ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 429, 2011-02-14 10:00

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שני בשבוע, י' באדר א', 14 לפברואר 2011.

חיים כץ: ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה והבריאות.

חיים כץ: והנושא: הצעת חוק המועצה הארצית למזון ולביטחון תזונתי, של חברת הכנסת רוחמה אברהם ואריה אלדד, ועוד איזה 40 ח"כים.

חיים כץ: הצעת החוק מגיעה אלינו כהכנה לקריאה ראשונה, ומי אם לא זאת שמובילה את כל ה – 240 ח"כים שברשימה, תיתן לנו סקירה לאן את חותרת?

חיים כץ: מה מטרת החוק?

חיים כץ: וכן הלאה, וכן הלאה.

רוחמה אברהם-בלילא: בוקר טוב אדוני היושב ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: בוקר טוב לכולם, חברַי חברי הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לקחת אותנו 10 שנים אחורנית, לשנת 2005, כאשר ננקטה מדיניות של ביטול קצבאות רבות.

רוחמה אברהם-בלילא: הגענו לסיטואציה שבה נוצרה שכבה במדינת ישראל של אנשים שהם אנשים רעבים.

רוחמה אברהם-בלילא: כאשר אני מסתכלת על כל מה שקרה ב – 10 שנים האחרונות, נכנסה תופעה שבעיני היא חלקית מבורכת, אני מברכת על כל אותן עמותות ועזרה שאנשים מסייעים לאותם אנשים שנמצאים במצוקה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל באותה עת שבה נכנס המגזר השלישי, כך הממשלות לדורותיהם הסירו את האחריות מכל הסוגיה הקשה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק למעשה באה ומציעה להקים מועצה, רשות מיוחדת, שהיא תהיה הגוף שילווה את כל ממשלות ישראל באשר לכל הסוגיה הזו של תופעת הרעב, ביטחון תזונתי, ויסות כל הסיטואציה של אלפי העמותות השונות שפועלות בתוך המגזר הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: דיון, למשל, בשאלה: מה צריך לעשות בכל מיליארד שקלים תוצרת חקלאית אשר נקטפת, לא נקטפת, ונזרקת?

רוחמה אברהם-בלילא: איך אנחנו מטפלים באותן משפחות אשר עומדים, אנחנו רואים אותם בעיקר לפני החגים, ערב ראש השנה וחג הפסח, אבל האנשים הללו צריכים טיפול אינטנסיבי במהלך כל השנה.

רוחמה אברהם-בלילא: ולכן הצעת החוק הזאת באה כדי להקים את הגוף שיתווה מדיניות וייעץ לממשלות ישראל כיצד לטפל בתופעה הזו.

חיים כץ: כחברה ממשלתית?

חיים כץ: כגוף ממשלתי?

חיים כץ: מי יפקח עליו?

רוחמה אברהם-בלילא: משרד הרווחה.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא יהיה תחת משרד הרווחה.

רוחמה אברהם-בלילא: שר הרווחה הוא זה שימנה את אותם נציגים.

רוחמה אברהם-בלילא: לשר הרווחה ניתנת האפשרות, הגענו איתם להסכמה של קביעת יושב ראש המועצה, ממלא מקום למועצה, הסמכויות של המועצה, דיברנו על הכל.

רוחמה אברהם-בלילא: בעיני חיבור כל אנשי המועצה בעיקר ילווה על ידי אנשי מקצוע מהמשרדים השונים.

רוחמה אברהם-בלילא: בבסיסה של הצעת החוק היה 11 נציגים, ולי לא היה איכפת להוסיף נציגים נוספים: אחד מהשלטון המקומי, והשני זה כל מה שקשור למשרד לגימלאים ולקשישים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שזה חשוב מאד.

רוחמה אברהם-בלילא: כשנגיע לסעיף הזה אני כן הייתי רוצה אפילו שנשקול אפילו נציג של המגזר הערבי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה שבנציגים פה לא חשבתי על זה.

חיים כץ: מה תפקיד הנציגים האלה?

רוחמה אברהם-בלילא: הנציגים האלה לבוא ולשבת על המדוכה, ולקבוע את המדיניות.

רוחמה אברהם-בלילא: הם ידווחו לממשלה אחת לרבעון מה קורה בשטח?

רוחמה אברהם-בלילא: איך הממשלה צריכה להתנהל ולנהוג.

חיים כץ: כמה עמותות ייסגרו בעקבות כניסת?

רוחמה אברהם-בלילא: אני כרגע לא- - -

חיים כץ: אני חושב שהמדינה הזו לא צריכה להיות מדינת שנור.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מסכימה.

חיים כץ: אני חושב שהמדינה צריכה לתת מענה לאנשים שהגיע לפת לחם.

חיים כץ: אני אומר לך, באחת המלחמות שלנו, האחרונות, מלחמת לבנון, החלטתי שאני תורם, אני יודע?

חיים כץ: כמה אלפי מנות.

חיים כץ: בתלושי אוכל שאני אממן את זה.

חיים כץ: בא מס הכנסה אמר:

חיים כץ: אני לוקח חצי מהמחיר למה זה תלוש.

חיים כץ: אמרתי: לא תורם.

חיים כץ: לא תורם.

חיים כץ: המדינה, הקטע הזה שקמות עמותות שמה לעשות?

חיים כץ: חבל שצריך, אבל באיזה שהוא מקום המדינה מרגישה שהיא יכולה לפטור את עצמה מאחריות לאנשים.

חיים כץ: אז אנחנו מקימים את הרשות הזאת, מקימים אותה.

חיים כץ: מה המדינה?

חיים כץ: איפה המשחק של המדינה פה?

חיים כץ: מה המדינה שמה?

רוחמה אברהם-בלילא: אחד התפקידים של המועצה הזו זה יהיה לקבוע כיצד המדינה תתנהל מול העמותות השונות.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק הזו היא לא קובעת.

רוחמה אברהם-בלילא: היא לא באה ואומרת.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל כן, בהחלט אני חושבת שכפי שאתה אמרת.

חיים כץ: איזה מעמד יהיה למועצה הזאת?

רוחמה אברהם-בלילא: כרגע, לפי המעמד שיש פה, ניסוח של משרד הרווחה, אלא אם כן אדוני יבוא ויאמר אחרת, אני רוצה כן לתת למועצה הזו שיניים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה שלמועצה הזו תהיה היכולת לאכוף דברים כאשר, גם אם היא קובעת, אבל לפי מה שאני הבנתי, ולפי הסיכומים שהגעתי עם משרד הרווחה, בהתחלה יהיה קשה לקבוע את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: ולכן אני מציעה שאנחנו נלך למתווה של קודם כל להקים את הרשות הזאת, שתבדוק את כל הסוגיה הזו.

רוחמה אברהם-בלילא: שתבחן את הסוגיה הזו, שתמליץ לממשלת ישראל, שבדיון מסויים אחד היא תחליט שהיא בודקת את כל, שתעשה מחקר מיוחד ותבדוק את כל תפקודן של העמותות השונות.

חיים כץ: מה ההבדל בין זה ובין הקמת ועדה על ידי הממשלה?

חיים כץ: שהייתה מקימה ועדה שתבדוק את כל התחלואים שיש במדינת ישראל בנושא הרעב?

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר לך.

חיים כץ: הצורך בהקמת עמותות וחלוקות מזון.

רוחמה אברהם-בלילא: שני דברים שונים לחלוטין.

רוחמה אברהם-בלילא: שני דברים שונים לחלוטין.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו הרי יודעים, אתה לא מעט שנים במערכת הפוליטית, ואתה הרי יודע שכאשר ממשלה, או כל משרד רוצה למוסס עניין מסויים אז הוא מקים ועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אז הוא מקים אותה.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לה שום סמכות בחוק.

רוחמה אברהם-בלילא: היא לא סטטוטורית.

חיים כץ: מה הסמכות של המועצה הזאת?

רוחמה אברהם-בלילא: הסמכות כרגע של המועצה הזו, היא לקבוע את המדיניות, היא לקבוע את המדיניות תחת משרד הרווחה.

חיים כץ: מה זה לקבוע?

חיים כץ: לייעץ.

רוחמה אברהם-בלילא: לייעץ לממשלה, ואם אתה תבוא ותאמר: הממשלה היא זו שקובעת, אבל ברגע שיש רשות שהיא סטטוטורית, שהיא מלווה את הממשלה, כל ממשלה בישראל, זה למעשה לא ועדה שמוקמת אד הוק ומתבטלת.

רוחמה אברהם-בלילא: זה משהו שמלווה ומטפל לאורך השנים בכל הסוגיה הזאת, וההיפך, אני אומרת כאן בשקיפות מלאה, שלאחר שהועדה הזאת תוקם אני כן ארצה לתת לה שיניים.

רוחמה אברהם-בלילא: כן אני חושבת שהיא צריכה לקבל יותר תקציבים כדי לפעול נכון.

חיים כץ: היא תהיה מתוקצבת?

רוחמה אברהם-בלילא: כרגע היא לא, היא מתוקצבת רק.

חיים כץ: העבודה שם תהיה בהתנדבות.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא.

חיים כץ: בלי שיניים.

חיים כץ: המפגשים יהיו בהתנדבות.

רוחמה אברהם-בלילא: זה נציגים ששייכים למשרדים המקצועיים.

רוחמה אברהם-בלילא: זה מתוקף תפקידם.

רוחמה אברהם-בלילא: הם מקבלים שכר מהמגזר הציבורי.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא אנשים.

חיים כץ: איך הם מקבלים שכר?

רוחמה אברהם-בלילא: הם עובדי משרדים השונים.

רוחמה אברהם-בלילא: זה יהיה עובד משרד החקלאות, עובד משרד.

חיים כץ: מה?

חיים כץ: עובדי מדינה?

רוחמה אברהם-בלילא: עובדי מדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: יש פה עוד מישהו שרוצה להוסיף משהו?

אריה אלדד: רק הערה אחת, ברשותך אדוני היושב ראש, אחת התשובות שאנחנו מקבלים, בדרך כלל שאנחנו עוסקים בסוגיה הזאת, זה שבאמת אין רעב בישראל.

אריה אלדד: אתה לא רואה ילדים נפוחי בטן כמו באפריקה, בזמן בצורת, או בזמן מגפות.

אריה אלדד: אבל זה נכון כנראה שגם ההכנסה המינימלית שיכול לקבל כל אדם בישראל יספיק לו לקנות לחם.

אריה אלדד: אבל אנחנו מדברים בחוק הזה על ביטחון תזונתי.

אריה אלדד: על אותם מרכיבים שיש מעבר ללחם.

אריה אלדד: שהכרח להתפתחותו התקינה של ילד שיצרוך כמויות מסויימות של כל אבות המזון, ושל ויטמינים, ושל תוספי מזון.

אריה אלדד: בלי ועדה שתיכנס לסוליות המקצועיות הללו ותגדיר את הסל, ותגדיר מה צריך לקבל לא רק כמינימום,

חיים כץ: לקבל ממי?

אריה אלדד: שמשחרר אותנו.

חיים כץ: לקבל ממי?

אריה אלדד: להבנתי מהמדינה.

חיים כץ: להבנתך מהמדינה?

חיים כץ: אבל אין בחוק יכולת אכיפה.

אריה אלדד: גם כשאין יכולת אכיפה יש יתרון מובהק כאשר רשות כזו באה ואומרת את הדברים בשם ובמלכות.

אריה אלדד: שאומרת אותם מטעם.

חיים כץ: טוב.

אריה אלדד: ולכן יש לזה משקל מצטבר, לעומת עמותה שמפרסמת קול קורא, או עורכת הפגנה, או נכנסת לעזור.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אשמח אם בשלב מאוחר יותר, לאחר שהיא תוקם, אנחנו נתכנס כאן, ונבדוק את מנגנוני האכיפה שלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל קודם כל היא צריכה לקבוע מדיניות.

רוחמה אברהם-בלילא: לבדוק, לחקור, ולהקים את הדבר הזה.

חיים כץ: בבקשה אדוני, מר מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: חברי, חברי הכנסת.

אורי מקלב: חברת הכנסת רוחמה אברהם, קודם כל אני ראיתי זכות להצטרף לפעולות שהיא עושה לביטחון תזונתי בתוך השדולה, ועוד דברים נוספים, ואנחנו, אני אומר כשרה לשעבר אני הכרתי אותה רק מבחוץ כשרה לשעבר, והנה, אנחנו רואים שמספסלי האופוזיציה אנשים סופם מוכיח על תחילתם, שבעצם העם, והאנשים הפשוטים זה מה שנוגע ללבם, וזה מה שהם מתעסקים, ואנחנו באמת לא רואים אולי ילדים נפוחי בטן, אבל יש משפחות רבות שהילדים סובלים מתזונה לקויה, מחוסר תזונה, לא מעט משפחות מחלקים, האמא מחלת לבן לשני ילדים.

אורי מקלב: מחלקת ביצה לשני ילדים.

אורי מקלב: משפחות רבות על שולחנם לא עולה באמצע שבוע, לא דברים בשריים, לא דברים מאבות המזון, רק דברים שמשביעים את רעבונם של הילדים.

אורי מקלב: אני לא מזמן בירושלים חילקו, עמותה מסויימת חילקו, או מכרו, לא חילקו, מכרו וחילקו ירקות.

אורי מקלב: והפיקוח העירוני גירש אותם.

אורי מקלב: התנפל עליהם ולא נתן.

אורי מקלב: טלפנו אלי ממשפחות מכובדות ביותר, שלא חשבתי, לא נמצאים לא במשרדי הרווחה.

אורי מקלב: הם לא ידועים, הם אומרים לי: הירקות ששמה מוכרים, או שמה חילקו, זה מעשיר את המרק, את הדברים שאנחנו נותנים לילדים.

