נכון?

יריב לוין: חוץ מזה ששמו לא יופיע, הכול בסדר.

ארבל אסטרחן: נכון, בוועדה יכולים להכניס הכול.

יריב לוין: אז מה אכפת לי להגיד שאם אני רוצה למזג אותו ולצרף אותו ואני צריך אישור מוועדת הכנסת, במקרים כאלה אני צריך גם החלטה לעניין נושא חדש ככל שיהיה שם.

ארבל אסטרחן: זאת לא הבעיה.

ארבל אסטרחן: אם יש שתי הצעות פרטיות, אחת עוסקת בנושא מסוים והשנייה בגדול עוסקת באותו נושא אבל היא משהו אחר.

ארבל אסטרחן: אז לוקחים מה שעבר טרומית ולא התקדם כי אולי הוועדה לא רצתה אותו או לא היה לא רוב, ומביאים אותו יש לקריאה שנייה ושלישית.

יריב לוין: אני שואל את השאלה פעמיים.

יריב לוין: אם כך, אז צריך לבטל בכלל את כל מנגנון הנושא החדש כי שם אתה מקפיץ משהו שאפילו לא קיים בטרומית, לא קיים בשום מקום, צץ מהשמים פתאום.

יריב לוין: שנית, באותה נשימה אני אומר שזה לא שהוועדה לא רוצה לקדם.

יריב לוין: אם היא לא היתה רוצה לקדם היא לא היתה מחליטה למזג.

יריב לוין: הבעיה היא בעיה טכנית כתוצאה מפרקטיקה, בעיניי לא נכונה, של הממשלה ולא של מישהו אחר.

יריב לוין: זאת פרקטיקה קיימת.

יריב לוין: אני לא בעד לבטל את האופציה הזאת.

יריב לוין: אני אומר עוד פעם, אנחנו חיים במערכת של איזונים עדינים שלא כדאי לשבור אותם.

יריב לוין: אבל בואו נעשה משהו שהוא הגיוני ופשוט.

יריב לוין: נכתוב במפורש שכאשר יש חוות דעת של המחלקה המשפטית שהנושא הוא נושא חדש, אז יהיה צריך החלטה לגופו של נושא חדש, במסגרת ההחלטה של המיזוג או בנוסף להחלטה של המיזוג.

יריב לוין: לזה אני מוכן, אחרת זה חסר היגיון.

אייל זנדברג: כשמדובר בשתי הצעות חוק פרטיות אז כל הנימוק אל מול הממשלה הוא לא רלוונטי.

יריב לוין: אבל שם אנחנו ב"דומות או זהות".

ארבל אסטרחן: אתה כן רוצה להשאיר את "דומות וזהות" כשזה שתי הצעות פרטיות?

יריב לוין: אותי מטריד החיבור לממשלתי, על זה אני מדבר כל הזמן.

ארבל אסטרחן: בעצם אתה רוצה מסלולים כמו שקיימים היום.

יריב לוין: אותי מטריד החיבור לממשלתי.

יריב לוין: החיבור לממשלתי אני רוצה שיהיה פשוט וקל.

אייל זנדברג: "באותו נושא", כמו שארבל הציעה.

יריב לוין: בטרומית זה לא מפריע לי.

ארבל אסטרחן: לא שתי טרומיות.

ארבל אסטרחן: שתי פרטיות שאחת עברה טרומית ואחת עברה ראשונה.

יריב לוין: זה לא מפריע לי בפרטיות.

יריב לוין: לי מפריע הפרקטיקה מול הממשלה.

ארבל אסטרחן: אתה רוצה להישאר כמו היום, פשוט לנסח אותם כסעיף אבל כשני המסלולים.

אייל זנדברג: זה הטקסט שמופיע בפנינו.

ארבל אסטרחן: לא, כי פה יש זהה או דומה תמיד, גם אם זאת ממשלה.

ארבל אסטרחן: בעצם כמו שקיים היום.

ארבל אסטרחן: אם זה מיזוג של הצעת חוק פרטית של חבר כנסת עם הצעה ממשלתית, מספיק שהם יהיו באותו נושא או בנושא דומה באישור ועדת כנסת.

ארבל אסטרחן: כאשר זה שתי פרטיות אז זה גם יהיה כמו היום.

יריב לוין: לא, אבל אני רוצה לחדד שיהיה ברור: גם כאשר הפרטית היא רק אחרי טרומית, היא לא אחרי ראשונה.

ארבל אסטרחן: סעיף ג' זה שתיים שאחרי ראשונה.

ארבל אסטרחן: ב-ג', כששתיהן אחרי ראשונה דרשנו אותו נושא.

יריב לוין: בסדר.

ארבל אסטרחן: אגב, בהצעות לסדר אמרנו "נושא דומה".

ארבל אסטרחן: ג' אומר שיש שתיים שעברו ראשונה והן באותו נושא.

ארבל אסטרחן: הוועדה יכולה להכין אותם יחד לקריאה שנייה ושלישית באישור ועדת כנסת.

ארבל אסטרחן: אז אין מקפצה, פשוט צריך את האישור לעצם הדבר, שאתה מאחד ולכן מחייב את הח"כ להצביע יחד, ולכן צריך את האישור.

ארבל אסטרחן: ב-ד' אפשר לקבוע שני מסלולים כפי שקיים היום.

ארבל אסטרחן: אם זה שתי פרטיות, אחת עברה טרומית ואחת עברה ראשונה, אז יהיו שני תנאים, זהה או דומה בעיקרה והקריאה הטרומית התקיימה לפני הראשונה, כפי שקיים היום.

ארבל אסטרחן: לעומת זאת, אם זאת פרטית שעברה טרומית וממשלתית שעברה ראשונה, אזי לא מתקיים התנאי של "הזהות או הדומות בעיקרן", מספיק שהן יהיו באותו נושא.

ארבל אסטרחן: כן דורשים, אבל, שהדיון המוקדם יתקיים לפני הקריאה הראשונה.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אנחנו יודעים מה המציאות.

ארבל אסטרחן: אז פרטית וממשלתית רק מספיק שהן יהיו באותו נושא ואישור ועדת כנסת.

יריב לוין: כן, זאת הנקודה המהותית.

ארבל אסטרחן: אם זאת הצעה מטעם ועדה, אנחנו נלך למסלול של הפרטיות.

ארבל אסטרחן: פרטית פלוס פרטית או ועדה – זה בדיוק המצב הקיים.

יריב לוין: אני רוצה לפתור את הבעיה עם ההצעות הממשלתיות.

יריב לוין: זאת הבעיה האמיתית פה.

ארבל אסטרחן: זה בדיוק הסעיף עם הכוכבית.

ארבל אסטרחן: פרטית עם פרטית או ועדה, בשני התנאים: זהות או דמות והטרומית עברה קודם.

ארבל אסטרחן: פרטית פלוס ממשלה רק אותו נושא.

ארבל אסטרחן: בשניהם יהיה אישור ועדת כנסת.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: החיבור לממשלתית הוא בספקטרום רחב לא צר.

רונית חייקין: היום יום שני אני רואה שמונחת הצעה ממשלתית ואני רוצה להצמיד את שלי באותו יום.

ארבל אסטרחן: שלך כבר עברה טרומית?

ארבל אסטרחן: אי-אפשר להצמיד משהו שלא עבר טרומית.

מיכל ברמן: לא נכון, בוודאי שאפשר.

מיכל ברמן: ועדת שרים מבקשת מאיתנו לחכות שהצעת החוק הממשלתית תגיע ואז אנחנו מצמידים.

עליזה בראשי: את מעבירה באותו יום טרומית לפני הראשונה.

יריב לוין: זאת לא הצמדה, זה מיזוג.

ארבל אסטרחן: לא ממזגים הצעת חוק שלא עברה טרומית.

ירדנה מלר-הורוביץ: היתה כבר הצמדה לקריאה ראשונה ממשלתית והיתה הצמדה לקריאה שנייה ושלישית.

יריב לוין: הבעיה היא תמיד במקום שבו הממשלתית עברה ראשונה.

יריב לוין: הטרומית שלך עברה.

יריב לוין: עכשיו איך אתה מחבר אותן כדי שיגיעו יחד לשנייה ולשלישית?

יריב לוין: זה הסיפור הבעייתי הקשה.

ארבל אסטרחן: זה בדיוק משאיר את המצב הקיים.

יריב לוין: אני לא נגד, אבל זה צריך להיות רחב, ששיקול הדעת פה הוא רחב מאוד.

תמי כנפו: אם הממשלה חזרה בה?

תמי כנפו: זה חוזר לנוסח הטרומי?

ארבל אסטרחן: אם הממשלה חוזרת, חבר הכנסת שמוזג בוודאי חוזר אחורנית כי זה לא עבר בקריאה ראשונה.

ארבל אסטרחן: עכשיו השאלה מה קורה כשהצמדנו שתי פרטיות, ששם היה תנאי של זהה או דומה בעיקרו ולכן זה כן עבר ראשונה.

ארבל אסטרחן: האם שם כן רוצים להקפיץ אותו?

ארבל אסטרחן: בעל ההצעה שעברה קריאה ראשונה חזר בו.

ארבל אסטרחן: אם הממשלה חזרה בה ומיזגו לתוכה משהו שלא זהה או דומה, הוא חוזר אחורנית?

עליזה בראשי: כן.

ארבל אסטרחן: מה קורה אם מי שחזר בו זה היוזם של הצעת חוק פרטית, שעבר קריאה ראשונה וזה שמוזג היה דומה או זהה בעיקרו?

ארבל אסטרחן: הוא גם חוזר למצב של אחרי טרומית או שרואים אותו כאילו הוא כבר עבר קריאה ראשונה?

