ועדת הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 172, 2011-03-23 10:00

יריב לוין: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: על סדר יומנו דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת בן-ארי, בנושא: "פגיעה בחופש התנועה של חבר הכנסת בטיעון של שמירה על ביטחונו".

יריב לוין: אני מוכרח לומר בפתח הישיבה שלצערנו אנחנו נדרשים שוב לעניין הזה, ואני אאפשר לחבר הכנסת בן ארי להציג את ההצעה, אחר כך אתייחס מעבר לארוע הספציפי גם לנסיון שלנו להתמודד עם העניין במישור הרחב יותר של קביעת איזשהו נוהל שיסדיר את הנושא באופן מתאים.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת בן-ארי.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב ראש, הטיעון שלי פה הוא מאוד פשוט.

מיכאל בן-ארי: כפי שאמרתי לך בתחילת הדיון, אני מוטרד מאוד.

מיכאל בן-ארי: נשמע את ההסברים של אנשי המשטרה, ואני רואה שיש פה גם נציגים של צה"ל במקום, אף כי ההיתקלות שלי לא הייתה עם אנשי צה"ל אם אני מבין נכון.

מיכאל בן-ארי: בסך הכול אני לא יודע בדיוק את מי פגשתי, הם לבשו מדים כמו של סרבלים, כמו של שוטרים, חלקם היו רעולי פנים, כולם היו מכוסי תגים, איש לא הזדהה ממש.

מיכאל בן-ארי: ביקשתי לראות תעודה, מיותר לציין שאיש מן הנוכחים הללו לא הראה לי תעודה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מדברים על אירוע שהיה בחוות גלעד ב-28 לפברואר, באירוע הזה אני הגעתי לשם אחרי שבע בבוקר, בעצם אחרי המהומה הגדולה שכרגע יש עליה בין היתר דיון בו שבו נורו אנשים, זה השלב של מה שנקרא - "אנשים שם ליקקו את פצעיהם תרתי משמע".

מיכאל בן-ארי: אני הגעתי למקום כאיש ציבור, ואני חייב להגיד לך דבר אחד שיהיה ברור פה לשוטרים - זה לא הפעם הראשונה שאני מגיע למקום כמו למקומות אחרים.

מיכאל בן-ארי: לפני חודשיים או שלושה, הגעתי לחוות גלעד בעקבות אירוע אחר שהיה שם, בעקבות כוונה של המשטרה להחרים משאית שהביאה לשם קלקרים למקום, למפעל בטון.

מיכאל בן-ארי: הם החליטו מסיבתם שלהם לעצור את המשאית ולהחרים אותה, יהודי שבא מדימונה.

מיכאל בן-ארי: אני הגעתי למקום, ראיתי שהעסק הולך להיות נפיץ מאוד.

מיכאל בן-ארי: פעולה שלי במשך למעלה משעתיים מול האנשים הייתה להרגיע את הרוחות ולתת לצבא ולמשטרה לעשות את מה שהם רוצים.

מיכאל בן-ארי: אמרתי להם לאחר מכן נטפל מול הגופים, אמרתי על פניו זה נראה לא חוקי וכו', אבל בואו נחסוך את ההיתקלות, בואו נחסוך את ההתקוטטות, בואו נחסוך את העמידה מול אנשי החוק.

מיכאל בן-ארי: ואותו ערב נגמר - לקחו את המשאית והיה מה שהיה ונגמר העניין.

מיכאל בן-ארי: לצערי הרב, לקחו את המשאית, אבל לשמחתי הצלחתי להרגיע שם את הרוחות כאיש ציבור, וזה לא המקום היחיד.

מיכאל בן-ארי: אני נאלץ לספר פה עוד מקרה.

מיכאל בן-ארי: לפני כמה חודשים ביקשתי שיביאו לי את החומר בעניין הזה, היה לי מקרה במשטרת מעלה אדומים.