אורי מקלב: בלי זה, זה יהיה פחות.

אורי מקלב: לא יהיה את הירק הזה, ולא יהיה את הירק הזה, וזה לא סיפורים רק לעורר את הרחמים.

אורי מקלב: הדברים האלה קיימים.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שהיום על ציר הרשע, ראינו את עליות המחירים.

חיים כץ: מה הצעת החוק הזאת תעזור בעניין?

חיים כץ: בוא תסביר לי.

אורי מקלב: הם באים ואנחנו באים ואומרים להם: אתם לא יכולים.

אורי מקלב: מי צועק?

אורי מקלב: הדלק, בעלי הדלק.

אורי מקלב: המכוניות.

אורי מקלב: הצעקה שלהם נשמעה.

אורי מקלב: אבל הצעקה של האנשים האלה שצריכים להתמודד הם אנשים שבאים אלי: תשמע, תכנס ועדה לפניות הציבור על מחיר המטרנה.

אורי מקלב: לא יכול להיות, אף אחד לא מסבסד.

אורי מקלב: יש תחרות בעניין הזה 60 שקל עולה.

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים לעמוד בזה.

אורי מקלב: אנשים שיש להם ילדים קטנים, ולא רק ילד אחד משתמש במטרנה, הוא אומר: אנחנו לא יכולים.

אורי מקלב: ההוצאה לחודש, וכן הלאה, וכן הלאה, אנחנו לא יכולים לעמוד.

אורי מקלב: תדע לך, אני אביא לך דוגמא.

אורי מקלב: אתה שואל אותי מה הרשות טובה ... יש אנשים פרטיים כמוך, צדיקים שמוכנים לתרום אלפי מנות.

אורי מקלב: יש בעלי אולמות, מפעלים, שמוכנים לתת אוכל טוב שקיים להם בצורה מסודרת.

אורי מקלב: הם מוכנים.

חיים כץ: אם צדיקים מוכנים לתרום אז אנחנו צריכים לחוקק חוק שמס הכנסה לא יהיה שותף.

אורי מקלב: אתה מדבר על מס הכנסה, והם מדברים.

חיים כץ: אבל אם הוא שותף אני לא רוצה לתרום.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו לא צריכים לגרום למצב שאתה תתרום.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו צריכים לגרום למצב שהמדינה תיקח אחריות.

חיים כץ: אבל היא לא לוקחת אחריות.

חיים כץ: על דורותיה.

רוחמה אברהם-בלילא: זו בדיוק ההצעה.

חיים כץ: על דורותיה.

רוחמה אברהם-בלילא: על דורותיה אמרתי.

חיים כץ: מכל המפלגות שהיו.

רוחמה אברהם-בלילא: חד משמעית.

חיים כץ: ליכוד, קדימה, מערך.

רוחמה אברהם-בלילא: על דורותיה.

חיים כץ: על דורותיה.

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה שאני קוטעת את חבר הכנסת מקלב, אבל הצעת החוק הזו מתבססת על עבודה, עבודה שהיא נעשתה חודשים רבים תחת מנכ"ל משרד הרווחה הנוכחי, איצקוביץ, והצעת החוק מתבססת על ההמלצות האלה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק הזו למעשה מתבססת על חלק מההמלצות של דו"ח איצקוביץ שנגע בסוגיה הזו, מטפל בסוגיה הזו, וראה צורך הכרחי בלהקים את הרשות הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: חד משמעית.

רוחמה אברהם-בלילא: אני ביקשתי מהמזכירה שלי שתלך להביא את הדו"ח, אני אראה לאדוני, ונראה איך נוכל להתקדם.

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

חיים כץ: תמשיך בבקשה.

אורי מקלב: אני אסיים.

אורי מקלב: אין ספק, תראה, העובדה היא שהועדה עד היום, אתה אומר: מה תועיל?

אורי מקלב: העובדה שעד היום הועדות השונות לא קמו.

אורי מקלב: עכשיו כשיש יוזמה, והיוזמה מגיעה מחוק, וגם, אני חושב שגם ההרכב של האנשים האלה שנמצאים ברשות הם הרבה יותר.

חיים כץ: הכל טוב, אבל סמכויות.

חיים כץ: סמכויות.

אורי מקלב: קודם כל, יש סמכות ציבורית וערכית.

אורי מקלב: אנחנו יודעים בדבר הזה שתבוא רשות ותוציא את הדברים, והיא תבוא ותפנה, היא באמת תסכם את הדברים, והיא תרכז את הנושאים, אין ספק שגם כיום במאות ועדות שיש רשות, שיש לה, בכל אופן, הבסיס הערכי שלה, והכוונתי וההצהרתי נמצא בבסיס של חוק, אנחנו, אני חושב שצריכים ליצוק תוכן לדבר הזה, ויש הרבה עבודה לעשות לרשות כזאת, לקדם דברים שיכול להיות שכן ועדה, או לא ועדה, אבל לא משנה מה שתפקידה.

אורי מקלב: אני אביא לך דוגמה אחת שיש, באמת, מאות בעלי אולמות וכאלה, שהם רוצים להיות שותפים, לתת אוכל למשפחות שהם יודעים שהם משפחות נזקקות.

אורי מקלב: זה נזרק לפח, כפי שאמרה חברת הכנסת רוחמה אברהם, בירקות שנזרקים בגלל עודפים כאלה ואחרים, שאין גוף מסודר שאפשר, לכן נמנעים.

אורי מקלב: למה הם לא מעבירים את זה?

חיים כץ: פוחדים שם מתביעות.

אורי מקלב: מתביעות.

חיים כץ: מתביעות שיגידו שהאוכל מקולקל, ויתבעו אותם.

חיים כץ: זה הסיבה היחידה.

אורי מקלב: אם יש רשות שהיא תיקח על עצמה, והיא האחריות היא לא עלינו, אנחנו נותנים את זה מיד.

אורי מקלב: ועד היום.

חיים כץ: גם הרשות לא תיקח על עצמה אם לא תעשה להם שיפוי דירקטורים.

חיים כץ: אף אחד לא ייקח על עצמו.

חיים כץ: בוא, בוא על תהיה גיבור.

חיים כץ: אף אחד לא ייקח על עצמו אם לא יהיה לו שיפוי של דירקטור.

חיים כץ: למה מחר יבוא מישהו יתבע אותו על מזון מקולקל.

אורי מקלב: אבל אם זה יהיה הצעת חוק שמאשרת שברגע שזה יצא.

חיים כץ: אבל זה עוד לא שם.

חיים כץ: זה עוד לא שם.

אורי מקלב: מהמקום שלו כדבר שהוא טרי ולא מקולקל, זה לא באחריות שלו, זה באחריות של מחלקים.

אורי מקלב: אנשים מיד יש להם רצון.

אורי מקלב: ואתה יודע מה התועלת של הדבר הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: טוב, אנחנו לא מדברים על זה כרגע.

אריה אלדד: יש לפחות, אדוני היושב ראש, יש לפחות חוק אחד שנותן הגנה כזאת, אני חושב שזה חוק: לא תעמוד על דם רעך.

אריה אלדד: כלומר, חוק שאדם שרואה פצוע בכביש, הוא חייב לעזור לו, והוא מוגן בפני תביעה אפשרית.

אריה אלדד: יכול להיות שאפשר להשתמש באותם כלים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר לך עוד משהו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר עוד משהו, עוד משפט אחד שהוא חשוב.

רוחמה אברהם-בלילא: אחד, למשל, הדברים שארצות הברית, כאשר היא נתקלה בתופעה הזו, היא החליטה ללכת על בדיקה של נתינת כרטיס לאנשים מסויימים שילכו לסופרים ויקנו אך ורק מזון.

רוחמה אברהם-בלילא: לא אלכוהול, לא מוצרי ניקיון, לא שום דבר.

רוחמה אברהם-בלילא: כיום המדיניות היא להמשיך את חלוקת הקרטונים השונים, אני לא יודעת אם זה נכון, אני מודה, אני לא יודעת, ולצורך העניין הזה אותה מועצה אמורה לקבוע גם את דרך הטיפול: האם נכון שמדינת ישראל תיקח את אותו תקציב שהולך לעמותות השונות ותתווה אותו דרך המשרד לביטוח לאומי לקבוע כרטיסי מזון מיוחדים, כן, לא.

רוחמה אברהם-בלילא: לא יודעת לענות על השאלה הזו.

רוחמה אברהם-בלילא: לצורך העניין הזה צריכים שיקומו אותם אנשי מקצוע שהם יבחנו את הדרך הנכונה כיצד לטפל בבעיה הזו.

חיים כץ: חבר הכנסת אריה ביבי.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש.

אריה ביבי: צר לי באמת שלא חתמתי.

אריה ביבי: אם לא מופיע שמי.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, כי לא היית באותו יום.

אריה ביבי: לא הייתי.

חיים כץ: אין כזה דבר.

חיים כץ: הוא לא מחסיר יום.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, אני מכיר יותר ויותר אנשים במדינת ישראל, וכל יום מתווספים עוד אנשים, שקמים בבוקר ולא שואלים מה עושים עם פצצת האטום.

אריה ביבי: לא שואלים מי האסטרונאוט הבא שיוצא לחלל, גם לא איכפת להם מי יהיה נשיא ארצות הברית.

אריה ביבי: אבל מה שכן, הנושא הזה של לקום בבוקר ולא לראות כלום בפריז'ידר זה כל יום אנחנו קמים עם עוד אלף איש שנכנסים למעגל הזה.

אריה ביבי: אני אתן לך דוגמאות, ויש דוגמאות.

אריה ביבי: אני לא רוצה להגיד לך, אפילו יש שוטרים כאלה, ויש סוהרים כאלה.

אריה ביבי: יש עובדים בתעשייה כאלה.

אריה ביבי: כן, שהוא ואשתו ביחד מביאים את ה – 7,000 שקל, ואז יש להם שני ילדים בגן, והם צריכים לתת 4,000 שקל, ומשכנתא עוד 3,000 שקל, ונגמרה המשכורת.

אריה ביבי: מה החוק הזה בעצם רוצה?

אריה ביבי: החוק הזה הוא בא למסד ולאגד את כל הדברים שאנחנו היום כל אחד נותן בצורה אחרת.

אריה ביבי: אתה רצית לתרום, ותבורך, ואחר תורם ויבורך.

אריה ביבי: ואחר נותן בסתר, ולא בסתר, ויבורך.

אריה ביבי: החוק הזה בעצם הוא רוצה למסד את כולם.

אריה ביבי: אני אתן לך דוגמא: אם אדוני יסתובב ביום שישי בפתח תקווה, ליד הברוש שמה, איפה שנכנסים לכיוון השוק, בשעה 2:00.

אריה ביבי: 2:00 בצהרים, בצהרי היום, אתה תראה אנשים שבאמת הרבה ירקנים והרבה בעלי אולמות לא רוצים לתת, למה?

אריה ביבי: כי הם פוחדים מתביעות.

אריה ביבי: אז מה הם עושים?

אריה ביבי: לוקחים את מרכולתם, שלא להשאיר את זה שישי שבת שיירקב, מוציאים את זה החוצה, ומשאירים אפילו שקיות ניילון, ואתה רואה אנשים באים ולוקחים, ואפילו מחטטים בזבל.

אריה ביבי: החוק הזה בא למנוע הרבה תוצרת חקלאית שלעיתים דחופות מאד, וזה כשאני אומר לעיתים דחופות אני מדבר על מיליארד שקל.

חיים כץ: איך הוא בא למנוע את זה?

אריה ביבי: על מיליארד שקל, שהולך לריק, זורקים תוצרת חקלאית, כולל פרחים, דרך אגב, ואתה בשדה התעופה אתה יודע, אתה הרי בתע"ש, באגרקסקו.

חיים כץ: אני לא בתע"ש.

אריה ביבי: לא בתע"ש.

חיים כץ: אני בכנסת.

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: עכשיו כן.

אריה ביבי: באגרקסקו הרבה פעמים בערבי חג, או לא בערבי חג, זורקים כמויות פרחים, וכמויות תוצרת חקלאית לזבל.

אריה ביבי: בזמנו זרקו לחירייה.

אריה ביבי: אז מה החוק הזה רוצה לעשות?

אריה ביבי: הוא רוצה לעשות סדר.

אריה ביבי: עכשיו, מאיזה כוח?

אריה ביבי: אני חושב זה צריך לבוא מכוח השר.

אריה ביבי: מכוח שר הרווחה.

אריה ביבי: הוא, אם אני תמים דעים איתך, הוא צריך בעצם לשבת, זאת ועדה שתשב באיזה שהוא מקום ליד שר הרווחה.

רוחמה אברהם-בלילא: חד משמעית.

אריה ביבי: אז הם היא תשב ליד שר הרווחה היא תשאב את הכוח משר הרווחה.

אריה ביבי: כעת, חברי הועדה צריכים להיות אנשים כאלה שהם לא צריכים לתת להם משכורת.

אריה ביבי: זה אנשים שהם עובדים במשרדי ממשלה.

אריה ביבי: אלה חברי הועדה צריכים להיות.

אריה ביבי: אני אומר לך שזה יעשה רק טוב.

אריה ביבי: כי אחרת איך אנחנו מגיעים לחוקים האלה?

אריה ביבי: אם הכל, אף אחד לא היה רעב, והכל היה בסדר, אז לא היינו מגיעים לחוקים האלה.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: אם הכל טוב, אז הכל טוב.

אריה ביבי: לא הכל טוב, ולכן הגענו לדברים.

חיים כץ: פרוטוקול שם ותפקיד.

שי סומך: שי סומך ממשרד המשפטים.

שי סומך: אני רק אציג את עמדת הממשלה.