תמי כנפו: אבל למה?

תמי כנפו: זה כבר עבר קריאה ראשונה.

ארבל אסטרחן: אבל לא שלו.

ארבל אסטרחן: יש פה גם משמעות של רציפות.

יריב לוין: אני הייתי מחזיר את זה חזרה ולו רק מהטעם שהכול יהיה אחיד.

ירדנה מלר-הורוביץ: להחזיר את זה אחורה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אז כל הדיון הוא על ד' ובעצם הסעיף הזה יעגן את המצב הקיים.

ירדנה מלר-הורוביץ: יש לנו הבדל בין פרטית פרטית לבין ממשלתית ופרטית.

אייל זנדברג: חוץ מוועדת הכנסת שנוספה.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: בכל מקרה צריך אישור של ועדת הכנסת.

אייל זנדברג: באותו נושא יש הבנה שזה אותו נושא כמו נושא חדש?

יריב לוין: כן.

ארבל אסטרחן: תכף נראה אם צריך להתייחס לזה בסעיף של הנושא החדש.

ירדנה מלר-הורוביץ: קישור למיזוג בכל מקרה.

יריב לוין: אני חושב שכדאי לאור ההערה של אייל, לייצר את הלינקג'' הזה באופן ברור.

ליאור נתן: זה מיזוג, לא?

ליאור נתן: בטרומית יש מצב בתקנון שבו הצעת חוק פרטית, שהממשלה תומכת בה, ועל-סדר היום של הכנסת ישנן הצעות חוק פרטיות נוספות שהן דומות בעיקרן.

ליאור נתן: אתם מעבירים אותן ומצמידים אותן, נכון?

ארבל אסטרחן: כן.

ליאור נתן: לגביהן הממשלה לא דנה בכלל.

ארבל אסטרחן: נכון.

ליאור נתן: אז לכאורה יכול להיות מצב שהצעת חוק כזאת גם כן תוצמד?

ארבל אסטרחן: היא עברה טרומית.

ארבל אסטרחן: התנאי שם "זהה או דומה בעיקרה".

ליאור נתן: אלה גם כן עוברות טרומיות כמו כולן?

ליאור נתן: מצביעים עליהן בנפרד?

ארבל אסטרחן: כן, בנפרד.

ארבל אסטרחן: מצביעים בנפרד.

ארבל אסטרחן: זה לא עבר בוועדת שרים, הממשלה יכולה להתנגד אם היא רוצה.

ארבל אסטרחן: "נושא חדש" – גם כן בא לעגן את מה שקיים היום והנוסח המוצע הוא כזה.

ארבל אסטרחן: כזכור אנחנו אחראי קריאה ראשונה: "הוועדה רשאית לתקן הצעת חוק שהיא דנה בה לפי פרק זה ורשאית היא לתקן גם סעיפי חוק שלא נזכרו בנוסח הצעת החוק שאושר בקריאה הראשונה ובלבד שהתיקונים לא יחרגו מגדר הנושא של הצעת החוק".

ארבל אסטרחן: הוצע בוועדה תיקון להצעת חוק וחבר הכנסת או שר טען שהתיקון המוצע חורג מגדר הנושא של הצעת החוק וסעיף זה נושא חדש, יביא יו"ר הוועדה את העניין להכרעת ועדת הכנסת".

ארבל אסטרחן: פה יש תוספת הבהרה שבעצם קיימת בפועל גם היום: "נשמעת טענת נושא חדש בשם שר על-ידי נציג הממשלה שהשתתף בדיון, לא תידון הטענה בוועדת הכנסת אלא אם כן נמסרה על-ידי שר או בחתימתו עד המועד שנקבע לדיון בוועדת הכנסת".

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, פקיד של הממשלה שהשתתף בדיון אמר: אנחנו מציעים נושא חדש.

ארבל אסטרחן: זה בסדר, אבל עד שוועדת הכנסת דנה, תביא את זה בחתימת השר.

ארבל אסטרחן: לא יהיה מצב שוועדת הכנסת דנה והשר בכלל לא עומד מאחורי זה.

ארבל אסטרחן: "הוועדה לא תסיים את הדיון בתיקון המוצע אלא לאחר החלטת ועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: ועדת הכנסת תדון בטענת נושא חדש שהובאה בפניה באחת משלוש ישיבותיה הרגילות הקרובות (היום כתוב "בישיבתה הקרובה" – אא).

ארבל אסטרחן: החלטתה תהא סופית.

ארבל אסטרחן: החליטה ועדת הכנסת כי התיקון המוצע מהווה נושא חדש, לא ייכלל התיקון בהצעת החוק ולא יוגש כהסתייגות".

ארבל אסטרחן: פה היה משהו שקיים בתקנון, שסימנתי שמוצע למחוק.

תמי כנפו: למה הוא לא יכול לבוא כהסתייגות?

ארבל אסטרחן: זה גם היום.

ארבל אסטרחן: אז אתה יכול להכניס הסתייגויות לנושא חדש?

ארבל אסטרחן: זה לא אפשרי גם היום.

ארבל אסטרחן: אתה רוצה להציע משהו, אתה חייב להציע אותו בכל הקריאות או שזה יהיה באותו נושא.

רונית חייקין: למה 3 ישיבות?

יריב לוין: זה לא עובד.

יריב לוין: אני אתן לך דוגמה.

יריב לוין: היה לי נושא חדש בוועדת החינוך.

יריב לוין: פנתה אלי שרת התרבות ואמרה לי: אני מבקשת ממך לדחות את זה בשבוע כדי שאני אהיה כאן.

יריב לוין: לכאורה, אני לא יכול.

ארבל אסטרחן: היום יש משהו שמופיע בכוכבית: "אם מודיע מציע הצעת החוק בעת הדיון - - -

רונית חייקין: אז אל תגדיר בזמן.

יריב לוין: אני לא רוצה שזה יהיה אמצעי כדי "לתקוע" את התהליך.

יריב לוין: אני מאוד נזהר מלפגוע באוטונומיה של עבודת הוועדות.

יריב לוין: אני חושב שצריך לשמור על זה.

ארבל אסטרחן: יש היום בכוכבית, מה שמופיע אצלכם בקווים: "אם הודיע מציע הצעת החוק בעת הדיון בקריאה הראשונה כי בכוונתו להציע תיקונים להצעת החוק, תובא הודעה זאת בחשבון אם תישמע טענת נושא חדש בקשר לאותם תיקונים בוועדה שדנה בהצעת החוק או בוועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: " המציע אומר במליאה בקריאה הראשונה שיש משהו שלא נכלל בקריאה הראשונה אבל אני אשקול להכניס את זה אחר-כך וזה לא נושא חדש.

ארבל אסטרחן: זה משהו שוועדת הכנסת צריכה לשקול.

אייל זנדברג: זה דבר שסותר את הרציונאל של הפרסום בקריאה ראשונה.

אייל זנדברג: הוא אומר משהו לא מגובש ולא ברור.

אייל זנדברג: לך תפרש ותבין את זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לעיתים, תוך כדי הדיון, אומרים חברי כנסת שמאזינים: אם היית מכניס את הנושא הזה, תשקול.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני הייתי תומך בזה ואני מצפה שתתייחס לזה בוועדה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אז הוא חוזר להשיב למתדיינים ואומר שיכול להיות שהוא יעלה את העניין בוועדה.

אייל זנדברג: אבל יש מגבלה.

ארבל אסטרחן: יש היום כוכבית, שהיא החלטה של ועדת הכנסת מ-1986 שאומרת: "ועדת הכנסת קבעה לעצמה כלל מנחה לפיו כאשר בעת הקריאה הראשונה מודיע השר או סגן השר כי בדעתו להציע תיקונים להצעת החוק ולאחר מכן מועלית בוועדה טענת נושא חדש, לא תראה ועדת הכנסת את התיקון המוצע כחורג".

ארבל אסטרחן: זה בדיוק זה אבל חשבנו שאין מקום לכלול את זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: עכשיו זה בכוכבית, זה יישמט?

ארבל אסטרחן: כן, אין יותר כוכביות.

ארבל אסטרחן: ועדת הכנסת תוכל לשקול את זה אבל זה לא חלק מהסעיף.

אייל זנדברג: מה המשמעות "שהחלטה תהיה סופית".

ארבל אסטרחן: כמובן שאפשר לפנות לבג"צ נגד החלטת ועדה.

ארבל אסטרחן: אין על זה ערעור בתוך הכנסת.

יריב לוין: אפשר להוריד את זה.

יריב לוין: זה בסעיף ד'.

ארבל אסטרחן: אגב, היום כתוב שזה נושא ראשון בישיבתה הקרובה.

ארבל אסטרחן: אם היא החליטה זה לא ייכלל לא בנושא ולא בהסתייגות.

ארבל אסטרחן: ו"לא תישמע טענת נושא חדש לאחר שהוועדה סיימה את דיוניה בהצעת החוק".

ארבל אסטרחן: זה כתוב גם היום.

ארבל אסטרחן: "הטענה יכולה להיתן כל עוד הצעת החוק נדונה בוועדה והטוען אינו מוגבל רק לשלב הדיון בהצעת התיקון שאליו היא מתייחסת".

ארבל אסטרחן: פה זה מובהר, עד שהוועדה מסיימת את דיוניה.

ארבל אסטרחן: עוד דבר: "על עניין זה יראו את סיום הדיונים לאחר אישור הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית ולאחר שלא ניתן עוד לבקש רביזיה או דיון מחדש בוועדה".

אייל זנדברג: למה צריך את הסיפה?

ארבל אסטרחן: בשביל להבהיר מה זה "לאחר שהוועדה סיימה את דיוניה".