מיכאל בן-ארי: נעצרו למעלה מ-50 צעירים ביריחו, הגיעו למשטרת מעלה אדומים, היו שם במשך שעות חלק באוטובוס לאחר מכן.

מיכאל בן-ארי: משטרת מעלה אדומים לא הייתה ערוכה לחלוטין לקבל אותם, לחלוטין לא מכל הבחינות האפשרויות – לא מזון, לא חקירות, לא שום דבר.

מיכאל בן-ארי: הגעתי למקום, פגשתי את מפקד התחנה ואת הקמב"צ והם ביקשו להיעזר בי.

מיכאל בן-ארי: ניגשתי לאנשים, ביקשתי מהם להזדהות, זירזתי את כל התהליך.

מיכאל בן-ארי: בסביבות 11 בלילה, היה שם חדר שבו נתנו חתימות אצבעות לאנשים שהיו שם.

מיכאל בן-ארי: עמדה שם נערה קטינה, נכנסתי לחדר חקירות לשאול, רציתי לדעת שכל אחד הגיע למקומו, ילדים קטינים.

מיכאל בן-ארי: אחת עשרה בלילה, ילדה, נכנסתי לשאול אותה האם כבר נחקרת, זאת אומרת האם סיימת את החקירה?

מיכאל בן-ארי: התנפלה עליי שם שוטרת בחמת זעם, דחפה אותי, אמרתי לה אני חבר כנסת.

מיכאל בן-ארי: אחרי שהוציאו אותי החוצה, בא הקמב"צ אלי להתנצל, מישהו בשם אלי זיתון.

מיכאל בן-ארי: בא לפניי מפקד התחנה להתנצל, אני הייתי מאוד נזהר, אמרתי אני אלך להתלונן על זה.

מיכאל בן-ארי: אמרתי, נגמר העניין, גמרנו את הלילה הזה, אני הולך הביתה.

מיכאל בן-ארי: אני מקבל פה מכתב מיושב ראש הכנסת ממשטרת ישראל תלונה נגדי, תלונה נגדי.

מיכאל בן-ארי: למה אני מספר את הסיפור, לכאורה מה זה קשור?

מיכאל בן-ארי: זה קשור לעניין של מדיניות של חיפוי, של חוסר יכולת לומר טעינו, סליחה.

מיכאל בן-ארי: היו שם חילופי מכתבים, הם הודו שאני נעזרתי בהם.

מיכאל בן-ארי: היושב ראש, אגב, בהגינותו - - -

יריב לוין: שהם נעזרו בך.

מיכאל בן-ארי: שהם נעזרו בי כדי לסגור את העניין שם, לא ידעו מה לעשות שם.

מיכאל בן-ארי: תאמין לי, נכנסו לשטח צבאי סגור, פשע, אחד הפשעים הגדולים.

מיכאל בן-ארי: הם לא ידעו מה לעשות איתם, אני הייתי שם, הם לא ידעו מה לעשות.

מיכאל בן-ארי: אני הייתי צריך לשלוח את מי שהיה איתי שנהג לי באותו זמן, שיקנה להם מזון.

מיכאל בן-ארי: הילדים האלה היו עצורים מאחר הצהריים עד שעות הערב המאוחרות בלי טיפת מזון.

מיכאל בן-ארי: המשטרה לא הייתה ערוכה לזה, אני לא מאשים אותם.

מיכאל בן-ארי: במקום להגיד לי תודה, אני מקבל מכתבי תלונה שקריים, נוראיים.

מיכאל בן-ארי: זה הגיע ליושב ראש פה, והיושב ראש הבין, וגם אייל ינון הבין שזה רצוף שקרים.

מיכאל בן-ארי: על אף הכול, למרות זאת, הם ממשיכים להחזיק כבקרנות המזבח.

מיכאל בן-ארי: פניתי לרל"ש לאודי סלבי, אמרתי לו אני מבקש ממך, אני לא רוצה לעשות מאומה, אני לא רוצה לגשת לתביעת דיבה, תבדקו את עצמכם.