שי סומך: הממשלה תומכת בהצעת החוק בכפוף לכמה שינויים.

שי סומך: רוב השינויים שהובאו בעותק שמונח לפניכם, יש כמה שינויים שלא.

חיים כץ: מה הממשלה משלמת פה?

חיים כץ: שהיא גם רוצה שינויים?

חיים כץ: בוא תסביר לי.

חיים כץ: אני רוצה להבין כמה זה עולה לממשלה שהיא גם רוצה שינויים?

שי סומך: יש שני מישורים אחרים.

שי סומך: המישור הזה נועד להציב את הנושא על סדר היום של שר הרווחה ושל הממשלה.

שי סומך: זה מה שהוא, זאת המטרה שלו, ואת זה אני חושב שהוא יעשה.

שי סומך: זו ועדה מייעצת.

שי סומך: יהיו גורמים בתוך הממשלה שזה יהיה התפקיד שלהם.

שי סומך: הם יתכנסו, ינסחו המלצות.

שי סומך: הנושא הזה לא יוכל לרדת מסדר היום של שר הרווחה ושל הממשלה, כי יהיה גורם שיעסוק בזה, שייעץ.

שי סומך: הסמכויות הם של שר הרווחה.

שי סומך: זה ברור.

שי סומך: שר הרווחה הוא הגורם המוסמך, למשל, לעסוק במבחני תמיכה, או בנושאים אחרים שקשורים בביטחון תזונתי, והוא עסק בזה עד היום.

שי סומך: הועדה הזאת.

שי סומך: אני אתן לך דוגמא גם.

שי סומך: יש ועדה מתמדת בנושא ניצולי שואה, שזה נושא שאני עוסק בו.

שי סומך: הועדה המתמדת הזאת מתכנסת אצל מנכ"ל משרד.

חיים כץ: מה היא עושה?

שי סומך: העובדה שהיא מתכנסת.

חיים כץ: מה זה עוזר לניצולי השואה שאתם מתכנסים?

שי סומך: יש פתרונות.

חיים כץ: מה, אתם שותים תה, אז הם שבעים?

חיים כץ: מה?

קריאה: יש פתרונות שיוצאים מתוך הועדה הזאת.

חיים כץ: כמו למשל?

שי סומך: הדו שיח בין נציגי הממשלה לבין נציגי ניצולי השואה הוא חשוב, ויש החלטות מעשיות גם שיוצאות.

שי סומך: כשתוצאה, זאת אומרת.

חיים כץ: אני מקווה שהמועצה הזאת, או הועדה, המועצה הזאת אם תקום, התועלת שלה תהיה יותר גדולה מהתועלת של המועצה שמטפלת בניצולי השואה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נדאג, יחד איתך אדוני.

חיים כץ: כי באמת אני מקווה שהיא תהיה, התועלת, אם זה להשחית זמן, ולהעביר זמן, בסדר.

חיים כץ: אתם רוצים קצת תיאומים.

חיים כץ: רוצים לקבוע פעמיים בשבוע.

חיים כץ: אם יהיה ליד התה, אם יהיה עוגת גבינה.

חיים כץ: כן אדוני, לפרוטוקול שם ותפקיד.

ערן וינטרוב: בוקר טוב, ערן וינטרוב, מנכ"ל ארגון "לתת".

ערן וינטרוב: תחילה אני רוצה לברך את היושב ראש ואת חברת הכנסת אברהם על העיסוק בנושא.

ערן וינטרוב: אני חושב שזה ראוי מאד לעסוק בזה.

ערן וינטרוב: אנחנו גם.

חיים כץ: רק את חברת הכנסת אברהם.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, את כולנו יחד.

חיים כץ: בסדר.

ערן וינטרוב: אנחנו אומנם לא ארגון שמכיר כל כך את מסדרונות הכנסת, אבל בדיוק פברואר 2007, לפני 4 שנים, הגשנו עתירה לבג"צ שהמהות שלה הייתה לחייב את המדינה לקחת אחריות על הנושר הזה.

ערן וינטרוב: מאז באמת קמה ועדת איצקוביץ, אני חושב שהיום זה חלק באמת מהפירות של אותו תהליך.

ערן וינטרוב: גלגלי הצדק טוחנים לאט, אבל אולי עושים פה איזה שהיא התקדמות.

ערן וינטרוב: אני מאד מזדהה עם ההערות שלך בנושא הזה של.

חיים כץ: היינו שם ביחד.

ערן וינטרוב: נכון.

חיים כץ: בסדר.

ערן וינטרוב: מאד מזדהה עם ההערות שלך לנושא של התקציב של המדינה.

ערן וינטרוב: כי צריך לשים את הדברים פה על השולחן.

ערן וינטרוב: רק סביב השולחן הזה הקרן לידידות, חסדי נעמי, יד אליעזר, פתחון לב, רק פה יש סדר גודל של 100 מיליון שקל, אולי יותר.

רוחמה אברהם-בלילא: שלא מאוגדים.

ערן וינטרוב: של מזון שנתרם לנזקקים.

ערן וינטרוב: המדינה לא שמה שקל אחד, חוץ מנושא של קמחא דפסחא.

חיים כץ: אבל היא רוצה עכשיו, אתה רואה?

חיים כץ: היא רוצה לקבוע את הכללים.

ערן וינטרוב: קודם כל צריך להבין, גם בנושא הזה של הביטחון התזונתי, הדיון העיקרי צריך להיות: מה המדינה שמה בנושא הזה?

ערן וינטרוב: לא בשביל לתאם, לא בשביל להסדיר, לא בשביל לעשות מערכות מידע, לא בשביל לדעת מי האנשים, בשביל לפתור את הבעיה.

ערן וינטרוב: זה הדבר העיקרי.

ערן וינטרוב: על זה צריך לדון.

ערן וינטרוב: גם בכל התהליכים האלה שנעשים אנחנו לא רואים, אני לא יודע אם יש פה נציג של משרד האוצר, האוצר מתנגד אידיאולוגית לנושא הזה של הסדרה של ביטחון תזונתי.

ערן וינטרוב: אני אומר את הדברים האלה באחריות.

ערן וינטרוב: אפשר לבדוק אותם.

ערן וינטרוב: יש כל מיני מכבסות של מילים, וכל מיני עניינים שקורים מאחורי הקלעים, אבל יש התנגדות לנושא הזה.

ערן וינטרוב: ועד שהמדינה לא באמת תבוא ותגיד: אני לוקחת אחריות, אני רואה למשל, את הטיוטא של הצעת החוק, בעקרונות נמחק "כל אדם בישראל זכאי לביטחון תזונתי".

ערן וינטרוב: מדוע?

רוחמה אברהם-בלילא: זה הצעה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה עוד לא נמחק.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוד לא עברנו על זה.

ערן וינטרוב: אז זה נושא לדיון.

ערן וינטרוב: אבל מחקו את זה לדיון.

רוחמה אברהם-בלילא: זה נושא לדיון.

ערן וינטרוב: אני רואה פה מה, זה עקוב אחר שינויים, אז אני רואה שנכון, בהגדרה, מדוע להתנגד שדקלרטיבית להגיד שכל אדם בישראל זכאי לביטחון תזונתי?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אבל אנחנו יורדים כרגע.

ערן וינטרוב: או.

ערן וינטרוב: קיי.

ערן וינטרוב: בסדר.

ערן וינטרוב: אני אומר את זה ברמה העקרונית, כי לפי המידע שמצוי בידי, מבחינת המדינה, הממשלה, יש התנגדות בכלל עקרונית, לא של משרד הרווחה חלילה, משרד הרווחה פועל, וגם בתקופתו של השר בוז'י הרצוג ואיצקוביץ.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, הצעת החוק הזו היא מלווה בתמיכה ממשלתית.

חיים כץ: כן, זה נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: ...

רוחמה אברהם-בלילא: לשינויים מסויימים שיהיו בגוף החוק.

ערן וינטרוב: או.

ערן וינטרוב: קיי.

ערן וינטרוב: כפי שידוע לי.

רוחמה אברהם-בלילא: ולכן, כבר האמירה שבה, אני כחברת אופוזיציה אומרת.

חיים כץ: רוחמה, רוחמה.

רוחמה אברהם-בלילא: שבאה הצעת החוק ואומרת: אנחנו תומכים בהצעת החוק הזאת, כי אנחנו לוקחים אחריות על הסוגיה, אז זה פנים אחרות כבר לגמרי.

חיים כץ: פה אצלנו בועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה צודק.

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה.

חיים כץ: כל אחד יכול להגיד מה שהוא רוצה.

חיים כץ: לא מפריעים לו, ואחר כך ...

חיים כץ: בטח אני אתן לך זכות להגיב.

חיים כץ: אבל הוא יגיד את מה שהוא רוצה.

חיים כץ: את תגידי את מה שאת רוצה.

רוחמה אברהם-בלילא: צודק.

רוחמה אברהם-בלילא: סליחה.

רוחמה אברהם-בלילא: חוזרת בי.

ערן וינטרוב: אני אסיים בעוד שתי הערות קצרות: אני חושב, אני כן חושב שהנושא הזה של הקמת מועצה ציבורית באמת כחלק מהמסקנות של ועדת איצקוביץ זה דבר נכון וחשוב.

ערן וינטרוב: בעיני שוב זה לא העיקר.

ערן וינטרוב: זה עוד כלי, אבל זה לא הדבר העיקרי.

ערן וינטרוב: ומבחינת הנושא כן חשוב לי לציין בנושא הזה, גם פה ראיתי.

חיים כץ: אל תיכנס לחקיקה.

חיים כץ: לחקיקה שנקריא יש זמן, כל אחד יוכל להגיד מה שהוא רוצה.

ערן וינטרוב: בסדר גמור.

חיים כץ: לתוך החקיקה.

חיים כץ: אנחנו עכשיו בדיון המיקדמי.

ערן וינטרוב: מבחינת המקצועיות – שמעתי פה הרבה הערות שלמשל סותרות, לפי באמת המידע שמצוי בידינו יש מיליארד שקל שמושמדים מידי שנה, לא רק בחקלאות, בכל התעשייה.

ערן וינטרוב: אבל הנושא, למשל, שהזכרת, כרטיסי מזון.

ערן וינטרוב: כרטיסי מזון זה כסף שצריך להוציא מהכיס כדי לקנות אותם.

ערן וינטרוב: יש מזון שאפשר להציל אותו.

ערן וינטרוב: אנחנו נשמח מאד.

ערן וינטרוב: אנחנו מידי שנה מפרסמים את דו"ח העוני האלטרנטיבי.

ערן וינטרוב: יש פה נתונים מאד מאד שעשינו את זה יחד עם 100 עמותות.

ערן וינטרוב: גם לנושא הביטחון התזונתי.

ערן וינטרוב: מי שרוצה יקבל עוד אינפורמציה.

אילן גילאון: יש גם עוני אלטרנטיבי?

אילן גילאון: זה דו"ח העוני, לא דו"ח העוני האלטרנטיבי.

ערן וינטרוב: הוא אלטרנטיבי לדו"ח של המוסד לביטוח לאומי.

חיים כץ: אילן, אתה מבקש לדבר אחר כך.

חיים כץ: סיימת?

חיים כץ: בבקשה.

אילן גילאון: א' – אני מגן על הצעות החוק בחירוף נפש.

אילן גילאון: מה זאת אומרת?

אילן גילאון: זה כל כך ברור מאליו, אז אני כבר מתחיל לשעמם את עצמי מרוב שאני חוזר על הדבר הזה.

אילן גילאון: זה התחיל באיזה רעיון של בן אדם, מנהיג גדול בישראל, שהוא חברתי, או חברותי, או לא ברור מה, הוא אמר שמי שיראה יש לו אוכל במקרר שייתן למי שאין אוכל במקרר.

אילן גילאון: אמרתי לו: אהוד, בשביל זה מספיק טכנאי קירור, לא צריך ראש ממשלה.

אילן גילאון: זה עיקרון בסיסי ביותר.

אילן גילאון: מה זה ביטחון תזונתי?

אילן גילאון: זה ביטחון.

אילן גילאון: אפילו הצבא צועד על הקיבה שלו.

אילן גילאון: אבל הדברים האלה צריכים לעשות אותם במדיניות של חלוקה מסודרת מאד.

אילן גילאון: קודם כל החזרת ההזנה לבית ספר.

אילן גילאון: זה דבר ראשון.

אילן גילאון: מאז, ואני רואה את היום של החזרת ההזנה בבית ספר, אתה עושה לי ככה, כאילו, מה אתה חולם?

חיים כץ: אבל האוצר לא הגיע פה.

קריאה: הגיע.

קריאה: הגיע.

חיים כץ: הגיע?

חיים כץ: הגיע.

חיים כץ: סליחה.

רוחמה אברהם-בלילא: ההזנה לבית ספר זה הצעת חוק הנוספת שלי.

רוחמה אברהם-בלילא: שהיא תגיע לפה בקרוב.

חיים כץ: כמה יעלה לנו החוק הזה, לאוצר?

רבקה לויפר: איזה חוק?

רבקה לויפר: זה שעבר בועדת שרים?

רבקה לויפר: או הנוסח שדנים בו עכשיו?

חיים כץ: זה שעבר ועדת שרים כמה יעלה?

רבקה לויפר: זה שעבר בועדת שרים, זאת ועדה מייעצת.

חיים כץ: כמה יעלה?

רוחמה אברהם-בלילא: בסביבות ה – 200 אלף.

חיים כץ: החוק שדנים בו עכשיו כמה יעלה?

רבקה לויפר: הנוסח הזה ששונה מהנוסח של הועדת שרים?

חיים כץ: כן.

רבקה לויפר: יכול לעשות בסביבות מיליון, אם לא יותר.

קריאה: נו, בסדר.

קריאה: זה סביר.