אייל זנדברג: מתי לא ניתן עוד לבקש רביזיה?

אייל זנדברג: כל עוד לא הניחו.

ארבל אסטרחן: לא.

ארבל אסטרחן: אם הוועדה סיימה, היתה רביזיה והצביעו ועכשיו זה שוכב שבועיים בלשכה המשפטית כי צריך לנסח ולשבת עם משרדי הממשלה.

ארבל אסטרחן: אפשר לבקש רביזיה?

ארבל אסטרחן: פה מובהר שלא?

אייל זנדברג: פה מובהר שאי-אפשר לבקש רביזיה?

ארבל אסטרחן: אי-אפשר אחרי שהוועדה הצביעה.

יריב לוין: אחרי שהוועדה גמרה להצביע על הרביזיה העניין נגמר.

אייל זנדברג: זה לא קובע שלא ניתן, זה מפנה לסיטואציה שבה לא ניתן עוד לבקש רביזיה.

אייל זנדברג: זה לא קובע מתי ניתן.

ארבל אסטרחן: זה לא קובע מתי ניתן.

אייל זנדברג: יש כלל שקבוע בתקנון מתי ניתן להגיש רביזיה.

ארבל אסטרחן: למשל, אנחנו יודעים שניתן לבקש רביזיה רק פעם אחת.

ארבל אסטרחן: נגיד שביקשו רביזיה, הצביעו עליה.

ארבל אסטרחן: עכשיו זה כבר תלוי ביועץ המשפטי ובעבודה שהוא צריך לעשות.

ארבל אסטרחן: זה לא מאפשר עכשיו לח"כים לטעון.

ארבל אסטרחן: אגב, יש לנו פה היום הרבה כוכביות שכוללת את הפסיקה שבאה לנסות להגדיר מה זה נושא חדש.

ארבל אסטרחן: אי-אפשר להכניס לפה את הכול.

ארבל אסטרחן: הדברים האלה יישארו כפסיקה.

יריב לוין: אני רק שואל איפה הקישור בין נושא חדש לסעיף הקודם?

אייל זנדברג: מעצם השימוש באותו מושג, לא?

ארבל אסטרחן: אנחנו נהיה במצב שאנחנו מכירים לשנייה ושלישית יהיו על השולחן שתי הצעות.

ארבל אסטרחן: בעיקר נלך לפי הראשונה אבל ההצעה שעברה טרומית גם תהיה מונחת על השולחן.

ארבל אסטרחן: מישהו יוכל להגיד: זה על השולחן, את זה מכינים לשנייה ושלישית.

ארבל אסטרחן: אז איך יוכלו להגיד שזה נושא חדש?

ארבל אסטרחן: הרי מכינים גם את הטרומית לשנייה ושלישית.

יריב לוין: זה לא איכפת לי.

יריב לוין: איך ברור שהקשר בין שני - - -

ארבל אסטרחן: מה זה אומר שהוועדה ממזגת?

ארבל אסטרחן: זה אומר שהיא לוקחת את מה שעבר ראשונה ואת מה שעבר טרומית מכינה אותם יחד לשנייה ולשלישית.

ארבל אסטרחן: זה לא יכול להיות נושא חדש כי את זה היא מכינה.

יריב לוין: הטענה תהיה בדיון הזה, שזה נושא חדש.

ארבל אסטרחן: בטענת המיזוג?

יריב לוין: בטח.

ליאור נתן: עצם ההחלטה על המיזוג משמעותה שזה לא נושא חדש.

ארבל אסטרחן: היא לא מוגבלת במיזוג.

ליאור נתן: היא לא רשאית להחליט על מיזוג אם זה לא באותו נושא.

ליאור נתן: מעצם זה שהיא החליטה על מיזוג חזקה עליה שהיא החליטה שזה באותו נושא.

ארבל אסטרחן: נכון.

יריב לוין: בסדר, מאה אחוז.

ארבל אסטרחן: עכשיו יש לנו סעיף גדול, חשוב וסבוך שעניינו הסתייגויות.

יריב לוין: למישהו היו הסתייגות לעניין הזה.

ארבל אסטרחן: דודו רותם ניגש אלי קודם ואמר שהוא מבקש שהמסתייג יהיה.

ארבל אסטרחן: אחר-כך התקשרה אלי דורית ואמרה שאם אנחנו מקבלים את מה שכאן, אז זה מקובל עליו.

ארבל אסטרחן: זה ייקרא "הסתייגויות וגרסאות בוועדה".

ארבל אסטרחן: אני מזכירה שגרסאות לפני קריאה ראשונה הורדנו, אבל פה נראה מה עושים עם זה.

ארבל אסטרחן: אגב, היום סגן שר לא יכול להגיש תיקון או מה שהופך להסתייגות.

ארבל אסטרחן: "חבר הכנסת וכן שר רשאים להציע תיקונים להצעת חוק שהוועדה דנה בה לפי פרק זה, לפני הדיון או במהלכו וכל עוד לא סיימה הוועדה את דיוניה בהצעת החוק או עד למועד מוקדם יותר שעליו הודיע מראש יו"ר הוועדה".

ארבל אסטרחן: זה מאפשר ליו"ר הוועדה להגיד: תיקונים לפרק מסוים עד יום זה וזה, גם אם הוועדה ממשיכה לדון בהצעת החוק.

יריב לוין: מה עם סגן השר?

יריב לוין: אני לא רואה סיבה לא לכלול אותו.

ליאור נתן: סגן שר במהותו מייצג את עמדת המשרד שלו בפני הכנסת.

יריב לוין: אני לא רואה בעיה.

ארבל אסטרחן: היום אין מצב שבהסתייגות כתוב "סגן שר".

ליאור נתן: אולי אפשר לכתוב "סגן שר בשם השר"?

יריב לוין: ליצמן עושה את זה בשם השר?

ליאור נתן: באופן פורמאלי, סגן השר פועל אך ורק בשם השר וזה משמעותו לפי חוק היסוד.

ירדנה מלר-הורוביץ: כשהשר מתפטר מייד פוקעת חבותו.

ליאור נתן: אנחנו לא רוצים לשנות מעמדו של סגן שר.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה שטח אפור בין רשות מבצעת לרשות מחוקקת.

ליאור נתן: אם זה היה מובן מאליו די היה לומר "השר" וסגן השר בא מכוחו אז הוא גם יכול כי הוא שליחו.

ליאור נתן: אתה אומר אותו בנפרד, אז אולי כדאי להבהיר.

רונית חייקין: סגן שר לא מציע הצעות חוק.

יריב לוין: היצור הזה שהוא לא פה ולא שם זה לא טוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: גם שרים הם חברי כנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה נכון ששרים יכולים להיות גם לא חברי כנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אלא מאי?

ירדנה מלר-הורוביץ: סגן שר הוא בפירוש ברשות המבצעת, הוא גם יישב בוועדה שבענייני משרדו.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה המס הקטן שהוא משלם על זה שהוא חבר ברשות המבצעת.

ארבל אסטרחן: אם מאפשרים את זה, אני רק אומרת שזה יהיה משהו חדש.

יריב לוין: אני בעד לאפשר את זה.

יריב לוין: יש סיבה לא לאפשר את זה?

יריב לוין: גילה גמליאל רוצה בשמה לעשות מהלך.

יריב לוין: זה חוק שהיא קידמה והובילה.

יריב לוין: איזה היגיון יש?

ירדנה מלר-הורוביץ: כי הם ברשות המבצעת.

יריב לוין: לא, בתוקף תפקידה כסגן שר.

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא ניסה להעביר משהו במליאה והוא לא הצליח.

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא אומר: בוועדה לא היה לי רוב, אני אעביר את המבחן הזה למליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: נראה אם המליאה תאשר או לא תאשר.

קריאה: לגבי הדוגמה שנתת לגבי גילה גמליאל.

קריאה: היא, למשל, טיפלה בחוק בנושא הסדרתם של חיילים משוחררים.

אייל זנדברג: סגן שר פועל רק מכוח השר.

אייל זנדברג: אם זה היה טכני שסגן השר עושה את הפעולה בשם השר אבל הוא לא צריך להביא את החתימה, זה עניין טכני וזה דבר.

אייל זנדברג: שלא ישתמע כאילו סגן השר נוקט בשם עצמו.

יריב לוין: זה נובע מחוק יסוד הממשלה שהוא לא יכול לעשות באופן עצמאי.

ירדנה מלר-הורוביץ: אם יש חילוקי דעות בין סגן השר לשר והמצב הוא סטאטוס קוו אבל ברור שהוא לא משיב לשאילתות בכנסת, הוא לא משיב להצעות לסדר-יום בכנסת אבל הוא עדיין סגן שר.

ירדנה מלר-הורוביץ: מה עושים?

עליזה בראשי: רק השר.

ירדנה מלר-הורוביץ: אתה נותן לו כוח להגיש הסתייגות.

ירדנה מלר-הורוביץ: השר יבוא ויגיד: זה לא על דעתי?

ירדנה מלר-הורוביץ: אתה נותן לו כאן כוח.

יריב לוין: ראשית, ארבל מעירה: "סגן שר בענייני משרדו".

עליזה בראשי: מי יגיש את ההסתייגויות?

יריב לוין: אם הממשלה מתנהלת באופן שבו מכהן סגן שר שעושה ככל העולה על רוחו, שלא על דעת השר שהוא לכאורה צריך לקבל סמכויות רק ממנו – זה לא אומר שזה לא קורה, אבל זאת בעיה, מה לעשות.

יריב לוין: זאת בעיה שיש לה השלכות רוחב בכל הכיוונים.