מיכאל בן-ארי: אתה חושב שמישהו בדק את עצמו?

מיכאל בן-ארי: קיבלתי עוד דחייה.

מיכאל בן-ארי: התחושה היא כמו שאמרתי לך קודם, אני מגיע למקום, מראה להם תעודה של חבר כנסת, אנחנו יודעים שאתה חבר כנסת.

מיכאל בן-ארי: אמרתי, רבותיי, כתוב פה אחורה שיש לי חופש תנועה.

מיכאל בן-ארי: אפילו לשטח צבאי סגור כמו שאתם יודעים יש לי חופש תנועה, אלא אם כן יש צו של אלוף, והאלוף נמצא במקום, יש הרי כללים, אתה הרי מכיר את הפרשה הזאת.

מיכאל בן-ארי: מקיפים אותי שוטרים, דוחפים אותי, יש חלק מהתמונות, פשוט להם יש תמונות יותר טובות.

מיכאל בן-ארי: הם צילמו אותי בווידאו מכל הכיוונים האפשריים, צילמו את הדחיפות שלהם.

מיכאל בן-ארי: את כל ההתנהלות הזאת, אני לא מצליח להבין אותם.

מיכאל בן-ארי: אני אומר, רבותיי, יש לי חופש תנועה, הם אמרו אנחנו שומרים על בטיחותך.

מיכאל בן-ארי: שומרים על בטיחותך, מה אני ילד בן 12 שצריך לשמור על בטיחותי?

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב ראש, אני מצטער שאני צריך לצאת נגד משטרת ישראל.

מיכאל בן-ארי: אני כמחוקק רוצה להיות בצד של משטרת ולא בצד של נגד משטרת ישראל.

מיכאל בן-ארי: מהארועים שאני אמרתי וזה לא מקרים יחידים, אני עושה הכול כדי למנוע חיכוך, כדי לסייע במקומות.

מיכאל בן-ארי: יש עוד המון מקרים, אבל פה במקרה הזה, מעבר לזה שאני מרגיש מושפל, אני מרגיש שהריבון הוא לא ריבון.

מיכאל בן-ארי: הריבון נתון למדרס של שוטר במקום שמלגלג לך, הלוואי והם יביאו את התמונות, שהם יביאו את צילומי הווידאו איך הם מלגלגים ודוחפים.

מיכאל בן-ארי: אני מבקש את הדיון הזה, קודם כל אני אשמח לשמוע מה הם אומרים, אולי יש איזה סוג של חרטה, אולי יש איזה סוג של הסבר מניח את הדעת.

מיכאל בן-ארי: ואם לא, אני ממש לא יודע מה ניתן לעשות במציאות הזאת של מדיניות חיפוי, כיסוי על פריעת חוק.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אני מבין שלמעשה תשובות לגבי הארוע הנקודתי אנחנו צריכים לקבל מכם, מנציגי המשטרה, מנציגי המשרד לביטחון פנים, אני כך מבין.

יריב לוין: בבקשה.

בני סלומון: לגבי הכוחות שפעלו בשטח, דובר בפלוגות של מג"ב איו"ש, הכוחות שאתה נתקלת בהם.

בני סלומון: זה כוחות של מג"ב איו"ש.

בני סלומון: כל הכוחות של מג"ב איו"ש הם פועלים במקום בפיקוד של צה"ל – ת.פ.

בני סלומון: צה"ל ופועלים על פי הנחייה צה"לית במקום.

מיכאל בן-ארי: פקודה לעצור אותי הייתה פקודה צה"לית או פקודה של - - - שהיה שם?

בני סלומון: פועלים בהנחייה צה"לית באופן כללי.

בני סלומון: אני לא מדבר על ארוע ספציפי זה או אחר.

בני סלומון: באופן כללי כוחות של פלוגות מג"ב איו"ש באזור יהודה ושומרון פועלים ת.פ.