חיים כץ: את יכולה לעשות עבודה.

רבקה לויפר: אבל הבעיה שלי עם הנוסח, הבעיה שלנו עם הנוסח הזה היא אחרת.

חיים כץ: את יכולה לעשות אבל, לא, לא חשוב עכשיו הבעיה שלכם.

אילן גילאון: אני באמצע דיבור.

חיים כץ: את יכולה לעשות עבודה עד איזה שלב הוא יגיע ל - 5 מיליון שקל?

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא עולה.

חיים כץ: שניה.

חיים כץ: שניה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: יש טעות.

חיים כץ: רוחמה, שניה.

חיים כץ: אנחנו איתך.

חיים כץ: שנייה.

חיים כץ: שנייה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה רוצה כבר לשלם 5 מיליון שקלים?

רבקה לויפר: ההצעה כשלעצמה?

רבקה לויפר: כמו שהיא.

חיים כץ: אני אגיד לך מה אני מבקש.

חיים כץ: כל פעם שאנחנו נקריא בהקראת החוק, אני מקווה שאת תהיי זאת שתבוא, כל סעיף שעולה כסף, תגידי: עולה כסף.

חיים כץ: תחזרי למשרד, תבדקי כמה עולה.

חיים כץ: אחר כך אנחנו נדע כל סעיף כמה עולה, ואז נדע כמה אנחנו מכניסים לחוק כסף שיהיה לו, שהוא יהיה ממשי.

חיים כץ: אנחנו לא מחפשים חוק דקלרטיבי, ואז אתם, במשרד האוצר, יהיה למישהו, הוא יוכל להגיש הסתייגויות.

חיים כץ: , אבל החוק לא יהיה תקציבי.

חיים כץ: הוא יהיה פחות מ – 5 מיליון שקל.

חיים כץ: אבל הוא לא יהיה תקציבי.

אילן גילאון: אני רוצה להמשיך את דברי.

אילן גילאון: אני בטח לא רוצה חוק דקלרטיבי.

אילן גילאון: אני אפילו לא הייתי רוצה חוק, אני חושב, מה זה חוק?

חיים כץ: באת מאוחר.

חיים כץ: זה נאמר.

אילן גילאון: נאמר.

אילן גילאון: מה שאני חושב, אדוני, בקיצור ולעניין.

אילן גילאון: הסיפור של האוכל הוא דבר מאד מרכזי בכלל בהבנייה שלנו.

אילן גילאון: בכלל בהבנייה שלנו גם כעם.

אילן גילאון: אמא שלי תמיד, כשהייתי ילד, הייתה אומרת שאדון לוי אשכול מביא לי בעצמו את הארוחה לבית ספר מגינים באשדוד.

אילן גילאון: זאת הייתה שכונת, עיר פיתוח, אתה יודע שרוב הילדים זאת הייתה הארוחה החמה היחידה שלהם?

אילן גילאון: אבל אז גם הראש היה, כשהיה הרבה יותר מחסור, ואני מניח שהצמצום בקלוריות היה אפילו הרבה יותר מצומם.

אילן גילאון: אולי זו הייתה גם איזה מחשבה, איזה תובנה שכן צריך לסבסד את מחיר הלחם, כי ממילא אצל העשירים אין הרבה לחם בסל, אבל עניים צורכים את זה הרבה מאד.

אילן גילאון: מה שהיום הרבה הולך בדמגוגיה.

אילן גילאון: אם לא תיקבע מדיניות ממשלתית בנושא של תזונה ואוכל, שאוכל צריך להיות גם בריא וגם נגיש, הויכוח יהיה אצל אנשים.

אילן גילאון: ההתלבטות תהיה בין פרוסה לתרופה, כמו שזה קיים היום, אז כל הציונות לא שווה, אתה יודע לאיפה.

אילן גילאון: בדיוק.

אילן גילאון: ולכן צריך ללכת על הכי רחב בנושא הזה.

אילן גילאון: אם לא העמותות, אתה יודע, לפעמים אני אומר לעצמי: מה זה כל העמותות האלה?

אילן גילאון: שונא עמותות יחיה.

אילן גילאון: כל כך הרבה עמותות.

אילן גילאון: אנחנו בסוף המאה ה – 19 בגליציה פה?

אילן גילאון: אם לא הם אני ממש לא יודע מה היה קורה.

אילן גילאון: זאת אומרת, תראה מה שקורה איך האנשים האלה תופסים את מיקומה של המדינה במקומה, ואחרת היינו ממש מגיעים לחרפה, חרפת רעב.

אילן גילאון: אז הכל עניין של מדיניות, ואני כבר חולה מכל האנשים האלה שעושים מעשה זמרי, ומבקשים שכר כפנחס.

אילן גילאון: מי שלא מבין את הקשר בין מה שאנחנו מדברים פה עכשיו, לבין מחיר הדלק, לבין סל התרופות, לבין מסים ברמות הגבוהות, לבין קניית המדינה על ידי טייקונים, אז כאילו לא מבין כלום.

אילן גילאון: הוא מבין הכל, אבל הוא עושה את עצמו.

אילן גילאון: ולכן אני קודם כל מברך על כל מה שרוחמה גם בעבר, גם בקדנציה הקודמת חוקקה.

אילן גילאון: ...

אילן גילאון: הייתה המדיניות של הממשלה שלכם בקדנציה הקודמת, כי אני לא חושב שהיא הייתה שונה בהרבה מבחינת האחריות הממשלתית.

אילן גילאון: אבל תעשה לי טובה, בוא נתחיל להיות מיושנים קצת.

אילן גילאון: אתה יודע מה?

אילן גילאון: אם אנחנו נהיה מיושנים, אבל עם כסף חדש, כמו היום, נדמה לי שהרווחה פה תפרוץ לטובה הרבה יותר, וזה אני, כולם מדברים על ז'בוטינסקי.

אילן גילאון: אתה יודע מה?

אילן גילאון: גם אני אגיד ז'בוטינסקי.

אילן גילאון: מרפא, מלבוש, מעון.

אילן גילאון: אלה יהיו חמשת המ"מים שלנו.

אילן גילאון: אלה צריכים להיות דברים שמדינת ישראל חייבת להלאים אותם בחזרה אל עצמה.

אילן גילאון: היא לא יכולה להמשיך ככה.

אילן גילאון: אנחנו נחוקק חוקים, ועוד חוקים, ועוד אינסטלציה.

אילן גילאון: בסופו של דבר, החלוקה היא נקבעת באיזה שהוא מקום שאם יש בה הגינות, או אין בה הגינות.

אילן גילאון: מסכנים האנשים, אומרים לי: מה, יש מאבקים, יש סיכוי שנצא לרחוב.

אילן גילאון: למה צריך את זה?

אילן גילאון: למה כל דבר צריך לצאת לרחוב?

אילן גילאון: אנחנו באלף השלישי.

אילן גילאון: המאבק הוא פאסה.

אילן גילאון: אנחנו חברה אוניברסאלית.

אילן גילאון: בכל אחד, בכל משפחה יש רעב.

אילן גילאון: בכל משפחה יש אנשים מוגבלים, ובכל משפחה מישהו יכול להגיע, חס וחלילה, למצב שהפסיקו לו בגיל 50 את העבודה.

אילן גילאון: או שהוא צריך השתלה בבית.

אילן גילאון: אז לכן הדברים האלה הם מאד בסיסים, כחברת ביטוח.

אילן גילאון: כי אחרת מה עשינו פה?

אילן גילאון: אז אנחנו מתקנים את מה שממילא לא היה צריך להיות מקולקל.

אילן גילאון: אז א' – תומך בחוק, אם רק באמצעות החוק אפשר לעשות את זה.

אילן גילאון: ב' – צריך לדעת שאנחנו יוצאים למסע רחב.

אילן גילאון: אתה עכשיו יש לך את כל הנתונים לעשות את זה, חיים.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון.

אילן גילאון: כבר הלך עליך, אתה יודע.

אילן גילאון: אתה יכול.

אילן גילאון: אין לך בעיה.

אילן גילאון: אנחנו תמיד נקבל אותך.

אילן גילאון: אבל ... צריכה להיות המדיניות.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עוד יותר נקבל.

אילן גילאון: אבל צריך להיות ברור שאנחנו יכולים להקים מועצה ולדבר את הארוחה שאחרי הארוחה, או לפני הארוחה.

אילן גילאון: לא זה הנקודה.

אילן גילאון: הנקודה זה באמת, בסופו של דבר, איך אומר ביבי?

אילן גילאון: אתה רוצה הרבה "פצה מצה".

אילן גילאון: כן, ואני מוכן להגיד באומץ, אני מוכן להסתכן בנושאים אחרים.

אילן גילאון: אני גם יכול להביא את המקורות.

אילן גילאון: להיות פחות פופולרי מאחרים.

אילן גילאון: ואני מוכן לקנות פחות מטוסים, אני מודה, בשביל יותר ארוחות ויותר תרופות.

אילן גילאון: לא כל אחד מוכן להגיד את זה.

אילן גילאון: אני מוכן.

אילן גילאון: אז לכן א' – אני הולך עם רוחמה.

אילן גילאון: ב' – בואו נלך עם זה באמת שלב אחד, כאילו, יותר רחוק עד לדיון עצמו של הזה, והזנה בבית ספר, נשבע לך, חיים, זה התאריך שאפשר לסמן אותו כהתחלה של ההתפרקות מהאחריות של מדינת ישראל, והתפרקות הסולידריות הישראלית.

אילן גילאון: כמו שאמא שלי אמרה: לוי אשכול מביא לו את הארוחה.

אילן גילאון: הוא לא הביא בעצמו, אבל ככה היא הרגישה.

אילן גילאון: הייתה לה תפיסה בכל החיים שלה, בגלל הארוחה הזאת.

אילן גילאון: ואנחנו הרי יודעים מה זה אמא יהודיה.

אילן גילאון: לא הייתה אומרת לך: תאכל הכל מצלחת, כי יש ילדים רעבים בהודו.

אילן גילאון: אני אומר לה: ואם אני אוכל הכל מהצלחת לא יהיו ילדים רעבים בהודו?

אילן גילאון: ותיראו מה שקרה היום.

חיים כץ: תודה רבה .

חיים כץ: כן, גבירתי.

דורית אדלר: אני מנהלת מחלקת תזונה ודיאטה בהדסה עין כרם, ונציגת עמותת הדיאטנים.

דורית אדלר: עמותת עתיד.

דורית אדלר: קודם כל אני מברכת את חברת הכנסת רוחמה אברהם, ואת כל הנוכחים פה.

דורית אדלר: אני חושבת שהנושא הזה הוא הרבה יותר משמעותי ממה שאפילו משתמע מתוך הדיון פה.

דורית אדלר: כ – 60 אחוז מהתחלואים היום בעולם, וגם במדינת ישראל, הם תולדה של מגיפת התזונה המערבית.

דורית אדלר: אתם מדברים פה על הרבה מאד חבילות שנותנים אותם.

דורית אדלר: חלק גדול מהחבילות האלה עדיף לא לתת אותם לאנשים שאין ידם משגת, כי הדבר הזה רק מחריף את אי הביטחון התזונתי שלהם.

דורית אדלר: הוא מחריף את מגיפת ההשמנה.

דורית אדלר: הוא מחריף את הסכרת שלהם.

דורית אדלר: לכן מה שמאד חסר לי פה בתוך החוק זה את ההובלה של אנשי המקצוע בתוך הדבר הזה.

דורית אדלר: בסופו של דבר, חייבים להגדיר מה זה בכלל ליבת התזונה?

דורית אדלר: מה זה ביטחון תזונתי?

דורית אדלר: עכשיו, מעבר לזה יש מספר מהלכים.

חיים כץ: זה אמר חבר הכנסת אריה אלדד.

דורית אדלר: בוודאי.

דורית אדלר: אני חושבת שהדברים שנאמרו פה הם כולם חשובים.

דורית אדלר: למעשה, לדעתי למדינה יש חובה להחזיר לפיקוח, או לסבסוד, את ליבת התזונה המגנה, זאת שעולה כחוט השני בכל ההמלצות העולמיות.

דורית אדלר: הבוקר חשבתי על זה.

דורית אדלר: המדינה קובעת את מחיר הדלק.

דורית אדלר: המזון שלנו זה הדלק.

דורית אדלר: אלא שהדלק שאנחנו מזינים את העם האוקטן שלו הוא לא 80 ולא 60.

דורית אדלר: הוא נע בטווח שבין 20 למינוס.

דורית אדלר: זה טווח של רוב הדלק שרוב העם ניזון ממנו.

דורית אדלר: וכדי למנוע את רוב החוליים אנחנו לא צריכים הרבה אנרגיה.

דורית אדלר: אנחנו צריכים תזונה שמזינה, מספקת את מכלול הרכיבים התזונתיים שמדינת ישראל חתומה על אמנות שכל אדם זכאי להם.

דורית אדלר: ואני חושבת שקודם כל החוק הזה הוא חיוני, חיוני לעסוק בנושא הזה של ביטחון תזונתי.

דורית אדלר: חסרים לי מאד נציגי המקצוע.

דורית אדלר: זה שיהיו כאן אנשים נציגי האוצר, חינוך, החקלאות וכל אלה, הם כולם חיוניים.

דורית אדלר: אבל חלק ניכר ממי שצריך להוביל את זה זה אנשי המקצוע.

דורית אדלר: כי אחרת, עוד פעם, אנחנו נבטיח תקציבים שבהם יתנו, בסופו של דבר, את מה שאני, ככה, כדי להבהיר את הנושא, המצאתי מילה חדשה.

דורית אדלר: יש מזון ויש משמון.

דורית אדלר: רוב החבילות שניתנות לאנשים הנזקקים הם משמון.

דורית אדלר: הם לא המזון שמגן עליהם.