יריב לוין: בגלל זה לבוא ולעקר את סגן השר לגמרי, לא נראה לי נכון.

יריב לוין: תעשה הממשלה סדר.

יריב לוין: אם יש לה סגן שר שעושה מה שהוא רוצה - - -

רונית חייקין: אולי תכתוב "סגן שר שאין שר מעליו".

עליזה בראשי: אני חושבת שזה סעיף מאוד בעייתי.

אייל זנדברג: כל עוד זה מטעמו.

אייל זנדברג: זה יהיה ברור שהשר יכול להורות לחזור ולמחוק את ההסתייגות שהגיש סגן השר.

אייל זנדברג: בעיניי זה צריך להיות ברור.

אייל זנדברג: הוא לא מגיש את זה כחבר הכנסת.

יריב לוין: ברור, הוא מגיש את זה כשלוח של הממשלה.

אייל זנדברג: אם זה ברור, זה רק עניין של נוסח ודיינו.

אייל זנדברג: זה צריך להיות ברור שסגן השר פועלת בכשירותו המיניסטריאלית מטעם השר והשר יכול לתת הנחייה אחרת.

אייל זנדברג: אם אני כותב "מטעמו" אז גם השר, להבנתי, יכול לפנות ליושב ראש הוועדה או לכנסת ולהגיד שהוא מוחק את ההסתייגות.

אייל זנדברג: אם לא כתוב "מטעמו" תתעורר שאלה האם שר יכול להנחות את סגן השר או יכול לעשות פעולה ישירה?

יריב לוין: לי זה לא אכפת.

יריב לוין: את רואה בעיה ללכת בכיוון הזה?

ארבל אסטרחן: אם השר מוכן, אז הוא כבר יגיש את זה בשמו.

יריב לוין: הדוגמה הכי טובה זאת גילה גמליאל.

יריב לוין: יש נושא שהיא מופקדת עליו והיא מטפלת בו.

יריב לוין: היא מנועה ברמה הרשמית.

עליזה בראשי: זה המחיר שהיא משלמת כסגנית שר.

עליזה בראשי: עם כל הכבוד, היא לא יכולה להיות גם סגנית שר וגם חברת כנסת.

יריב לוין: היום היא לא פה ולא פה.

יריב לוין: היא תיהנה מההטבות של סגנית שר וגם ניתן לה להיות חברת כנסת.

יריב לוין: יריב, זה סעיף מאוד בעייתי.

יריב לוין: אני לא נותן לה להיות חברת כנסת.

יריב לוין: אני מדמה את הסמכויות שלה לשר.

יריב לוין: את יוצרת יצור של סגן שר.

עליזה בראשי: אתה רוצה ליצור יצור, זה מצב קיים.

יריב לוין: אני בטח לא רוצה.

יריב לוין: איך אני יודע להבדיל מי רוצה בטובתי או ברעתי?

יריב לוין: זה שמאחל לי להתקדם לסגן שר, אני יודע שהוא רוצה לקבור אותי.

יריב לוין: אנחנו צריכים לשאול שאלה פשוטה: האם יש אדם כזה, שמצד אחד הוא הרי לא חבר כנסת ולכן הוא לא יכול להגיש הסתייגויות ולא שום דבר.

יריב לוין: מצד שני, הוא כן מטפל ומקדם כל מיני נושאים שהם בתחום המשרד שהוא נמצא בו כסגן שר.

יריב לוין: האם במצב הזה, כמו ליצמן כדוגמה מובהקת - - -

עליזה בראשי: דווקא ליצמן הוא חריג.

יריב לוין: וגם גילה גמליאל.

יריב לוין: אתה שני סוגי דוגמאות: גילה גמליאל מצד אחד, ליצמן מצד שני וגם לאה נס.

יריב לוין: אדם כזה שבא ומטפל באיזה נושא והוא יושב באותה ישיבה.

יריב לוין: הוא נמצא בתוך חדר הדיונים של הוועדה כאשר דנים בנושא.

יריב לוין: יושב ראש הוועדה רוצה להעמיד את זה להצבעה כולל הרביזיה וכלל הכול, ואז הוא קם ואומר:

יריב לוין: אני רוצה שתהיה הסתייגויות אם הצעתי לא מתקבלת.

עליזה בראשי: ואם ההסתייגות מנוגדת לעמדתו של השר שמעליו?

יריב לוין: אני חושב שאת זה צריך לאפשר.

יריב לוין: יש דבר אחד שצריך לפתור אותו והוא: מה קורה כשהשר עושה "over ruling" ואומר לו: עם כל הכבוד למה שהגשת, לא מקובל עלי.

אייל זנדברג: אם אומרים שזה מטעמו, אני לא חושב שזה מחייב עם אישור מההורים.

אייל זנדברג: הוא אומר: אני סגן השר.

אייל זנדברג: ככלל, אני פועל על דעת השר וכך אני אומר.

ירדנה מלר-הורוביץ: בדיון דומה שאלנו: מי זאת הממשלה?

ארבל אסטרחן: סגן שר פועל בכנסת בשם השר שמינה אותו.

יריב לוין: זה ברור.

אייל זנדברג: בדרך רגילה הוא יגיד: אני פועל בשם השר.

אייל זנדברג: אף אחד לא יפקפק ויבקש אישור.

ארבל אסטרחן: אתה רוצה להגיד: "סגן שר בשם השר שמינה אותו"?

יריב לוין: בכל מקרה, כל מה שהוא עושה זה בשם השר.

יריב לוין: אני חושש שאם נכתוב את זה כאן, במקומות אחרים יסיקו מסקנות אחרות.

יריב לוין: הרי בכלל הוא לא יכול לפעול שלא בשם השר, זה ברור.

לימור ברמן: כשמגיע לוועדה נציג משרד המשפטים בהצעת חוק מסוימת ואומר:

לימור ברמן: אנחנו החלטנו בוועדת שרים בוועדת חקיקה בתנאי שזה יהיה בתיאום.

לימור ברמן: עברנו בקריאה ראשונה ועכשיו אנחנו לקראת קריאה שנייה ושלישית.

לימור ברמן: פתאום עושים שינוי מאוד מהותי בחוק.

לימור ברמן: משרד המשפטים שרוב החוק עוסק במשרדו אומר: יש פה משהו חדש, ההסתייגות שלנו היא כזאת וכזאת, והם אומרים זאת בשם השר.

ארבל אסטרחן: אחר-כך השר צריך להביא את זה בחתימתו.

לימור ברמן: השר יושב בהצעות חוק בוועדות?

ירדנה מלר-הורוביץ: לפעמים הוא מייצג את המשרד.

ירדנה מלר-הורוביץ: השר שולח אותו לוועדות.

לימור ברמן: זה כמו שסגן שר מגיע להשיב על שאילתות, על הצעות לסדר.

לימור ברמן: במקרה הזה, השר שולח אותו גם לזה.

יריב לוין: אני איתך לגמרי.

יריב לוין: אני רואה את זה אותו דבר.

יריב לוין: אין היגיון לבודד אותו ולהגיד לו שפה הוא לא יכול להשתתף בעניין.

יריב לוין: זה עניין של תפישה עקרונית.

ירדנה מלר-הורוביץ: כרגע המצב הנכון הוא שסגני שרים לא מגישים.

ארבל אסטרחן: אפשר להגיד "סגן שר בשם השר שמינה אותו".

ארבל אסטרחן: למרות שזאת חזרה על הוראת חוק יסוד אבל זה מבהיר שהוא לא מגיש את זה כח"כ.

יריב לוין: אני אומר לכם, תשאירו את זה כך כי זה ברור שסגן שר פועל רק בשם השר שמינה אותו.

יריב לוין: אלה הוראות החוק.

ארבל אסטרחן: לפעמים הם שואלים אותנו:

ארבל אסטרחן: אני יכול לבוא כח"כ ולדבר?

יריב לוין: התשובה היא לא.

ארבל אסטרחן: כשיש דיונים אישיים לפעמים הוא יכול לדבר כחבר כנסת.

יריב לוין: מאה אחוז, אבל פה הוא לא יכול.

ארבל אסטרחן: פה נבהיר: "וכן שר או סגן שר בשם השר שמינה אותו".

יריב לוין: בסדר, זה לא מפריע לי.

ארבל אסטרחן: אמרנו שהם מציעים תיקון, הם לא מציעים הסתייגות.

ארבל אסטרחן: הם מציעים תיקון להצעת חוק שהוועדה דנה בה, לפני הדיון או במהלכו, כל עוד לא סיימה הוועדה את דיוניה.

ארבל אסטרחן: תכף נבהיר מה זה "עד מתי סיימה את דיוניה", או מועד מוקדם יותר שעליו הודיע יו"ר הוועדה.

ארבל אסטרחן: איך זה הופך להסתייגות?

ארבל אסטרחן: "החליטה הוועדה לדחות הצעה לתיקון הצעת החוק, רשאי מציע ההצעה לתיקון לבקש כי היא תצורף כהסתייגות לנוסח הצעת החוק שיונח על שולחן הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה השלישית ובלבד שיתקיים אחד מאלה".

ארבל אסטרחן: עכשיו זה פירוט מאוד חשוב שהיום זה מופיע בסעיפים, בכוכביות, בנוהג.

ארבל אסטרחן: תנאי אחד: הוא הציג בדיון את הצעתו או הוא הסמיך חבר כנסת אחר ולעניין שר או סגן שר הוא הסמיך את נציג הממשלה להציג את הצעתו.

ארבל אסטרחן: נציג הממשלה זה פקיד.

ארבל אסטרחן: או, הוא הגיש את הצעתו בכתב לפני הדיון וביקש כי הוועדה תדון בה גם שלא בנוכחותו ויו"ר הוועדה אישר זאת.