בני סלומון: צה"ל.

מיכאל בן-ארי: את התשובות האלה מכירים.

מיכאל בן-ארי: משרד לביטחון פנים כל פעם כשהוא נתן תשובות לשאילתות בכנסת, הוא מספר לנו את ההיסטוריה של הגנה על ביטחון המדינה וכמה אנחנו נלחמים בפשע.

מיכאל בן-ארי: שואלים אותך שאלה ספציפי - מי הורה לעצור אותי באופן ספציפי, לא מי היה מפקד בשטח.

מיכאל בן-ארי: ראש ממשלת ישראל הוא מפקד הכוחות העליונים, לא הוא, אנחנו לא מדברים עליו.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מדברים מי הורה בשטח נקודתית - תעצרו את חבר הכנסת בן ארי, אל תתנו לו לזוז, תקיפו אותו, תדחפו אותו, יש לך תשובה על השאלה הזאת?

בני סלומון: אין לי תשובה לשאלה של מי נתן הוראה לעצור את חבר הכנסת בן ארי.

בני סלומון: אני יכול לתת לך את המדיניות, משטרת ישראל אף פעם לא עוצרת חבר כנסת.

בני סלומון: יש לנו את ההסברים שלה, מג"ד במקום, למרות שהוא פועל לפי הנחיות של צה"ל, כמו שנמסר לנו, נמסר לנו שלא נעצרת במקום, אלא ביקשו ממך לחכות עד שיגיע המג"ד למקום והמג"ד הגיע תוך מספר דקות ספורות ואז איפשר לך להגיע עד לשער.

יריב לוין: אתה ביקשת להיכנס פנימה מעבר לשער?

מיכאל בן-ארי: אני לא יודע אם בשעה הזאת צריך לסמן לבכות או לצחוק.

יריב לוין: אני רוצה להבין קודם כל את הדברים ברמה העובדתית.

יריב לוין: יש לך צילומי וידאו ותמונות שאתם צילמתם שם במקום?

קלוד גוגנהיים: יש צילומי וידאו, לדעתי, מהאירוע הזה אני לפחות לא ראיתי.

מיכאל בן-ארי: הם העבירו את התמונה, עוד יכלו לראות את הצלמים שמצלמים אותי.

יריב לוין: אני מבקש שתעשה בדיקה כזו, ואם יש תמונות או צילומים כאלה שהם יועברו אלינו כדי שנוכל לבדוק את הדברים כפי שהם.

מיכאל בן-ארי: באיזה סמכות עצר אותי מי שעצר אותי חצי דקה?

בני סלומון: צריך לברר מי אתה, מה אתה, 2 דקות מגיע המג"ד, זה דקות ספורות.

מיכאל בן-ארי: סליחה אתה יודע שזה היה דקות?

בני סלומון: כך הוא אומר, הוא מוסר דקות ספורות, פחות מחמש דקות, שתיים שלוש דקות מי אתה, כדי לאפשר לך - - -

מיכאל בן-ארי: אדוני, אתה שמעת מה שאני אמרתי, כשתראו את התמונות, כשתצלמו – אני הוצאתי תעודת חבר כנסת והצגתי אותה, ואמרו לי - אנחנו יודעים שאתה חבר כנסת.

מיכאל בן-ארי: הפעולה הזאת לא נמשכה שתי דקות ולא דקות ספורות, היא נמשכה הרבה יותר.

מיכאל בן-ארי: לפי דעתי, נמשכה לפחות בין עשר דקות לרבע שעה אם לא יותר מזה, אני לא יכול להעריך כרגע, שלא נתנו לי לעבור, שחסמו אותי ללא סמכות.

מיכאל בן-ארי: אתה מבין, עם כל הכבוד, רפ"ק בני סלומון, אין לך סמכות לעצור אותי, לא לדקה, לא לרבע דקה, לא לעשר שניות, אין לך סמכות.