דורית אדלר: ולכן, קודם כל, הנושא הזה הוא בעל חשיבות מאד גדולה.

דורית אדלר: מדינת ישראל משלמת סכומי עתק היום בטיפול בתחלואי הסוכרת, השמנה, וכל הדברים האלה.

דורית אדלר: ולכן כל המהלכים שדיברו פה: הזנת ילדים בבתי ספר, ועוד לפני זה, מתן כלים לאוכלוסייה, קודם כל, שהתזונה המגינה שתהיה משגת, הם יוכלו להשיג אותה, וגם שהכלים לבחור את התזונה הנכונה יהיו בידם גם כן.

דורית אדלר: וכאן נצטרך עוד הרבה הצעות חוק על מניעת פרסום וכו', וכו', אבל אני חושבת שנושא הזה הוא מבורך, ועמותת עתיד מברכת על העניין הזה.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, שני נציגים, בהצעת החוק המקורית אמרו:

אורי מקלב: שני נציגים של האקדמיה שמומחים בתחום תזונה ובריאותי.

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

חיים כץ: נגיע לחוק.

חיים כץ: כן, אדוני.

אוריאל גנזל: הרב אוריאל גנזל, מנהל צוהר לחקיקה של רבני צוהר.

אוריאל גנזל: אני כמו קודמיי אפתח כמובן בברכה לחברת הכנסת רוחמה אברהם, ליושב ראש, לכל חברי הכנסת, כי מה יותר יהודי מאשר לדאוג לרווחה מינימלית ובסיסית של כל אחד מאזרחי מדינת ישראל, גם ברמה של פיקוח על מוצאי יסוד אפילו, ההלכה היהודית מתייחסת לנושא הזה, גם ברמה של שמירה על בריאות, וכדומה.

אוריאל גנזל: שתי הערות שהן, ככה, הערות כלליות, שאני חושב שראוי להתייחס אליהם: 1 – הוזכרו פה כמה דברים לגבי מרכיבי הועדה, אני רוצה לתת צד נוסף.

אוריאל גנזל: הצד הנוסף זה שהצד הציבורי, נמצאים פה בחדר הרבה מאד.

חיים כץ: כן.

אוריאל גנזל: הזכרתי קודם שמזווית ראיה יהודית חלק מהאחריות על עזרה לזולת איננה רק של משרדי הממשלה והמדינה, אלא גם של הציבור.

אוריאל גנזל: ונמצאים פה בחדר הרבה מאד גופים שעושים את זה, ואין ספק שמוטב היה לכולנו שהמדינה תעשה את זה.

אוריאל גנזל: ויחד עם זאת, בתוך החברים בועדה הייתי מציע שיהיו בה קצת יותר נציגי ציבור ולא רק משרדי ממשלה, הן מזווית הראייה של מי שבא מהשטח ומכיר את הדברים ממחוזות שבהם הממשלה לא תמיד רואה אותם, והן מהצורך להביא את הכל.

חיים כץ: זה אנחנו מתווכחים עכשיו מי ישב באוטו שנגריל במגן דוד אדום?

חיים כץ: שאפילו לא יהיו כרטיסים, לא תהיה הגרלה נראה לי.

אוריאל גנזל: זה נכון.

אוריאל גנזל: וההערה שניה.

חיים כץ: יהיה חוק, אבל שיניים, אם לא יהיו לו שיניים אז.

אוריאל גנזל: אני רציתי להתייחס גם להערתך, חזרת עליה הרבה פעמים ובצדק לנושא השיניים.

אוריאל גנזל: להציע שיניים בטח גדולים וטובים ממני יציעו, ויגידו שזה יותר טוב בשלב הבא, אבל בכל זאת, משהו אחד שאפשר להציע, אם הועדה הזאת, או המועצה הזאת, היה לה חובה של דיווח אחת לשנה, או אחת לחצי שנה, על פי פרמטרים קבועים מראש באיזה נושאים היא צריכה לדווח, כבר עשינו איזה שהוא צעד, יהיה איזה שהוא תאריך.

חיים כץ: דיווח למי?

חיים כץ: לועדה?

אוריאל גנזל: כן.

אוריאל גנזל: לא, הועדה לציבור.

אוריאל גנזל: לא לועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: הועדה לציבור.

חיים כץ: הועדה שתקים היא ועדת העבודה והרווחה, ואז יש קונטרול.

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

חיים כץ: ואז יש קונטרול.

חיים כץ: לציבור זה בסדר.

חיים כץ: לא יקראו.

חיים כץ: אם הם מדווחים פה לועדה.

חיים כץ: אז יש קונטרול והם יכולים, בסדר.

אוריאל גנזל: זה המשפט הבא שרציתי לומר.

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

אוריאל גנזל: אני חושב שהדיווח פה לועדה, והדיווח לציבור כרגע, ובהתחשב בנתונים שהוזכרו לפני כן, והמגבלות, זה אולי הכלי היחידי שאפשר להעניק כבר בשלב הזה, אז עשינו איזה שהוא משהו שיכול לתת לו המשך.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: כן, אדוני.

נסים ציוני: שמי נסים ציוני.

נסים ציוני: אני מייצג את ארגון פתחון לב.

נסים ציוני: אני המנכ"ל של הארגון.

נסים ציוני: מברך כמו כולם את היוזמה הזאת, ואת חברי הכנסת שמובילים אותה.

נסים ציוני: הייתי רק רוצה לומר בקצרה שאם כבר מגייסים את כל התותחים ואת כל המאמץ הזה, לעניות דעתנו עדיף היה אם היינו תוקפים מלמעלה, כי הביטחון התזונתי הוא רק מרכיב אחד במושג שנקרא: עוני.

נסים ציוני: יש שם בריאות, יש תעסוקה, יש דיור.

נסים ציוני: כן, חיים, זה גדול יותר.

חיים כץ: מתחילים, בוא, איך אני אומר?

חיים כץ: עושים סדק בקיר.

חיים כץ: אתה לא תפוצץ את הקיר אם הוא יצוק בטון ותדפוק עם הראש.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: תפוצץ את הראש, לא את הקיר.

חיים כץ: תעשה סדק.

חיים כץ: אחר כך תדפוק.

חיים כץ: לאט לאט.

חיים כץ: אל תפרוץ אותו.

חיים כץ: צריך הרבה סבלנות.

חיים כץ: לא פותרים את כל הבעיות בבת אחת.

חיים כץ: מתחילים.

חיים כץ: באה רוחמה אברהם הציעה הצעת חוק, אמרה: נקים ועדה.

חיים כץ: אמרה אפילו בלי כסף.

חיים כץ: אם אנחנו נכניס שם מיליון, שניים, שזה ... תקציבי.

חיים כץ: וואלה! אז עשינו עוד צעד קדימה.

חיים כץ: ואחר כך אתה הולך לדברים אחרים, ויש שמטפלים.

חיים כץ: הנה, הכניסו עכשיו ביטוח שיניים חינם ילדים עד גיל 8.

חיים כץ: אחר כך זה ילך ויגדל.

חיים כץ: וכן הלאה, וכן הלאה.

חיים כץ: אתה בחקיקה אחת אתה לא מכסה הכל.

נסים ציוני: א' – אני מתחבר אל מה שאתה אומר.

נסים ציוני: אני מתחבר אל מה שאתה אומר, אבל כדאי שיהיה לנו מאחורי הראש שמה את ההבנה שביטחון תזונתי זה רק מרכיב אחד מנושא שנקרא: עוני, והיינו מאד שמחים אם היו מחוקקים חוק שמחייב את הממשלה להכין תכנית רב מערכתית, רב שנתית, שנתחיל היום ונגמור בעוד 10 שנים, אבל ניתן טיפול אחד לכל המרכיבים האלה שנקראים: עוני, ועוד פעם אני אומר זה לא כדי, חס וחלילה להחליש את היוזמה הנהדרת והמרגשת הזאת.

אילן גילאון: זה חוק.

אילן גילאון: נסים.

נסים ציוני: תודה רבה.

אילן גילאון: זה הייעוד של הממשלה.

אילן גילאון: לא צריך חוק.

אילן גילאון: רק שהיא לא עושה את זה.

חיים כץ: יש פה עוד מישהו שרוצה להגיד משהו?

חיים כץ: כן אדוני.

ציון גבאי: שמי ציון גבאי, ואני המנכ"ל של הקרן לידידות.

ציון גבאי: אני רוצה כמובן לברך כמו כולם על ההצעה הזאת.

ציון גבאי: אני רוצה להגיד שאסור לוותר על המאמץ של כן לשים כסף בחוק הזה.

ציון גבאי: בשביל לשים טיפה מספרים, זה לא בשמים.

ציון גבאי: מדובר על הצורך במזון בישראל הוא סדרי גודל בין 200 מיליון ל – 250 מיליון.

ציון גבאי: אני מייצג את הקרן לידידות ואני יכול לדבר בשם העמותות.

חיים כץ: אני רוצה 2 מיליון.

ציון גבאי: 2 מיליון?

חיים כץ: זה מה שאני רוצה שהועדה תוכל לעבוד כמו שצריך.

חיים כץ: אחר כך נראה מה הלאה.

חיים כץ: אתה כבר ב – 200 מיליון.

ציון גבאי: אני רוצה לשים אתגר.

חיים כץ: אתה ב – 200 מיליון.

חיים כץ: תראה, אתם יודעים הרבה על הכנסת, אבל 99 אחוז מאזרחי מדינת ישראל אין להם מושג איך מחוקקים חוק, ואיך הכנסת עובדת.

חיים כץ: אז אם החוק הזה יהיה בו 5 מיליון, צריך רוב של 50 בשביל להעביר אותו אם הממשלה מתנגדת.

חיים כץ: ולא תמצא רוב של 50.

חיים כץ: והחוק הזה לא יעבור קריאה טרומית, הוא לא יגיע לדיון בשולחן.

חיים כץ: 5 מיליון רוב של 50.

ציון גבאי: מצד שני יש יוזמה של הממשלה, של משרד הרווחה למיזם לביטחון תזונתי, ויש שם סדרי גודל של 20 מיליון שקל.

חיים כץ: זה הממשלה הסכימה.

חיים כץ: לא תקציבי.

ציון גבאי: בסדר גמור.

חיים כץ: ברגע שהיא מסכימה זה לא תקציב.

חיים כץ: מספיק רוב של אחד.

ציון גבאי: אני רוצה לקשור בין שני המאמצים.

ציון גבאי: אני חושב שהמגזר השלישי, ומגזר העמותות, ומה שאמר ערן, יש פה לפחות 100 מיליון שקל שהעמותות מגייסות בעניין הזה.

ציון גבאי: חסר חצי.

ציון גבאי: חסר עוד 100 מיליון שקל.

ציון גבאי: אני חושב שהעמותות יכולות, וחשוב שהעמותות ימשיכו לפעול בתחום הזה.

ציון גבאי: חשוב להגיד שהמדינה צריכה לספק את המזון, ולספק את המימון למזון, אבל צריך את המתנדבים, צריך להגיע לאנשים.

ציון גבאי: מי שיגיע בסוף לתת את המזון לאנשים זה אותן עמותות עם אותם מתנדבים, וצריך לחזק אותם.

ציון גבאי: אני בעד שיהיה להם יותר מעמד בתוך, גם בתוך החוק הזה, וגם בכל התהליכים האלה.

ציון גבאי: אני חושב שהעמותות יכולות להבטיח להביא חצי מהצורך של הכסף שצריך לספק מזון לעניים, וחסר את החצי השני, ולדעתי צריך לקרוא לממשלה לשים את החצי השני.

ציון גבאי: כמו שאתה אומר כרגע, משרד הרווחה הסכים לשים, ומשרד האוצר הסכים לשים עם סדרי גודל של 10, 20 מיליון שקל.

ציון גבאי: אני חושב שצריך לנסות לדחוף קדימה את המספר הזה, להגדיל אותו בשביל שגם יהיה כסף.

ציון גבאי: הדבר האחרון – יש תחום אחד.

חיים כץ: משרד האוצר הסכים בחוק הזה לשים 10 מיליון שקל?

ציון גבאי: לא בחוק הזה.

ציון גבאי: בנושא של הביטחון התזונתי הוא כבר שׂם שׁם כסף.

ציון גבאי: יש שם כסף.

ציון גבאי: צריך רק לדעתי כן לרכז את המאמצים.

ציון גבאי: נושא אחר בתחום המזון שלא מדובר עליו, ושצריך לשים אותו על השולחן זה הנושא של תינוקות.

ציון גבאי: אני חושב שאוכל לתינוקות בגיל 0 – 3 יש משפחות שלא מסוגלות לתת את האוכל הזה.

ציון גבאי: וחשוב, אם צריך לבחור דברים, אני הייתי מכוון לקבוצת הגיל 0 – 3, או לסבסד את האוכל לתינוקות, או לספק בטיפות החלב אוכל לנזקקים.

ציון גבאי: אבל הנושא של אוכל לתינוקות חשוב לשים אותו על השולחן של הועדה הזאת.

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אנחנו.

חיים כץ: כן, גבירתי.

דיאן לוין: שלום צהרים טובים.

דיאן לוין: ד"ר דיאן לוין, מנהלת המחלקה לחינוך וקידום בריאות בשירותי בריאות כללית, וגם נציגה של האגודה הישראלית למקדמי ומחנכי בריאות.

דיאן לוין: לברך על הוצאת החוק על כל ההיבטים החשובים שמוזכרים כאן.

דיאן לוין: אנחנו רואים שהפערים הבריאותיים הולכים וגדלים במדינת ישראל, וחלק גדול מהפער הזה הוא קשור להרגלי בריאות, והרגל בריאות בראש ובראשונה נושא של תזונה.