ארבל אסטרחן: זה מה שדודו רותם בהתחלה התנגד.

ארבל אסטרחן: אחר-כך כשהוא ראה שיו"ר הוועדה צריך לאשר הוא הסכים.

ארבל אסטרחן: יכול להיות מצב שחבר כנסת בכלל לא יגיע לדיון בהצעת חוק אבל הוא מגיש בכתב ומבקש שידונו בזה, למרות שאין מי שממש יציג את זה והיו"ר אישר לו.

ארבל אסטרחן: היו"ר יכול גם להגיד שהוא לא מאשר.

יריב לוין: עד היום אישרתי פה את כל הבקשות האלה.

ארבל אסטרחן: כמובן היינו צריכים לשנות את זה לפי הנוסח.

אייל זנדברג: בעצם, באופציה השלישית אין הצגה, יש רק אישור?

אייל זנדברג: בשנייה כתוב שהוא הסמיך להציג ולא כתוב שהוא הציג.

יריב לוין: הסעיף הזה היה נכון בעידן שבו שהיו פה 8 ועדות.

יריב לוין: כשיש ח"כים שנמצאים ב-7 או ב-8 ועדות, חייבים לתת את הפתח הזה שמאפשר להגיש דברים גם כשהאדם אינו נוכח.

ארבל אסטרחן: אייל העיר דבר נכון.

ארבל אסטרחן: ב-2 לא מספיק שהוא הסמיך להציג אלא שאותו נציג ממשלה הציג.

אייל זנדברג: המבחן פה הוא שבסוף ההצעה הוצגה בפני הוועדה והוועדה דחתה אותה.

רונית חייקין: כתוב "הוועדה תדון גם שלא בנוכחותו".

אייל זנדברג: הוא אישר את ההגשה בכתב.

יריב לוין: ב-3 כתוב "הוא הגיש את הצעתו בכתב".

יריב לוין: זה כרטיס הכניסה לעניין.

אייל זנדברג: האם זה מובן שהטקסט שלו חולק לחברי הכנסת?

יריב לוין: לא תמיד אתה מחלק, לפעמים מקריאים אותו.

ארבל אסטרחן: הרבה פעמים היועץ המשפטי מציג את זה.

ארבל אסטרחן: משאירים את זה כך.

אייל זנדברג: אולי צריך שזה יהיה ברור שזה מובא לידיעת הוועדה?

אייל זנדברג: זה נשמע כאילו הוא רק פונה ליושב ראש.

רונית חייקין: כתוב "יושב ראש הוועדה אישר".

יריב לוין: כתוב שהוא מבקש שהוועדה תדון בה.

אייל זנדברג: אבל המוקד של הסעיף, גם ב-1, גם ב-2 וגם ב-3, הוא שחברי הוועדה ראו את זה.

ארבל אסטרחן: סעיף ג' אומר: "החליטה הוועדה לדחות את הצעת התיקון", זאת אומרת שזה הוצג בפניה והיא החליטה.

יריב לוין: זה חייב להיות מוצג, הרי אתה מצביע על זה.

רונית חייקין: מה עם אבחנה בין הסתייגויות מהותיות לדיבור?

ארבל אסטרחן: זה עוד מעט.

ארבל אסטרחן: פורמאלית, חבר כנסת מציע לתקן, עמדתו לא מתקבלת.

ארבל אסטרחן: מה אומר לנו סעיף ב': "החליטה הוועדה לדחות, הוא רשאי לבקש כי זה יצורף כהסתייגות".

ארבל אסטרחן: הוא לא מגיש את זה כהסתייגות מלכתחילה.

ארבל אסטרחן: ג' אומר כך: "החליטה הוועדה לדחות את הצעת התיקון שהוצגה או הוגשה כאמור ב-ב(2) או (3) לא תצורף לנוסח הצעת החוק הסתייגות אלא לאחר שהועברה לוועדה בקשה בחתימת המציע.

ארבל אסטרחן: כל עוד הצעת החוק לא הונחה על שולחן הכנסת".

ארבל אסטרחן: ..

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אמר נציג הממשלה שהממשלה מבקשת להסתייג והוא נימק, "לא תצורף הסתייגות עד שהשר או סגן השר המציע לא חתם.

ארבל אסטרחן: האם גם ב-(3) רוצים שהוא יגיש אחר-כך עוד נייר?

יריב לוין: זה מיותר לגמרי.

ארבל אסטרחן: אז רק לגבי (2).

תמי כנפו: ב-(3) הוא כבר הגיש.

אייל זנדברג: לכל המאוחר, ברור שהוא לא יכול להציע משהו שהוא שונה ממה שהוצע קודם.

יריב לוין: זה ברור.

ארבל אסטרחן: זה נכון כי לא מתקיים 1, 2 או 3 של ב'.

ארבל אסטרחן: פה צריך להוריד את 3.

ארבל אסטרחן: "אלא לאחר שהועברה בקשה בחתימת המציע".

ארבל אסטרחן: מתקיים ב(1).

ארבל אסטרחן: בא חבר כנסת אחד והציג בדיון את עמדתו.

ארבל אסטרחן: עכשיו הוא אומר: אני רוצה לצרף עוד חבר כנסת.

ארבל אסטרחן: גם כאן, יחול זה שצריכה להיות מועברת בקשה בחתימת המציע.

ארבל אסטרחן: לכן הכנסנו את (3).

ארבל אסטרחן: ב-(3) מלכתחילה כולם יחתמו.

ארבל אסטרחן: מי שלא חתם או נימק לא תצורף הסתייגותו.

אייל זנדברג: את לא רוצה לקצוב זמן?

ארבל אסטרחן: כתוב: "כל עוד לא הונח".

ארבל אסטרחן: לפעמים זה הוצג והיועץ המשפטי כבר יכול להכין את הנוסח.

ארבל אסטרחן: הוא פשוט צריך לדעת האם לצרף את השם של השר או לא.

ארבל אסטרחן: אי-אפשר לקצוב זמן.

ארבל אסטרחן: לפעמים זה מונח תוך שעה ולפעמים זה לוקח שבוע.

אייל זנדברג: למה זה לא חל על 1 בכלל?

ארבל אסטרחן: כי ב-(1) הוא היה שם.

ארבל אסטרחן: זה לא שהוא צריך להעביר בקשה חתימה.

ארבל אסטרחן: הוא היה והציג והוא אמר בדיון שהוא מבקש הסתייגות.

אייל זנדברג: הצעה לתיקון זה מובן כנוסח לתיקון ולא רעיון פלואידי.

ארבל אסטרחן: חבר כנסת לא אומר נוסח.

ארבל אסטרחן: דנים במה שהוא אומר.

ארבל אסטרחן: הוא לא צריך להגיד אני רוצה להוציא מהחוק את סעיף 2(א)(4).

ארבל אסטרחן: את זה עושה היועץ המשפטי.

ארבל אסטרחן: הוא מציג את מה שהוא רוצה.

אייל זנדברג: אנחנו יודעים שיש הרבה מצבי ביניים שחברי כנסת אומרים הסתייגויות מאוד כלליות ורק כשבאים לפרוט אותם, חברים אחרים מבינים מה הם הצביעו.

ארבל אסטרחן: אגב, גם בסעיף.

ארבל אסטרחן: אם הוא מציע והוועדה מקבלת את זה, היועץ המשפטי מנסח את זה.

יריב לוין: זאת פשרה כי הדרך האחרת היתה שכל הסתייגויות צריכה לעבור גיבוש במחלקה המשפטית וזה יתקע את כל ההליכים.

ארבל אסטרחן: אבל בפועל היועץ המשפטי צריך לראות האם הוא מבין מה אומרים בדיון, כדי שאחר-כך הוא צריך לשבת לכתוב את זה.

ארבל אסטרחן: עכשיו איך היא תנוסח על-ידי הייעוץ המשפטי.

ארבל אסטרחן: "ההסתייגויות תנוסח על-ידי הייעוץ המשפטי כתיקון להצעת החוק ותירשם לסעיף מסוים או לגבי נושא המוסדר ביותר מסעיף אחד".

ארבל אסטרחן: פה אני רוצה להסביר כי זה תיקון.

ארבל אסטרחן: לפני כמה חודשים חשבנו להביא את זה בנפרד ואז הראנו את זה ליו"ר הוועדה.

ארבל אסטרחן: הוא ביקש שנראה את זה גם לשר מקדימה שקיבל את זה והכניס פה איזה תיקונים שהכנסנו אותם פנימה.

ארבל אסטרחן: היום, לפי התקנון, הסתייגות היא לסעיף.

ארבל אסטרחן: יכול להיות שאותו נושא מופיע בכמה סעיפים.

ארבל אסטרחן: נגיד שכתוב משהו שיקרה בגיל 60 וזה מופיע גם בסעיף 1, גם בסעיף 2 וגם בסעיף 3.

ארבל אסטרחן: הוא רוצה שבמקום 60 זה יהיה 65.

ארבל אסטרחן: לא מעניין אותו באיזה סעיפים זה.

ארבל אסטרחן: היום אנחנו צריכים לכתוב את זה כהסתייגות לסעיף 1, הסתייגות לסעיף 2 והסתייגות לסעיף 3.

ארבל אסטרחן: עלול להיות מצב שבחלק זה יתקבל ובחלק זה לא יתקבל וזה עלול לגרום בעיות.

ליאור נתן: ואז זה לא עקבי.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: לכן מוצע כאן שחבר יכול להגיש הסתייגות לנושא.

ארבל אסטרחן: אז זה יירשם לסעיף הראשון שבו הנושא מוסדר.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, בפעם הראשונה שיהיה כתוב 60 יהיה כתוב: חבר הכנסת יריב לוין מציע 65.