מיכאל בן-ארי: אין כזאת סמכות.

מיכאל בן-ארי: אתה יודע את זה שאין לך סמכות?

בני סלומון: לכן יש איפשור לתת לך לגשת לכל מקום שאתה רוצה, אבל אנחנו רוצים, השוטרים במקום רוצים לברר.

בני סלומון: מדובר בחבר כנסת, מגיע המפקד פלוגה, הוא טוען שהיה פחות חמש דקות אפילו ואיפשר לך לגשת לשער.

מיכאל בן-ארי: מאיפה הוא יודע כמה זה היה?

מיכאל בן-ארי: מי זה?

מיכאל בן-ארי: אתה יכול להביא אותו לפה, שיעיד לפנינו, שיאמר לנו שזה היה פחות מחמש דקות, איך הוא מודד את זה?

מיכאל בן-ארי: אבל אדוני זה לא חשוב, חמש דקות או עשר שניות.

מיכאל בן-ארי: לא היה לכם שום סמכות.

מיכאל בן-ארי: אני באתי עם תעודה והצגתי אותה, לגלגלו לי בפנים.

מיכאל בן-ארי: אמרו לי אנחנו יודעים שאתה חבר כנסת.

מיכאל בן-ארי: אתה נשאר פה ולא זז, ודחפו אותי, ממש דחפו אותי בצורה אלימה, לא סתם.

מיכאל בן-ארי: הקיפו אותי, פה רואים תמונה יחסית נורמלית שמישהו צילם, זה אנשים שצילמו, אני לא מכיר אותם, רק שלחו לי את התמונות.

מיכאל בן-ארי: הקיפו אותי מסביב כך שלא היה לי אפשרות ללכת לשום מקום, זאת היתה הסיטואציה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר דבר אחד.

יריב לוין: באמת, ויש לי לצערי נסיון כזה עם משטרת מחוז תל אביב.

יריב לוין: יש לי הערכה אדירה לעבודה שהמשטרה עושה בתנאים קשים מאוד.

יריב לוין: אתם מבזים את הכנסת בצורה שאתם מופיעים כאן.

יריב לוין: אני אומר לכם בצער רב מאוד.

יריב לוין: כי אני חושב שהציפייה המינימאלית, ואני בטוח שכך הייתם נוהגים בכל דיון בירור, בכל דרג שהוא שהייתם מקיימים במקום אחר, שתעשו בירור אם יש תמונות, אם אין תמונות, אם יש וידאו או אין וידאו, תראו את הדברים.

יריב לוין: אני כבר לא מדבר שתביאו אותם אלינו לכאן, אבל לפחות אתם תראו אותם בעיניים, על הבסיס הזה תשאלו את השאלות ותתחקרו את הארוע כפי שצריך.

יריב לוין: תגיעו לכאן עם תשובות ברורות, לדקלם את הנהלים אנחנו גם כן יודעים, זה שהנהלים גם לא עובדים אנחנו גם כן יודעים שלא תמיד זה פותר את הבעיה.

יריב לוין: אבל מה אני אמור לעשות עכשיו כאשר אומר חבר הכנסת בן ארי "עשר דקות הקיפו אותי מכל הכיוונים, לגלגלו, דחפו אותי" וכן הלאה, ואתם אומרים אנחנו לא יודעים כי לא ראינו את התמונות, ולא תחקרנו, ולא עשינו שום דבר, אז מה אני אמור לעשות עם הישיבה הזאת?

יריב לוין: לאיזה מסקנה אני אמור להגיע?

בני סלומון: אנחנו לא אמרנו שאנחנו לא יודעים.

בני סלומון: אמרנו שהשוטרים לא אמרו - - -

מיכאל בן-ארי: אלה שעצרו אותי לא ידעו מי אני?

בני סלומון: השוטרים עיכבו אותך עד שיגיע מפקד הפלוגה למקום.