דיאן לוין: אז ההצעה הזו בהחלט יכולה לגעת בלב ליבו של בריאות של מדינת ישראל, וסגירת הפערים, כמו שאמרתי, שהולכים ...

דיאן לוין: אחד הדברים שמוזכר פה, ונאמר פה, של נושא של הנגשת מזון, וגורמים פה עוסקים בנושא של הנגשת מזון.

דיאן לוין: אנחנו גם חושבים שצריך, במסגרת היוזמה הזו גם לדון על איך להביא את המסרים החשובים האלה גם לציבור עצמו.

דיאן לוין: עד כמה חשוב שיבינו את סדר העדיפות שיש לשים בנושא של תזונה.

דיאן לוין: זה מזון, זה מסגרת של עשייה משפחתית, וזה בהחלט, לדעתנו, נושא שצריך להיות נדון במסגרת החוק, ובמסגרת היוזמה.

דיאן לוין: בנוסף לכך, אנחנו רואים שחלק גדול מהצרכים הם נובעים גם מהנושא של הפערים התרבותיים והבנת המסרים שניתנים, אז מאד חשוב שיוזמה שכזו תעסוק בנושא של התאמה תרבותית גם של הנושא של הביטחון התזונתי, וגם המסרים, וכל התקשורת שיש סביב הנושא.

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אנחנו נעבור להקראה.

חיים כץ: עשינו דיון דקלרטיבי.

חיים כץ: אז כל הישיבה הראשונה, כל מי שרוצה לדבר, ידבר.

חיים כץ: כן, גברתי.

מילכה בנזימן: מילכה מאגודת יד אליעזר.

מילכה בנזימן: אני ממש מרחשי הלב לומר תודה על מה שקורה כאן, ואני ממש מבקשת מהמקום שאני יושבת, בתוך עמי אנוכי יושבת, ואני אומרת לכם שהאדמה בוערת.

מילכה בנזימן: אנחנו תומכים ב – 14 אלף משפחות בחודש, אבל צריך הרבה יותר.

מילכה בנזימן: אז אנא, כמה שיותר מהר, בדחיפות האפשרית.

מילכה בנזימן: פשוט להציל, להציל את מה שאפשר.

חיים כץ: יש עוד מישהו פה שרוצה לדבר?

חיים כץ: המתכונת היא תהיה כזאת: אנחנו נעבור להקראת החוק.

חיים כץ: לסעיפים שאין לאף אחד בעיה, אנחנו נסמן ווי.

חיים כץ: אם יהיו סעיפים שיש מחלוקת, מישהו רוצה להעיר משהו, יגיד: אני מסתייג מזה.

חיים כץ: רוצה להוסיף.

חיים כץ: אנחנו עוזבים את זה.

חיים כץ: אני רוצה לעבור בהקראה ראשונה על כל החוק ולהוציא את כל מה שאין לנו מחלוקת עליו.

חיים כץ: אחר כך, בדיון השני, ניגע סעיף סעיף שיש מחלוקות, ונראה איפה אנחנו מקדמים, איפה, לאן אנחנו הולכים.

חיים כץ: או.קיי.

חיים כץ: אז לא נכנסים לא לויכוחים, לא לשום דבר בעניין עכשיו.

חיים כץ: הקראה.

חיים כץ: כל מה שבסדר – ווי.

חיים כץ: מה שלא בסדר, מה שיש למישהו, מספיק שמישהו אומר: אני רוצה לשנות, אני רוצה זה, אני עוזב את זה, הולך הלאה.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: בבקשה.

אייל לב ארי: "הצעת חוק המועצה הארצית לביטחון תזונתי, התשע"א - 2011.

אייל לב ארי: הגדרות 2.

אייל לב ארי: בחוק זה- "ביטחון תזונתי" – האפשרות לצרוך באופן סדיר מזון הכולל את כל אבות המזון הכולל את כל אבות המזון הנדרשים להתפתחות תקינה ולבריאות של האדם".

חיים כץ: יש לך הערה?

דורית אדלר: אבות המזון זה,

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: נגמר.

חיים כץ: לך הלאה.

קריאה: אדוני, סליחה רגע.

חיים כץ: לא, אין דיבורים.

חיים כץ: היא אמרה, אנחנו נדון על זה.

אייל לב ארי: "המועצה" – המועצה הארצית לביטחון תזונתי שהוקמה לפי סעיף 4".

חיים כץ: זה בסדר?

חיים כץ: יפה מאד.

אייל לב ארי: "תושב" – מי שהוא תושב לעניין חוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב) התשנ"ה-1995, לרבות תושב ישראל באזור כהגדרתו בסעיף 378 לחוק האמור".

חיים כץ: בסדר.

אייל לב ארי: "השר – שר הרווחה והשירותים החברתיים.

אייל לב ארי: מדיניות לקידום הביטחון התזונתי.

אייל לב ארי: 3.

אייל לב ארי: השר יהיה אחראי לקביעת מדיניות לקידום הביטחון התזונתי של כלל תושבי המדינה, ולנקיטת אמצעים לקידומו בהתאם לסדר עדיפויות שיורה עליו".

חיים כץ: הלאה.

אייל לב ארי: "הקמת המועצה 4.

אייל לב ארי: מוקמת בזה המועצה הארצית לביטחון תזונתי".

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

חיים כץ: ווי.

אייל לב ארי: "5.

אייל לב ארי: מינוי המועצה והרכבה.

אייל לב ארי: (ב) השר ימנה את חברי המועצה, חברי המועצה יהיו אזרחי ישראל ותושביה.

אייל לב ארי: (ג) המועצה תהיה בת 12 חברים, וזה הרכבה: (1) אדם שיש לו מומחיות וידע בתחומי הרווחה וחברה, שאינו עובד המדינה, והוא יהיה יושב ראש המועצה.

אייל לב ארי: (2) שני נציגי משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

אייל לב ארי: (3) נציג משרד האוצר.

אייל לב ארי: (4) נציג משרד החינוך.

אייל לב ארי: (5) נציג ".

קריאה: מסתייגת.

קריאה: לְמה?

חיים כץ: לך הלאה.

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: עזוב את כל.

קריאה: כל הסעיף הזה.

חיים כץ: עזוב את כל הסעיף.

חיים כץ: הלאה.

אייל לב ארי: "(ד) המועצה תמנה מקרב חבריה ממלא מקום ליושב ראש המועצה".

חיים כץ: הלאה.

אייל לב ארי: "(ה) בהרכב המועצה יינתן ביטוי הולם לייצוגם של בני שני המינים.

אייל לב ארי: (ו) הודעה על מינוי המועצה, על הרכבה ועל כל שינוי בהרכבה תפורסם ברשומות".

קריאה: חסר פה.

חיים כץ: את מסתייגת?

קריאה: כן.

חיים כץ: בסדר גמור.

אייל לב ארי: "תפקידי המועצה.

אייל לב ארי: 6.

אייל לב ארי: אלה תפקידי המועצה – (1) מהלכי תיאום או ישיבות תיאום, אכיפה, פיקוח והבקרה".

קריאה: אנחנו מתנגדים.

קריאה: משרד הרווחה.

חיים כץ: הלאה.

אייל לב ארי: "מהלכי תיאום, ישיבות תיאום".

חיים כץ: לא, לא, למה?

חיים כץ: היא מסתייגת.

קריאה: כל סעיף 6.

חיים כץ: גם מסעיף 6 (1) ו – (2)?

קריאה: איפה שכתוב ...

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

חיים כץ: לך ל – 7.

אייל לב ארי: תקופת כהונה.

אייל לב ארי: יושב ראש המועצה וחברי המועצה ימונו לתקופה של 3 שנים.

אייל לב ארי: השר, ושר האוצר רשאים להאריך את תקופת כהונתם בשנתיים נוספות.

אייל לב ארי: חברי המועצה שהסתיימה כהונתו לא יתמנה שוב לחבר המועצה אלא לאחר שחלפו 4 שנים.

קריאה: מסתייגים.

חיים כץ: הלאה.

אייל לב ארי: פקיעת כהונה – יושב ראש המועצה או חבר המועצה יחדל לכהן לפני תום תקופת הכהונה אם יתקיים אחד מאלה: (1) הוא התפטר במסירת מכתב התפטרות לשר.

אייל לב ארי: (2) הוא חדל להיות אזרח ישראל או תושב ישראל.

אייל לב ארי: (3) לעניין חבר המועצה – הוא נעדר משלוש ישיבות רצופות של המועצה, ולדעת יושב ראש המועצה לא הייתה סיבה סבירה להעדרו.

אייל לב ארי: ולעניין יושב המועצה – הוא נעדר משלוש ישיבות רצופות של המועצה, ולדעת השר לא הייתה סיבה סבירה להיעדרו.

אייל לב ארי: (4) הוא הורשע בפסק דין סופי בשל עבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לשמש חבר המועצה.

אייל לב ארי: (5) לעניין חבר המועצה – הוא מונה לתפקיד ניהולי פעיל בתחום המזון, ולעניין יושב ראש המועצה – הוא מונה לתפקיד כאמור או לעובד המדינה".

חיים כץ: יפה.

חיים כץ: 8 בסדר.

אייל לב ארי: "השעיה 9.

אייל לב ארי: השר רשאי להשעות את יושב ראש המועצה או את חבר המועצה מכהונתו אם הוגש נגדו כתב אישום בשל עבירה שמהותה, חומרתה ונסיבותיה מצדיקות את השעייתו.

אייל לב ארי: לא יחליט שר להשעות את יושב ראש המועצה או את חבר המועצה לפי העניין, אלא לאחר ששמע את טענותיהם.

אייל לב ארי: העברה מכהונה 10.

אייל לב ארי: השר רשאי להעביר את יושב ראש המועצה וחבר מועצה מכהונתו לפני תום תקופת כהונתו, אם נבצר ממנו דרך קבע למלא את תפקידו.

אייל לב ארי: 11.

אייל לב ארי: תוקף פעולות.

אייל לב ארי: קיום המועצה, סמכויותיה ותוקף החלטותיה ופעולותיה לא יפגעו מחמת שנתפנה מקומו של חבר בה, או מחמת ליקוי במינויו או בהמשך כהונתו.

אייל לב ארי: ניגוד עניינים 12.

אייל לב ארי: (א) חבר המועצה יימנע מהשתתפות בדיון או מהצבעה בישיבת המועצה אם הנושא עלול לגרום לו להימצא, במישרין, או בעקיפין, במצב של ניגוד עניינים בין תפקידו כחבר המועצה, ולבין תפקיד אחר שלו.

אייל לב ארי: חבר המועצה לא יטפל במסגרת תפקידו במועצה בנושא כאמור גם מחוץ לישיבות המועצה.

אייל לב ארי: (ב) התברר לחבר המועצה כי נושא שיידון במועצה עלול לגרום לו להימצא במצב של ניגוד עניינים כאמור בסעיף קטן (א), יודיע על כך ליושב ראש המועצה, ואם יתברר ליושב המועצה שהוא עלול להימצא במצב של ניגוד עניינים כאמור – יודיע על כך לשר.

אייל לב ארי: דיווח שנתי 13.

אייל לב ארי: (א) המועצה תגיש לממשלה ולועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת דין וחשבון על ביצוע תפקידיה ויפורטו בו גם המלצותיה.

אייל לב ארי: דין וחשבון לפי פיסקה זו יוגש אחת לשנה".

חיים כץ: מסתייג?

קריאה: מסתייגים.

אייל לב ארי: "14.

אייל לב ארי: איסוף מידע ושמירת סודיות.

אייל לב ארי: (א) לשם ביצוע תפקידיה לפי חוק זה רשאית המועצה לאסוף מידע ולשם כך לדרוש מכל גוף מבוקר, כמשמעותו בסעיף 9 לחוק מבקר המדינה, התשי"ח – 1958 [נוסח משולב] שקבע השר בהתייעצות עם שר המשפטים, מידע או דיווח בכתב או בכתב או בעל פה בעניין הנוגע לביטחון התזונתי, שהוא בתחום תפקידו, ובלבד שבמידע או בדיווח כאמור לא יועברו פרטים שעלולים לזהות אדם כמי שסובל מחוסר ביטחון תזונתי.

אייל לב ארי: (ב) גוף מבוקר כאמור בסעיף קטן (א) ימסור למועצה את המידע על פי דרישתה, אולם אין באמור בסעיף קטן זה כדי לחייב מסירת מידע שאין לגלותו על פי כל דין.

אייל לב ארי: (ג) שר המשפטים בהתייעצות עם השר יקבע הוראות בדבר אופן דרישת המידע והעברתו למועצה.

אייל לב ארי: (ד) בתקנות לפי סעיף קטן (ג) רשאי שר המשפטים לקבוע סייגים לעניין מידע שהוא סוד מסחרי, או סוד מקצועי, שהוא בעל ערך כלכלי, שפרסומו עלול לפגוע ממשית בערכו.

אייל לב ארי: ולעניין מידע הנוגע לעניינים מסחריים או מקצועיים הקשורים לעסקיו של אדם שגילויו עלול לפגוע פגיעה ממשית באינטרס מקצועי, מסחרי או כלכלי.

אייל לב ארי: (ה) מי שממלא תפקיד מכוח חוק זה, לא יגלה ידיעה או תוכן של מסמך שהגיע לידיו מתוקף תפקידו, אלא אם כן קיימת חובה על פי דין לגלות את המידע, או שבית המשפט התיר את גילוי המידע.

אייל לב ארי: (ו) המגלה ידיעה או תוכן של מסמך בניגוד לסעיף קטן (ה) דינו – מאסר שנה".

שי סומך: אדוני, הנוסח הגיע אלי רק אתמול.

שי סומך: הנושאים האלה צריכים להיבדק.

חיים כץ: כל הנושאים?

שי סומך: הנושא של המידע במיוחד.