ארבל אסטרחן: לצידה יצוינו יתר הסעיפים שתיקונם יתחייב.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, יהיה כתוב:

ארבל אסטרחן: אם תתקבל הסתייגות הזאת, יתוקנו סעיפים 2 ו-3 בהתאם.

ארבל אסטרחן: לא יהיה צריך להצביע על זה בנפרד.

ארבל אסטרחן: תכף נדבר על זמן דיבור, שבזמנו סהר רצה שלא ייפגע וכך עשינו.

ארבל אסטרחן: זה תיקון שמבחינתנו הוא מאוד משמעותי.

רונית חייקין: היום כותבים לנו בהסתייגות: "אם תתקבל הסתייגויות זאת".

ארבל אסטרחן: הם רק ימוספרו מחדש.

יריב לוין: זה דבר נכון.

אייל זנדברג: מבחינת המהויות אומרים: שים לב שזה קשור.

אייל זנדברג: ארבל פותרת את זה.

תמי כנפו: אם ההסתייגות התקבלה, כלומר הכול התקבל.

ארבל אסטרחן: נכון, הכול התקבל.

תמי כנפו: אבל יש איזה סעיף שהממשלה לא רוצה.

ארבל אסטרחן: הוא רוצה שבכל מקום שכתוב 60 יהיה כתוב 65.

תמי כנפו: אבל יש איזה סעיף - - -

ארבל אסטרחן: אם זה ממש אותו נושא, זה מתחייב.

ארבל אסטרחן: אי-אפשר שבסעיף אחד יישאר 60 ובאחד 62.

ארבל אסטרחן: אי-אפשר, החוק לא יהיה קוהרנטי.

ארבל אסטרחן: למשל, הוא רוצה לבטל איזו הגדרה שאחר-כך מופיעה בכל מיני סעיפים.

ארבל אסטרחן: חייבים להוריד אותה משם אחרת יישאר משהו שהוא לא ברור.

אייל זנדברג: לפי מה שמוצע פה, הוא יכול להחליט שהוא רוצה לכרוך נושא ואז המליאה תחליט.

אייל זנדברג: אם היא לא רוצה את הכריכה היא תתנגד לכל ההסתייגות.

ארבל אסטרחן: אני חושבת שהפרשנות צריכה להיות מצומצמת, כשזה באמת מתחייב שזה יהיה לכל האורך.

ארבל אסטרחן: אנחנו נצטרך להפעיל את זה.

ארבל אסטרחן: חשבנו שזה משהו שהוא מאוד מאוד נכון והיה חסר בפרקטיקה.

ארבל אסטרחן: עכשיו, מה לא יכול להיכלל בהסתייגות?

ארבל אסטרחן: צריך לראות אם מה שיש פה הוא מספיק.

ארבל אסטרחן: מה שיש כאן דומה למה שקיים היום.

ארבל אסטרחן: הסתייגות לא תשלול את עצם החוק.

ארבל אסטרחן: זה, כמובן, מאוד קשה כי הרבה פעמים מגישים הסתייגויות: סעיף 3 בטל, סעיף 4 בטל.

ארבל אסטרחן: לקבל את זה או לא לקבל את זה?

ארבל אסטרחן: תמיד אנחנו מתלבטים בעניינים האלה.

ארבל אסטרחן: זה הנוסח שכתוב גם היום.

ארבל אסטרחן: אנחנו מפרשים את זה שאם יש משהו שהוא לב החוק ויש הסתייגות שמבטלת אותו, אז אי-אפשר לקבל אותה.

ארבל אסטרחן: בחוקים גדולים זה קשה ליישם את זה.

ארבל אסטרחן: לגבי פסקה 2.

ארבל אסטרחן: היום 123(ג)(1) אומר לנו: "לא תצורף להצעת החוק הסתייגויות הכוללת כינוי או ביטוי מעליב, גידופים או דברי בלע".

ארבל אסטרחן: פה הציע יו"ר הוועדה להוסיף את מה שיש לנו שאי-אפשר לכלול בהצעת החוק, שהיא לא תשלול את קיומה של מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי, לא תהיה גזענית במהותה, עם ההיפוך שעשינו, ולא תחיל חריצת משפט, כינוי או ביטוי פוגע או גזעני או פגיעה בכבוד הכנסת".

ארבל אסטרחן: זה המינוח שהשתמשנו בו בשאילתות.

ארבל אסטרחן: סעיף 47: "שאילתה לא תכיל חריצת משפט, כינוי או ביטוי פוגע או גזעני או פגיעה בכבוד הכנסת".

ארבל אסטרחן: צריך לחשוב האם זה מונע את כל ההסתייגויות השטותיות האלה?

יריב לוין: אני לא בא למנוע כלום.

יריב לוין: אני רוצה לאחד.

יריב לוין: אני רוצה להגיע לתוצאה אחידה.

יריב לוין: מה שאי-אפשר להציע בהצעת חוק, אי-אפשר להציע בהסתייגות.

יריב לוין: זה חסר כל היגיון.

ארבל אסטרחן: אנחנו זוכרים שהיה לנו את החוק של התפלגות סיעה, אז הציעו "חוק ביבי".

יריב לוין: מותר להם.

ארבל אסטרחן: אני חושבת שלא.

יריב לוין: זאת הפרשנות שצריך לתת לשאלה מה זה פוגע?

יריב לוין: בעיקרון, אם הוא יגיד: חוק לחיזוק הקשר בין הנבחר לכיסאו", אז מותר לו.

ליאור נתן: לא רוצים ליצור מנגנון שיבדוק את המקרים הרגישים והמוזרים האלה?

ליאור נתן: זאת קביעה משפטית.

ארבל אסטרחן: פסקה 3 באה לגלם משהו שקיים היום ושאין בו ספק אבל חשבנו להבהיר: להצעת חוק שמתקנת חוק קיים, למשל, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 100), שזה כל שם הצעת החוק, לא תצורף הסתייגות לשינוי שם הצעת החוק.

ארבל אסטרחן: אם זה חוק חדש, כמובן שאפשר להציע לשנות את השם.

יריב לוין: אני רוצה הבהרה לסעיף ה1.

יריב לוין: כשכתוב שההסתייגות לא תשלול את עצם החוק, הכוונה היא לעצם החוק או את עצם הצעת החוק?

ארבל אסטרחן: את עצם הצעת החוק.

ליאור נתן: יש פה פתח להרבה פרשנויות.

יריב לוין: אני אגיד לכם איפה ההבחנה.

יריב לוין: כשמוגשת הצעה לתיקון חוק העונשין, אז האם מותר לי לכתוב הסתייגות שאומרת "לא תהיה עבירה פלילית בכלל בדין" או שאני יכול - - -

ארבל אסטרחן: אם זה לא נושא חדש, לכאורה כן.

יריב לוין: עזבי נושא חדש.

יריב לוין: או, מה שאסור לי בהסתייגות זה לכתוב "לא יבוצע התיקון המסוים שאני רוצה אותו".

ארבל אסטרחן: זאת הכוונה.

ארבל אסטרחן: אז זה צריך להיות "הצעת החוק" ולא החוק.

אייל זנדברג: נשארים כמובן תחומים של עמימות שאני לא יודע אם אפשר לפתור אותם.

ארבל אסטרחן: כמו שאמרתי, הסתייגות שאומרות: הסעיף בטל.

ארבל אסטרחן: אנחנו מקבלים הסתייגות כאלה.

ארבל אסטרחן: ברור שהן שוללות - - -

אייל זנדברג: או הצעת חוק שהכוונה שלה להחמיר את הענישה.

אייל זנדברג: אנחנו עוסקים באותו סעיף רק מציעים להקל על הענישה.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: את זה אנחנו מקבלים היום.

אייל זנדברג: האם אגב זה שאנחנו מתקנים תקנון לא רוצים לדון בסוגיות האלה כדי לשפר את המצב ולברר אותו?

יריב לוין: השאלה עד כמה אתה מסוגל לתחום את הדבר הזה?

ארבל אסטרחן: זה קריטי כי זה בא ישר לקריאה שנייה ושלישית בלי שום דיון.

אייל זנדברג: זה יוצר בזבוז משאבים גדול של המליאה.

יריב לוין: אם אתה מציע להעלות את הענישה ומציעים להוריד אותה, זה שולל את עצם הצעת החוק.

אייל זנדברג: אם זה הסעיף היחיד של החוק.

אייל זנדברג: כמובן שאפשר להתחכם.

אייל זנדברג: יש עוד הסדרים.

אייל זנדברג: אתה יכול לומר: אני אמנם נתקלתי בענישה אבל אני מציע להוסיף עוד 10 תקנים לרווחה.

יריב לוין: מי שיעשה עבודה כזאת נצטרך להצדיע לו.

אייל זנדברג: אני לא בטוח שיש פה פיתרון.

יריב לוין: זה מותר וזאת גם הסתייגות הגיונית.

יריב לוין: הוא אומר: אני רוצה פה להוריד אבל לתת שם כדי להגיע לתוצאה העקרונית שאליה חותרים.

ארבל אסטרחן: זה סעיף שגם היום קיים וגם היום קשה לנו לפרש אותו.

יריב לוין: אנחנו לא שם, אין מה לדאוג.

ארבל אסטרחן: "ההסתייגות אינה יכולה לשלול את עצם החוק".

ארבל אסטרחן: זה מה שכתוב היום.

ארבל אסטרחן: אנחנו נכתוב "את עצם הצעת החוק".

ארבל אסטרחן: סעיף ו': "הסתייגויות זהות שיגישו כמה מציעים ירשמו כהסתייגות אחת בשם כל המציעים ובשם סיעתם לפי העניין".

ארבל אסטרחן: את זה גם עושים היום.

ארבל אסטרחן: מה קורה אם יש בוועדה קולות שקולים לכמה גרסאות.

ארבל אסטרחן: היום הוועדה מביאה גרסאות להצבעה.

ארבל אסטרחן: כזכור, לפני קריאה ראשונה הוחלט פה להוריד את זה.

יריב לוין: בקריאה ראשונה זה בוודאי היה מיותר.

יריב לוין: כאן השאלה קצת יותר מורכבת.

ארבל אסטרחן: בשנייה שלישית החלופה היא שזה יהיה נוסח והסתייגות או שתי הוראות בנוסח.

יריב לוין: אני בעד שזה יהיה נוסח והסתייגות.

ארבל אסטרחן: אגב, בקריאה ראשונה הורדנו את זה.

יריב לוין: בקריאה ראשונה לא צריך את זה.

ארבל אסטרחן: זה אפילו לא יירשם בשום מקום.

ארבל אסטרחן: פה זה יירשם כהסתייגות.

ארבל אסטרחן: אם מורידים את זה, אז תהיה הסתייגות.

ארבל אסטרחן: בקריאה ראשונה הכנסתי את זה כהבהרה שאם משהו נפל או היו קולות שקולים – יו"ר הוועדה רצה שאני אבהיר את זה בגלל הנוהג שהיה קודם.

ארבל אסטרחן: גם כאן אני אבהיר.

ארבל אסטרחן: בסעיף ג': "החליטה הוועדה לדחות את ההצעה או שהיו הקולות שקולים תהיה הסתייגות".

יריב לוין: זה הכי טוב .

ארבל אסטרחן: זה היה סעיף לגבי הגשת ההסתייגויות בוועדה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אז בכלל יורד פרק גרסאות מהתקנון.

יריב לוין: נכון, זה סתם.

ארבל אסטרחן: אני רוצה לוודא שאמרנו עד מתי אפשר להגיש הסתייגות.

ארבל אסטרחן: אמרנו: "כל עוד לא סיימה הוועדה את דיוניה או עד מועד מוקדם יותר".

יריב לוין: יש לכם הערה לגבי הסתייגויות דיבור?

ארבל אסטרחן: יש את זה בסעיף 18.

ארבל אסטרחן: האם גם ב-17 צריך להגיד, כמו שאמרנו ב-16, שסיום הדיון זה לאחר אישור הצעת החוק לקריאה שלישית ולאחר שלא ניתן עוד לבקש רביזיה".

ארבל אסטרחן: אולי גם את זה צריך להגיד לעניין הסתייגויות?

יריב לוין: כן.

אייל זנדברג: למה לא לדרוש את הגשת ההסתייגות מיידית?

אייל זנדברג: הרי לכאורה הנושא כבר נדון זה רק עניין - - -

ארבל אסטרחן: הוא נימק משהו.

ארבל אסטרחן: אחר-כך היתה ישיבת הצבעות שהוא לא היה בה.

ארבל אסטרחן: עד שהוועדה לא סיימה את הדיונים או מועד מוקדם יותר שהיו"ר הודיע עליו - - -

אייל זנדברג: הנושאים נדונו והוצבעו.

אייל זנדברג: הוא לא צריך לחשוב.

רונית חייקין: הוא עושה את זה תוך כדי הישיבה.

ארבל אסטרחן: הוא רוצה לראות מה יהיה עם הסעיפים האחרים.

אייל זנדברג: כדי להחליט אם להסתייג או לא?

ארבל אסטרחן: כן.

אייל זנדברג: כבר היו רוצים להניח את זה באופן מיידי.

ארבל אסטרחן: אם הוועדה הצביעה, אפשר להניח.

ארבל אסטרחן: כתוב: "עד שהוועדה סיימה את דיוניה".

רונית חייקין: אם סיימו אז אתה כבר לא מניח הסתייגויות.

אייל זנדברג: חבר הכנסת חייב להציע לוועדה: דונו בבקשה בהצעתי.

אייל זנדברג: ההצעה נדחית ואז הוא מגיש את זה כהסתייגות.

ירדנה מלר-הורוביץ: ממילא כשדנים ב סעיפי החוק והוא רואה מה מתקבל, ואז הוא אומר: לזה אני רוצה הסתייגות.

ירדנה מלר-הורוביץ: זאת הדינאמיקה שנוהגת.

אייל זנדברג: יהיו סיטואציות שחברי כנסת באים אחרי שהוועדה סיימה את ענייניה.

רונית חייקין: השבוע ניסיתי לעשות את זה עם דוד רותם ולא הצלחתי.

ארבל אסטרחן: "החליטה הוועדה לדחות, רשאי המציע לבקש כי היא תצורף כ הסתייגות".

אייל זנדברג: תוך כמה זמן הוא צריך מבחינת ניירת להגיש לך כדי שתוכלי לצרף את זה?

אייל זנדברג: אין לו מגבלה.

אייל זנדברג: עד הרגע שאת מניחה אבל את לא מניחה כי את יודעת שיש הסתייגות.

אייל זנדברג: זה לא יוצר לך בעיות?

ארבל אסטרחן: לא.

ארבל אסטרחן: אבל הוא צריך להגיד בוועדה שהוא רוצה הסתייגות עד שהיא מסיימת.

ארבל אסטרחן: אני חייבת לומר שבגלל לחץ במחלקה המשפטית לא הספקנו להפיץ.

יריב לוין: השמים לא יפלו.

יריב לוין: תמיד אפשר לעשות תיקון.

ארבל אסטרחן: "סעיף 18, נוסח לקריאה השנייה והשלישית.

ארבל אסטרחן: סיימה הוועדה להכין את הצעת החוק, תאשר את הבאתה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית בנוסח שקבעה ותגישה ליו"ר הכנסת.

ארבל אסטרחן: לנוסח יצורפו דף נלווה ובו פרטי הצעת החוק וככל שישנן הסתייגויות" – פה יש איזה רעיון.

מיכל ברמן: למה בקשות?

ארבל אסטרחן: "וכן בקשות של חברי הכנסת לקבל את רשות הדיבור בעת הקריאה השנייה".

ארבל אסטרחן: השאלה היא כזאת: האם יש מצב שבמקום שחבר כנסת יבוא בוועדה ויגיד: תנו לי שתי הסתייגויות דיבור ואז צריך להתחיל לחשוב איך כותבים את זה ושחס וחלילה זאת לא הסתייגות שאם היא תתקבל, תקלקל משהו בחוק שהוא בכלל לא התכוון אליו.

ארבל אסטרחן: האם הוא יכול להגיד: תנו לי שני זמני דיבור, בלי לקרוא לזה הסתייגות.

ארבל אסטרחן: אני רוצה בקריאה השנייה לדבר.

ארבל אסטרחן: היום חייבים לכתוב את זה.

ארבל אסטרחן: זה משהו שצריך לחשוב עליו.

תמי כנפו: איפה את כותבת את זה.

ארבל אסטרחן: הוא יגיש הסתייגויות וכן "בקשות של חברי כנסת לקבל את רשות הדיבור".

רונית חייקין: זאת אומרת, אני אומרת שאני רוצה בשם סיעת מרצ 3 ח"כים ושתי הסתייגויות.

ארבל אסטרחן: כל בקשה זה 5 דקות.

ארבל אסטרחן: תכף נראה אם אנחנו מגבילים את הבקשות.

ארבל אסטרחן: את לא יכולה לבקש 100 פעמים 5 דקות.

רונית חייקין: לא, אני אומרת שאני רוצה לכל ח"כ שתי בקשות.

רונית חייקין: זה מגל על הלשכה המשפטית?

ירדנה מלר-הורוביץ: ברור.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה גם מקל עלינו בהצבעות.

יריב לוין: זה גם יחסוך את הביזיון הזה.

יריב לוין: חברי כנסת מגישים סתם כל מיני דברים מגוחכים.

ארבל אסטרחן: נצטרך לקרוא את זה גם עם סעיף 19 שאומר כמה זמן נותנים.

יריב לוין: צריך לקחת עוד דבר בחשבון.

יריב לוין: הרבה פעמים אתה לא מסתייג.

יריב לוין: אתה דווקא מאוד בעד החוק אבל אתה רוצה לומר כמה מילים.

ירדנה מלר-הורוביץ: אתמול, למשל, היה חוק מיסוי מקרקעין.

ירדנה מלר-הורוביץ: לאורלב נרשמו הסתייגויות כי היה יוזם החוק.

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא ידע שיו"ר הוועדה יציג את זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא הגיש הסתייגויות ואחר-כך הוא הוריד אותן.

תמי כנפו: דווקא היו לו הסתייגויות מהותיות.

ירדנה מלר-הורוביץ: כן, הוא אמר: בעיקר אני רוצה לדבר ואני אברך.

ארבל אסטרחן: בעיקרון, אפשר היה לומר שגם בקריאה שנייה ושלישית יש דיון אישי.

תמי כנפו: פה, אבל בגלל שהקואליציה ידעה שהיא תצביע נגדו.

יריב לוין: זה בדיוק המשך למה שעשינו עם ההצעה האחרת.

יריב לוין: לתת לאנשים את האפשרות לדבר מבלי שאני כובל אותו להמציא איזו הסתייגות שהיא סתם טיפשית ובלי שאני שם אותו בכלל במעמד של אחד שמסתייג מהחוק.

ירדנה מלר-הורוביץ: ארבל, כמה ניתן לו?

יריב לוין: לפי דעתי , אני אתן לו בלתי מוגבל.