שי סומך: כי הוא של שר המשפטים.

חיים כץ: איזה סעיף?

שי סומך: אני מדבר על סעיף 14.

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר.

חיים כץ: כל הסעיף?

שי סומך: אני צריך לבדוק אותו.

חיים כץ: למה לא אמרת את זה בהתחלה?

שי סומך: עכשיו אני אומר.

חיים כץ: למה לא אמרת בהתחלה?

חיים כץ: למה אתה, אתה רואה מה זה זמן?

חיים כץ: בן אדם מקריא.

חיים כץ: היית אומר: אני מסתייג.

חיים כץ: לא היינו מקריאים.

חיים כץ: אתה מבין איך אתה עובד? יעילות.

חיים כץ: יעילות.

חיים כץ: תצא מהשירות הציבורי, תעבוד במקום אחר, תראה שלא מבזבזים זמן סתם.

שי סומך: אני רוצה להגיד דבר כללי.

שי סומך: הנוסח הגיע אתמול.

שי סומך: אנחנו, אני צריך לבדוק כמה נושאים עם.

חיים כץ: אמרת את זה כבר.

חיים כץ: נו.

שי סומך: לא רק הסעיף הזה.

שי סומך: ואני שומר על הזכות בקריאה שניה, שלישית, או בדיון הבא.

אילן גילאון: תדע לך, זכותו.

שי סומך: להעלות הערות.

אילן גילאון: בסדר גמור.

חיים כץ: כן?

אילן גילאון: כן.

אילן גילאון: ואם הוא שוגה הפעם זה ממש לא נורא.

אילן גילאון: אני רוצה לדבר בזכותו.

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

חיים כץ: הלאה.

אייל לב ארי: "סדרי עבודת המועצה 15.

אייל לב ארי: (א) המועצה תקבע לעצמה את דרכי עבודתה ונהליה, ככל שאלה לא נקבעו בהוראות לפי חוק זה.

אייל לב ארי: (ב) המוצע התקיים דיונים פעם בחודש לפחות.

אייל לב ארי: (ג) המניין החוקי בישיבות המועצה הוא רוב חבריה, ובהם יושב ראש המועצה, או ממלא מקומו".

קריאה: אני מסתייגת.

חיים כץ: הלאה.

אייל לב ארי: "הקמת ועדות משנה 16.

אייל לב ארי: לשם מילוי תפקידיה רשאית המועצה להקים ועדות משנה ולהאציל להם מסמכויותיה.

אייל לב ארי: לוועדות המשנה כאמור רשאי יושב ראש המועצה לצרף מומחים, לרבות מקרב עובדי המדינה שישתתפו בדיוני ועדת המשנה כמשקיפים.

אייל לב ארי: איסור קבלת שכר 17.

אייל לב ארי: חבר המועצה, לרבות יושב ראש המועצה לא יקבל שכר בעד שירותיו במילוי תפקידו במועצה, אך יהיה זכאי לכיסוי הוצאות סבירות שהוציא בקשר למילוי תפקידו על פי כללים שקבעו השר ושר האוצר".

רבקה לויפר: אני צריכה לבדוק את זה.

רבקה לויפר: אני ראיתי את זה אתמול.

חיים כץ: איזה סעיף?

רבקה לויפר: 17.

אייל לב ארי: "מתן שירותים למועצה ותקציב (א) משרד הרווחה ושירותים חברתיים".

חיים כץ: עכשיו אנחנו ממשיכים עד שאנחנו מסיימים את החוק.

חיים כץ: איך תבדקי את זה?

חיים כץ: איך את תבדקי?

חיים כץ: איך הוא יבדוק?

רבקה לויפר: אם ישלחו ...

רוחמה אברהם-בלילא: כדאי שתלכו לבדוק עכשיו.

רבקה לויפר: 18 גם אני מסתייגת.

קריאה: 18 (ב) אנחנו רוצים לבדוק עוד משהו.

קריאה: אם זה אפשרי הפעולה הזאת.

חיים כץ: נגמר 18.

אייל לב ארי: שמירת דינים 19.

אייל לב ארי: חוק זה בא להוסיף על הוראות כל דין, ולא לגרוע מהם.

אייל לב ארי: ביצוע ותקנות 20.

אייל לב ארי: השר הממונה על ביצוע חוק זה, והוא רשאי, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, להתקין תקנות בכל הנוגע לביצועו.

חיים כץ: רשאי או חייב?

אייל לב ארי: רשאי.

חיים כץ: אני מסתייג.

אייל לב ארי: תחילה.

אייל לב ארי: תחילתו של חוק זה.

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי.

חיים כץ: אנחנו חוזרים להתחלה.

חיים כץ: עברנו.

חיים כץ: אנחנו יודעים מה אנחנו מסכימים, מה אנחנו לא מסכימים.

חיים כץ: בסעיף 2, בהתחלה, ביטחון תזונתי.

חיים כץ: מה רצית להגיד.

חיים כץ: גבירתי?

דורית אדלר: בסעיף 2 – אבות המזון זה מונח שכבר לא משתמשים בו בשפה המקצועית.

דורית אדלר: מדברים על רכיבים תזונתיים.

דורית אדלר: אז אני מציעה לאמץ את המינוחים המקובלים היום.

רוחמה אברהם-בלילא: שבמקום אבות מזון יהיה מה?

חיים כץ: רכיבים תזונתיים.

דורית אדלר: מכלול הרכיבים התזונתיים.

חיים כץ: יש פה מישהו שמתנגד לזה?

אריה אלדד: אבות המזון מקובל לחשוב שהם אוכל, שתייה וחמוצים, וזה לא נכון.

חיים כץ: אז רכיבים תזונתיים?

דורית אדלר: מכלול.

רוחמה אברהם-בלילא: מכלול הרכיבים התזונתיים.

קריאה: מכלול.

קריאה: אז תרשום?: מכלול הרכיבים.

ערן וינטרוב: אני רוצה להציע הגדרה שלנו לביטחון תזונתי זה: התזונה המינימלית הדרושה לקיום מאוזן ותקין.

ערן וינטרוב: או לשלב אותו.

חיים כץ: הכוללת את כל הרכיבים, את כל מה?

רוחמה אברהם-בלילא: את כל הרכיבים התזונתיים.

חיים כץ: את כל הרכיבים התזונתיים.

רוחמה אברהם-בלילא: מכלול הרכיבים.

חיים כץ: את מכלול הרכיבים.

דורית אדלר: המונח מינימום הוא לא נכון בתזונה, דרך אגב.

דורית אדלר: כן.

חיים כץ: אין מינימום.

רוחמה אברהם-בלילא: אין מינימום.

חיים כץ: אין דין אחד כמשנהו.

דורית אדלר: לא, כי אחר כך זה הולך דווקא לא טוב.

דורית אדלר: אנחנו מדברים על מכלול הרכיבים התזונתיים לפי המלצות המקובלות בעולם.

דורית אדלר: לפי המלצות המקובלות בעולם.

חיים כץ: כן?

אור רוזנמן: לפני שאנחנו עוברים לסעיף 2, הצעת החוק המקורית הופיע סעיף 1 כסעיף מטרה שאנחנו, אומנם יש פה איזה שהיא בעיה משפטית מול זכותו של אדם להתפרנס בכבוד, וכו', אבל אנחנו חושבים כסעיף דקלרטיבי והצהרתי למדינת ישראל הוא מאד חשוב.

רוחמה אברהם-בלילא: אין שום בעיה מבחינתי.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: למה הממשלה מתנגדת?

חיים כץ: איפה הסעיף הזה?

חיים כץ: סעיף 1 בחוק הראשוני.

חיים כץ: מי מהממשלה מתנגד?

חיים כץ: משרד המשפטים?

חיים כץ: למה?

שי סומך: הנימוק כאן הוא לא ...

שי סומך: לפחות הנימוק שלי.

חיים כץ: מה הנימוק שלך?

שי סומך: אני צריך כמה דקות להסביר את העניין.

חיים כץ: תסביר.

שי סומך: יש יחסי גומלין בעולם ובכלל בין הבטחת הכנסה לבין ביטחון תזונתי לכלל התושבים.

שי סומך: אני לא מדבר על ביטחון תזונתי לאוכלוסייה כזאת, לאוכלוסייה אחרת, לתלמידים, ילדים, קשישים.

שי סומך: אני לא מדבר על ביטחון תזונתי לאוכלוסיות מסויימות, או על עמותות שנותנות.

שי סומך: אני לא מדבר על המצב הקיים היום.

שי סומך: אני מדבר על ביטחון תזונתי כמו בארצות הברית למשל.

שי סומך: תלושי המזון.

שי סומך: יש יחסי גומלין.

שי סומך: זאת אומרת, כשבודקים למשל, מי נותן ביטחון תזונתי בחוקות וגם בפועל, רואים שמדינות עולם שלישי נותנות ביטחון תזונתי, וארצות הברית.

חיים כץ: ואנחנו שונים?

שי סומך: אנחנו שונים.

חיים כץ: מארצות הברית אני מתכוון.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו ... את ארצות הברית בהרבה מאד מובנים, אז מה בעניין הזה?

שי סומך: עדיין מעליהם במדד ...

חיים כץ: מארצות הברית?

שי סומך: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: לא רחוקים בהרבה מהם רק.

שי סומך: אני לא נגד ביטחון תזונתי לאוכלוסיות מסויימות.

שי סומך: אני אומר על ביטחון תזונתי לכלל התושבים.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: אני החלטתי שזה יהיה בסעיף ראשון.

חיים כץ: אתה יכול להסתייג.

שי סומך: אדוני.

חיים כץ: אתה יכול להסתייג.

חיים כץ: תסלח לי אדוני, אתה יכול להסתייג.

שי סומך: אבל אני אבקש.

חיים כץ: אתה יכול לבקש.

שי סומך: אני הייתי חבר בועדה הבין המשרדית, שאף הייתה ועדה ציבורית שהיא לא המליצה לתת לכלל התושבים.

שי סומך: עכשיו, בארצות הברית למשל, אפשר להגיד גם וגם.

שי סומך: שיהיה גם הבטחת הכנסה וגם.

שי סומך: מה שקורה בארצות הברית הוא מעניין.

שי סומך: בארצות הברית יש הבטחת הכנסה זמנית נמוכה, היא ניתנת ל – 5 שנים, ואחרי 5 שנים, ולפעם אחת בחיים לפי מה שאני יודע.

שי סומך: וזהו.

שי סומך: עכשיו, ארצות הברית יכלה לתת הבטחת הכנסה כזאת עלובה בגלל שהיה לה את התלושי מזון.

שי סומך: אני אתן דוגמא ממה שקרה אצלנו.

שי סומך: בשנת 2002 משרד האוצר, זה דבר שלא ידוע כל כך, הוא לא היה בתקשורת, אבל משרד האוצר רצה לשלול קצבת הבטחת הכנסה מאנשים צעירים.

שי סומך: נדמה לי שהם התחילו ב – 28, ואחר כך ירדו ל – 25.

שי סומך: אנחנו כמשרד המשפטים אמרנו: יש זכות לקיום אנושי מינימלי, אנחנו מתנגדים לשלילת הבטחת הכנסה.

שי סומך: הבטחת הכנסה זה המינימום.

שי סומך: אני מאמין שבעולם שבו היה ביטחון תזונתי לכלל התושבים לא היה לנו מה לומר מבחינה חוקתית.

שי סומך: כי ביטחון תזונתי נותן את הצרכים המינימליים.

שי סומך: לכן, העולם הזה של ביטחון תזונתי אוניברסאלי הוא לא קיים באירופה.

שי סומך: הוא לא, הועדה הציבורית, אף איש אקדמיה שם לא המליץ על ביטחון תזונתי לכלל התושבים.

שי סומך: בחוקות בעולם, יש 22 מדינות.

רוחמה אברהם-בלילא: אם נוריד את המילה: כלל, זה יהיה לך, אם נוריד: כלל, וזה יהיה: תושבי, אזרחי ישראל, זה בסדר?

שי סומך: הנושא של הכלל הוא בעייתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אז רגע, אדוני, אם אנחנו נציע.

שי סומך: ...

שי סומך: משרד המשפטים הנושא של הכלל.

שי סומך: שיהיה ביטחון תזונתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אם נציע שמטרת החוק זה.

חיים כץ: מטרת החוק זה, תקשיבי.

רוחמה אברהם-בלילא: בלי: כלל.

חיים כץ: מטרת החוק זה להבטיח לקיים את הביטחון התזונתי של תושבי מדינת ישראל, זה בסדר?

שי סומך: לא, זה אותו דבר.

חיים כץ: מה זה אותו דבר?

חיים כץ: אמרת כלל מפריע לך.

שי סומך: לא, אבל.

חיים כץ: אתה אימפריאליסט אני רואה.

חיים כץ: אתה משתלט.

חיים כץ: מילה אחת אתה מקבל, אתה רוצה עוד כמה מילים.

שי סומך: לא, אבל זה אותו דבר.

חיים כץ: מה זה אותו דבר?

חיים כץ: אפילו נראה יותר טוב בלי הכלל.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון.

חיים כץ: זה נשמע, נקרא יותר טוב.

שי סומך: הכלל, מבחינה מהותית שזה לא ישתמע,

אורלי לוי אבקסיס: חיים, אבל נאמר פה איזה משפט שהייתי רוצה.

שי סומך: הביטחון התזונתי על בסיס ערך כבוד האדם.

אורלי לוי אבקסיס: האם יתכן מצב שברגע שיעבור החוק הזה אז הבטחת הכנסה תרד?

שי סומך: אני חושב שהתהליכים, התהליכים הציבוריים שקורים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה מה שנאמר עכשיו בסבטקסט שלו, וצריך לדעת, וצריך להיערך לזה, כדי לעצור את זה כל עוד אפשר.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: טוב.