יריב לוין: גם היום בהסתייגויות דיבור את יכולה לכתוב כמה שאת רוצה.

יריב לוין: אם את רוצה 10 הסתייגויות דיבור, מישהו יכול למנוע ממך?

רונית חייקין: צריך להתייחס ספציפית?

אייל זנדברג: לא מתייחסים ספציפית, הם אומרים ליועץ המשפטי להכין 7 הסתייגויות דיבור.

רונית חייקין: בדרך-כלל אנחנו אומרים 2 לכל אחד.

יריב לוין: אם אתם רוצים אפשר להגביל את זה.

יריב לוין: אפשר לעשות הגבלה אבל אפשר יהיה לעקוף אותה.

יריב לוין: אתה תבקש פעמים רשות דיבור ותגיש 8 הסתייגויות סתם.

רונית חייקין: זה או או.

אייל זנדברג: אתה לא יכול להגביל הסתייגויות.

יריב לוין: אתה רוצה לדבר 8 פעמים, תגיש סתם 8 הסתייגויות.

יריב לוין: אפשר להגביל את הדבר הזה.

ארבל אסטרחן: זה בסעיף 21.

ארבל אסטרחן: אם סעיף 21 יהיה בישיבה הבאה, אפשר לחשוב על הרעיון הזה.

רונית חייקין: איך זה יבוא לידי ביטוי בתקציב?

ארבל אסטרחן: התקציב יהיה סעיף נפרד.

מיכל ברמן: אם אני רוצה 1,000 זמני דיבור, אני לא צריכה לדבר על הסתייגויות, אני עושה פיליבסטר.

ירדנה מלר-הורוביץ: או בחוק שהוא בעייתי מבחינת קואליציה אופוזיציה.

ירדנה מלר-הורוביץ: גם קואליציה נרשמת לדיבור ואז בכלל - - -

יריב לוין: אבל אם את באה היום לארבל ואומרת לה בשם 28 חברי סיעת קדימה שאת רוצה 3 הסתייגויות דיבור לכל אחד מה-28.

יריב לוין: יש לך בעיה לעשות את זה?

מיכל ברמן: לא, אבל מעולם לא עשיתי את זה.

יריב לוין: נכון, כי זה לא הגיוני.

רונית חייקין: כשהיא צריכה להגיש ספציפית, היא לא תעשה את זה כך.

רונית חייקין: פה אתם כאילו מקלים.

רונית חייקין: לי אין בעיה עם זה.

יריב לוין: אם אנחנו נותנים שתי אפשרויות כאלה?

יריב לוין: בסעיף 4 במקום "ויאפשר" נכתוב יהיה "ויעשה" ובסעיף 30 – אני מזכיר לכם עוד פעם שכאשר אתה מגיש הסתייגויות דיבור זה בגלל שאתה תומך בחוק לא כי אתה מתנגד לו.

יריב לוין: הרי אם אתה מתנגד לו, אתה תגיש הסתייגויות מהותיות.

רונית חייקין: לא נכון.

רונית חייקין: יריב, אני אתן לך דוגמה.

רונית חייקין: לי אין חבר בוועדת החוקה וקשה לי לשלוח את האנשים שלי לוועדת חוקה.

רונית חייקין: אני יודעת שזה נושא שחשוב לי לדבר בו ואני מצביעה נגד.

רונית חייקין: אז אני אומרת: תעשו לי טובה, רק לדיבור כדי שתהיה עמדה.

רונית חייקין: אנחנו מצביעים נגד, אנחנו לא תומכים.

יריב לוין: מאה אחוז, את זה אנחנו רוצים לסדר.

יריב לוין: אם מישהו החליט שהוא רוצה לעשות פיליבסטר, הוא יגיש סט של הסתייגויות, טיפשות ככל שיהיו, ובזה גמר את העניין.

יריב לוין: כל פיליבסטר שאתם רוצים לעשות, תגישו 10 הסתייגויות שטותיות, כפול 28 ונגמר הסיפור, יש לכם 280 הסתייגויות.

תמר ברמן: לצורך העניין, בשביל פיליבסטר, אפשר להגיש 2-3 הסתייגויות ענייניות ולדרוש שמלכתחילה אני רוצה לדבר שבוע שבועיים.

רונית חייקין: כמה להגביל?

ארבל אסטרחן: לא יודעת, יהיה צריך לחשוב כמה להגביל את זה.

רונית חייקין: היום את לא מוגבלת לדיבור.

מיכל ברמן: אבל יש לך 5 דקות להסתייגות ואז את עושה משא ומתן.

ארבל אסטרחן: המסלול של ההסתייגויות נשאר.

רונית חייקין: כמה הסתייגויות לדיבור את מגישה?

ארבל אסטרחן: המסלול של הסתייגויות נשאר, הוא לא בא להחליף אותו.

יריב לוין: את תמיד יכולה להגיש הסתייגות דיבור.

מיכל ברמן: לדעתי זה נכון להגביל הסתייגויות.

רונית חייקין: תגישי גם לדיבור וגם תבקש זמן דיבור?

ארבל אסטרחן: את לא תצטרכי גם וגם.

ארבל אסטרחן: אם היא רוצה 1,000, אז שתגיש גם וגם.

מיכל ברמן: יש ח"כים שמשתמשים בזה מתי שמדובר בהצעות שלהם כי הם לא יכולים לעלות לדבר בקריאה שנייה ושלישית מבלי להגיש הסתייגויות דיבור ובגלל זה הם מבקשים את זה או בשביל לתמוך בחוק, להודות וכדומה.

ארבל אסטרחן: אגב, יש כאן הערה, שמציע הצעת חוק יוכל לדבר.

מיכל ברמן: זה מעולה אבל העניין הוא שאני חושבת שצריך להגביל את זה.

ארבל אסטרחן: זה בסעיף 21 ונחשוב איך להגביל את זה.

ארבל אסטרחן: הרעיון הוא: בנוסף להסתייגויות לאפשר את מה שאומרים לנו: תרשמי הסתייגות דיבור.

יריב לוין: גם אם יהיו רק 2 כאלה פר חבר כנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אז הם פשוט מדברים אבל לא מצביעים על זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הזמן ילך על הדיון אבל לא באמצע ההצבעה.

יריב לוין: אתה מסיר או לא מסיר, כל התהליך המיותר הזה.

יריב לוין: זה ביזיון.

יריב לוין: אנשים רואים אותו מהצד ולא מבינים מה קורה פה.

יריב לוין: בן אדם מסתייג, עכשיו הוא עולה לתמוך, עכשיו הוא מסיר.

יריב לוין: זה נראה כמו קרקס.

ירדנה מלר-הורוביץ: אנחנו עוקבים אחרי זה ואם לא שאלו מישהו, יכולים לחזור על ההצבעה.

ארבל אסטרחן: לכאורה אפשר היה להגיד שגם בקריאה שנייה ושלישית יהיה דיון אישי וכל אחד יכול לדבר.

יריב לוין: אנשים טרם מכרו את בתיהם.

רונית חייקין: גם כך הם מגישים הסתייגויות ולא מגיעים.

ארבל אסטרחן: אז בקשות של חברי כנסת לקבל את רשות הדיבור.

ארבל אסטרחן: גם כאן אולי צריך להבהיר.

ארבל אסטרחן: האם הם צריכים להגיש את זה בכתב?

ארבל אסטרחן: האם הם צריכים לחתום על הבקשות האלה?

יריב לוין: מה עושים היום?

ארבל אסטרחן: כשזאת הסתייגות אנחנו דורשים בכתב ובחתימת חבר הכנסת.

יריב לוין: אז נעשה אותו דבר.

ארבל אסטרחן: זה מה שחדש בסעיף 18א.

ארבל אסטרחן: סעיף ב' בא להבהיר משהו בהמשך למה שעשינו בקריאה ראשונה על סדר השמות.

ארבל אסטרחן: אם אתם זוכרים, בקריאה ראשונה עשינו משהו חדש, שאם זה היה מיזוג אז קודם יהיו היוזמים של כולם ואחר-כך המצטרפים של כולם.

ארבל אסטרחן: אמרנו את זה בסעיף 10, שאם היתה הצעת חוק מיזוג של כמה הצעות, יופיעו השמות לפי סדר היוזמים של כל הצעה ובנפרד המצטרפים לכל הצעה, הכול לפי סדר הדיון המוקדם.

ארבל אסטרחן: אם זה היה באותו יום אז לפי ה-"פ".

ארבל אסטרחן: פה מוצע שאם זאת הצעת חוק פרטית, או שבין יוזמיה ח"כים, יופיעו שמותיהם של יוזמי הצעת החוק וכן המצטרפים בדף הנלווה.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, בפתק יהיו השמות, אם זאת הצעה פרטית או ממשלתית שמוזגה עם פרטית, לפי סדר הופעתן לגבי הצעת החוק כפי שפורסמה ברשומות לקריאה ראשונה בכחול, למעט מי מהם שחזר בו או שאינו רשאי עוד להגיש הצעת חוק פרטית – מוחקים.

ארבל אסטרחן: מי שחזר בו, מי שמונה לשר או לסגן שר.

ארבל אסטרחן: אז, אם זה מיזוג של שתיים שעברו קריאה ראשונה, לפי סדר הופעתן ולפי סדר מועדי הקריאה הראשונה.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, מה שעבר קודם ראשונה ולפי הסדר שהופיעו.

ארבל אסטרחן: אם זה מיזוג של משהו שעבר טרומית ומשהו שעבר ראשונה, שמות יוזמי הצעת החוק שאושרה בקריאה הראשונה תחילה.

יריב לוין: בסדר.

יריב לוין: רבותיי, תודה רבה, הישיבה נעולה.