שי סומך: לא, זה לא.

אורלי לוי אבקסיס: שלא יקרה מצב?

אורלי לוי אבקסיס: שאנחנו פה יוצא שכרנו בהפסדנו.

חיים כץ: אורלי, אנחנו לא שם.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר זה מקודם.

חיים כץ: הוא אמר, אז הוא אמר.

חיים כץ: מותר לו להגיד.

חיים כץ: נו, מה?

חיים כץ: אורלי, אנחנו לא שם.

שי סומך: אז אם אפשר להגיד למשל כך: מטרת חוק זה להבטיח ולקיים את הביטחון התזונתי על בסיס ערך כבוד האדם וכו'.

שי סומך: זאת אומרת, הנושא של כלל תושבי מדינת ישראל הוא.

חיים כץ: אין כלל יותר.

חיים כץ: אז מה נרשום?

חיים כץ: עזה?

שי סומך: זה אותו דבר.

רוחמה אברהם-בלילא: לקיים את הביטחון התזונתי על בסיס ערך כבוד האדם.

רוחמה אברהם-בלילא: זה גם מתקבל על הדעת.

רוחמה אברהם-בלילא: אם אתה לוקח את זה: מטרת חוק זה להבטיח ולקיים את הביטחון התזונתי.

חיים כץ: מה אתם אומרים?

רוחמה אברהם-בלילא: על בסיס ערך.

אור רוזנמן: במדינת ישראל.

אור רוזנמן: אין בעיה.

שי סומך: במדינת ישראל.

שי סומך: בלי: כלל, ובלי: תושבי.

קריאה: זה סעיף דקלרטיבי.

קריאה: זה יותר בשביל ההצהרה.

אורלי לוי אבקסיס: ...

אורלי לוי אבקסיס: לכלל תושבי מדינת ישראל.

שי סומך: בכל מקרה תושבים זה אנשים שגם ככה חוסים תחת חוק הביטוח הלאומי.

חיים כץ: לא, לא, אם אתה אומר: במדינת ישראל, זאת אומרת, אם יש שב"חים שהסתננו, זה מכסה גם אותם.

שי סומך: אבל בהגדרות יש לנו תושב.

חיים כץ: הוא לא תושב.

חיים כץ: אבל עכשיו אתה שם את ההגדרות.

שי סומך: סעיף ההגדרות מכיל הגדרה של תושב.

אייל לב ארי: צריכה להיות הלימה בין סעיף המטרה, לבין סעיף ההגדרות.

אייל לב ארי: כי אם אנחנו בסעיף המטרה שאנחנו שמים אותו בתור.

חיים כץ: אתה בתור אתה יודע שהמבוא, המבוא וה"הואילים" זה כל ההסכם.

חיים כץ: אתה נכנס למבוא ול"הואילים" והשאר זה כבר לא חשוב.

אור רוזנמן: לעניות דעתי, אם אין בהגדרה, בסעיף 1, את המושג: תושב, ממילא זה לא יחול על מי שהוא לא תושב.

אור רוזנמן: כי ההגדרות יצומצמו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שזה בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: שאין בעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: כי אחרי זה אתה יורד לפירוט.

קריאה: לדעתי צריכים לבדוק את זה, כי מדינת ישראל נדמה לי חתומה.

חיים כץ: משרד המשפטים.

חיים כץ: מטרת החוק זה להבטיח לקיים את הביטחון התזונתי של תושבי מדינת ישראל, וכן הלאה, וכן הלאה, אחרי ראשונה, תבוא בהצעות, נדון.

חיים כץ: נגמר.

קריאה: אנחנו מסתייגים מזה.

חיים כץ: נגמר.

חיים כץ: גברת.

חיים כץ: לא מתואם.

חיים כץ: יש לך אופציה, את יודעת?

חיים כץ: לשלוח מישהו שיגיש הסתייגות.

חיים כץ: בסדר גמור גברת, בסדר.

חיים כץ: כמה את משלמת על החוק?

קריאה: יש פה הסתייגות.

חיים כץ: איפה שאת לא משלמת, את יודעת?

חיים כץ: מי שלא משלם, אם הוא לא נבחר לכנסת גם הוא לא יכול להצביע, ואז יש לו בעיה, והוא צריך לבחור מישהו שצריך להצביע.

חיים כץ: ואצלנו באוצר אם אנחנו לא משלמים, פה בועדה גם לא מקבלים.

חיים כץ: פה מי שמשלם – מקבל.

חיים כץ: מי שלא משלם – לא מקבל.

שי סומך: ברור שלניהול והפעלה זה לא מתאים.

שי סומך: המילים: ניהול והפעלה לא מתאימים לגוף החוק.

חיים כץ: תייעץ, תסייע, תשבו על ניסוחים.

חיים כץ: תשב על ניסוחים.

חיים כץ: לא לנסח עכשיו.

חיים כץ: אתה תתאם במשרד הרווחה ניסוחים, שנבוא לדיון הבא, ומשרד האוצר אם רוצה גם לבוא, רוצה להיות טרמפיסט, בבקשה.

חיים כץ: ולדיון הבא תבואו עם מינימום שינויים ניסוחיים, למה אני אביא את זה בדיון הבא להכנה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: בסדר?

חיים כץ: אנחנו בסעיף 3, בעקרונות.

חיים כץ: מי הסתייג שם?

חיים כץ: כן.

ערן וינטרוב: בטיוטה הקודמת של הצעת החוק היה כתוב:

ערן וינטרוב: כל אדם בישראל זכאי לביטחון תזונתי.

חיים כץ: זה מחקנו כבר שכל אדם.

חיים כץ: מחקנו.

רוחמה אברהם-בלילא: זה צריך להיות בהתאמה ובהלימה לסעיף הראשון.

חיים כץ: מחקנו: כל, כל.

ערן וינטרוב: זה עניין דקלרטיבי על בסיס חוק יסוד כבוד האדם וחירותו ...

ערן וינטרוב: הדבר הזה.

ערן וינטרוב: זה זכות יסוד.

ערן וינטרוב: מה?

ערן וינטרוב: למה להתנגד לזה?

ערן וינטרוב: למה להוריד את זה?

ערן וינטרוב: למה לא להכניס את זה?

חיים כץ: מה אומר משרד המשפטים?

שי סומך: יש 22 חוקות בעולם שיש ביטחון תזונתי.

שי סומך: כולם שם מדינות עולם שלישי, לפי מה שאני יודע, בבדיקה שהייתה.

חיים כץ: גם אנחנו בהרבה נושאים אנחנו רפובליקת בננות.

שי סומך: אבל עוד פעם, אם ייושם העיקרון הזה אני חושש, עוד פעם, אם באמת ייושם העיקרון הזה אני חושש שזה יפגע בהבטחת הכנסה, כי תהיה לגיטימציה להוריד את הבטחת ההכנסה כשיש ביטחון תזונתי לכל.

רוחמה אברהם-בלילא: מה הקשר?

שי סומך: מה קורה בארצות הברית?

חיים כץ: בוא תסביר לי.

חיים כץ: אם אתה בא לועדה מייעצת, שבהגדרה שלה היא ועדה מייעצת, והיא מייעצת את לשפר את המצב של האנשים ומה לתת את אבות המזון, את כל אבות המזון, לא ג'אנק פוד.

חיים כץ: מה זה נוגע להבטחת הכנסה?

חיים כץ: בוא תסביר לי.

חיים כץ: הייעוץ, אתה לוקח דמי ייעוץ, אתה פותח חברת ייעוץ, מה זה נוגע לכסף שאתה משלם הבטחת הכנסה?

חיים כץ: בגלל שאתה נותן ייעוץ?

חיים כץ: מה קורה?

שי סומך: סעיף 3 לא מדבר על הועדה.

חיים כץ: אז בוא.

שי סומך: סעיף 3 לא מדבר על המועצה, הוא מדבר על השר.

שי סומך: הוא אומר: השר יפעל לקידום.

רוחמה אברהם-בלילא: נו?

חיים כץ: אז מה אם הוא מקדם?

חיים כץ: הוא פועל לקידום.

חיים כץ: הוא עוד לא הביא כלום.

שי סומך: אבל זה כלל התושבים.

שי סומך: בהצהרה זה מדבר.

חיים כץ: אתה מבין את הפילוסופיה שלכם?

חיים כץ: אתה מבין?

חיים כץ: שהוא יפעל, השר, רחמנא ליצלן, יפעל שיהיה טוב לכל, לכלל התושבים במדינת ישראל.

חיים כץ: איזה מגזרים אתה רוצה להוציא?

חיים כץ: בואו נקבע איזה מגזרים אתה רוצה להוציא שלא יהיה להם טוב?

חיים כץ: יש כאלה?

שי סומך: ממה שכתוב כאן זה תלושי מזון.

שי סומך: מה שכתוב כאן זה תלושי מזון.

שי סומך: זה לא, אני לא חושב.

רוחמה אברהם-בלילא: איפה כתוב תלושי מזון?

שי סומך: רק עם תלושי מזון אפשר להבטיח.

רוחמה אברהם-בלילא: איפה יהיה כתוב תלושי מזון?

רוחמה אברהם-בלילא: מה התרגום הזה שלך?

רוחמה אברהם-בלילא: אני ממש לא מבינה את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: איפה כתוב: תלושי מזון?

שי סומך: אני לא חושב שאנחנו מגיעים ממקומות שונים.

שי סומך: מתן פתרון אוניברסאלי בתחום המזון לכל תושבי מדינת ישראל, זה תלושי מזון.

שי סומך: אני לא רואה עמותות שיהיו.

רוחמה אברהם-בלילא: נו, באמת.

חיים כץ: שי.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מה זה גולשים.

שי סומך: אתם רוצים לקיים את העולם שיש היום.

חיים כץ: הדיון במועצה.

אילן גילאון: אני לא יודע, אני חושב שאני לא מבין את החוק, אדוני.

חיים כץ: אז נעשה דיון נוסף להסברים.

חיים כץ: לדקלרציות.

רוחמה אברהם-בלילא: כבר יש הבטחת הכנסה, וכבר יש תלושי מזון.

אילן גילאון: אני מבין שמדובר בגוף מייעץ איך יוצרים מצב שיהיה ביטחון תזונתי?

אילן גילאון: וביטחון תזונתי בריא.

אילן גילאון: זה מה שאני מבין פה.

חיים כץ: טוב.

אילן גילאון: הרזולוציות האלה, אם אני צריך לדעת שזה הולך להיות בתלושים, או באיזה ... החוק הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: מה היושב ראש אומר לגבי סעיף 3?

חיים כץ: מה שאני אומר אני אומר למשרד המשפטים, משרד האוצר ומשרד הרווחה.

חיים כץ: לי יש כוונה בוועדה להעביר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

חיים כץ: זאת אומרת, במהרה, יכול להיות אפילו בשבוע הבא.

חיים כץ: אנחנו נבוא לפה פעם נוספת.

חיים כץ: אנחנו נאשר אותו לקריאה ראשונה.

חיים כץ: אז כמה שתצליחו לעבור על ניסוחים כן ייטב.

חיים כץ: ניסוחים, דקלרציות ואל תשכחו לרגע שאתם לא המחוקקים.

חיים כץ: אל תשכחו לרגע שאתם עובדים אצלנו, ואנחנו לא עובדים אצלכם.

חיים כץ: תזכרו את זה.

חיים כץ: למה אם תירצו יותר מידי, לא תקבלו כלום.

חיים כץ: תכניסו לכם לראש, לפחות בועדה הזאת, אנחנו לא עובדים אצלכם.

חיים כץ: תכניסו את זה לראש.

חיים כץ: יכול להיות במקומות אחרים כן, פה אנחנו לא עובדים אצלכם.

חיים כץ: ואנחנו נעביר, ואם תירצו תוכלו להסתייג ולעשות מה שאתם רוצים.

חיים כץ: תביאו ח"כים שיסתייגו במליאה מה שאתם רוצים.

חיים כץ: זה לשנייה, שלישית.

חיים כץ: אבל המגמה שלי להעביר את זה, גם ככה החוק הזה הוא חסר כסף, חסר תנופה.

חיים כץ: אז אם אתם רוצים לעקר אותו לגמרי, חבל על הזמן.

חיים כץ: זה לא פה המקום.

חיים כץ: אז אנחנו נעשה, במהלך החודש הקרוב.

חיים כץ: אנחנו באמצע החודש.

חיים כץ: דיון הכנה לקריאה ראשונה, עם הצבעות.

חיים כץ: תשבו עם הועדה, תיראו איפה אנחנו חיים, תעברו על ניסוחים, ותהיו פשרניים.

חיים כץ: עכשיו זה היה הפעם אחרונה שנתנו כל מי שהסתייג נפל.

חיים כץ: נגמר הסרט הזה.

חיים כץ: לכל אחד שירגיש: הנה, הוא ניצח קצת.

חיים כץ: עשו הסעיף שהוא אמר: לא.

חיים כץ: לא יהיה.

חיים כץ: אבל בשורה התחתונה אנחנו צריכים למצות את הדיון ולהחליט על כל הסעיפים.

חיים כץ: אל תשכחו שאתם לא ח"כים.

אורלי לוי אבקסיס: חיים, השאלה אם אפשר להכניס פה איזה שהוא חישוק שמחר, מחרתיים לא יפגעו בהבטחת הכנסה.

חיים כץ: לא.

אורלי לוי אבקסיס: ...

אורלי לוי אבקסיס: את מה שהוא אמר.

חיים כץ: אז הוא אמר.

חיים כץ: יש ביידיש, את טובה ביידיש.

חיים כץ: יש משפט: האט ער געזוגט.

חיים כץ: אז הוא אמר.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: לא קרה כלום.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.