מיכאל בן-ארי: יש לי שאלה, אמרת קודם שהיה צריך לברר מי אני, הם לא ידעו מי אני?

מיכאל בן-ארי: סליחה שאני בחקירה נגדית עכשיו.

מיכאל בן-ארי: פשוט אני יודע איך זה מתנהל, אמרו לבני לך תנפנף את בן ארי הזה.

מיכאל בן-ארי: לך לו, לועדת הכנסת, תנפנף אותו, תגיד איזה משהו, אנחנו מסתדרים.

יריב לוין: אני לא חושב שמישהו שלח אותו כדי לנפנף מישהו.

יריב לוין: אני מדבר ברמה העניינית הפשוטה ביותר, שאלתם את האנשים אמרו מה שאמרו.

יריב לוין: לא בדקתם אם יש צילומים, משהו שיכול לאמת?

יריב לוין: הרי יש כאן גירסה מול גירסה, זה דבר הכי אלמנטרי.

יריב לוין: רבותיי, אני אומר לכם, קודם כל אני חושב שטוב לכם לעשות הפקת לקחים שלכם לעומק כדי לא להתייצב כאן עוד פעם עם סיפור כזה.

יריב לוין: אבל אני אומר לכם, אתם פשוט בלשון עדינה לא מכבדים אותנו ברמה כזאת שאני לא מתפלא שאחר כך האדם בשטח דוחף חבר כנסת, ויכול להיות שזה באמת קרה.

יריב לוין: אני אומר באמת, אני לא מתפלא.

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב ראש, זה קרה.

יריב לוין: חבר הכנסת בן ארי, אתה יודע שאני מאמין לך במאה אחוז.

יריב לוין: אבל אני לפחות לא רוצה לשפוט ולחרוץ משפט בלי שיש לי שום יכולת, אין נתונים ואין כלום.

יריב לוין: אם היה צילום במקום, אז לא הולכים לברר אם יש צילום כזה?

יריב לוין: לראות אותו ולבקש אותו – מה יותר פשוט?

יריב לוין: הרי אם הצילומים מוכיחים שחבר הכנסת בן ארי הגיע לשם וכעבור דקה התייצבו ואחר כבוד פינו לו את הדרך, אז אנחנו נברך אתכם על היחס המצויין, צריך להיות אינטרס שלכם.

קלוד גוגנהיים: לא הייתי בארוע, קיבלתי תיעוד בכתב מהמ"פ שהיה שם.

קלוד גוגנהיים: לא השוטרים הקטנים יחליטו, לדעתי, גם כלקח מן העתיד, כשיש מצב של שטח צבאי סגור, וזה היה המצב במקרה הזה, מוטב היה, להערכתי, אני מקווה שהנוהל - אני מברך על היוזמה שכרגע אני מקווה שגם אנחנו נהיה שותפים לה, יסדיר ויבהיר את הדברים האלה.

קלוד גוגנהיים: ייתכן שתיאום מראש היה מונע בכלל את סימני השאלה שהתעורר לגבי השוטרים - -

יריב לוין: אני מצטער, אני אקטע אותך רק במשפט, אבל אני רוצה לחדד נקודה אחת.

יריב לוין: בעיה הגדולה ביותר היא לא בתיאומים מראש.

יריב לוין: במקרים שאפשר לתאם מראש זה פשוט.

יריב לוין: הבעיה היא בדיוק בנקודה שבה קורה משהו נקודתי בשטח, בהפתעה, וחבר הכנסת מתייצב שם ללא יכולת לתאם מראש ורוצה לראות הדברים בזמן אמת - שם הבעיה.

יריב לוין: אין לי ויכוח איתך שאיפה שאפשר לתאם מראש, ויודע חבר הכנסת בן ארי שבעוד יומיים הוא מתכוון להגיע לבקר באיזה מקום, הוא צריך לתאם, והוא יעשה את זה וחזקה עליו שכך הוא פועל.

יריב לוין: שם אין לנו בעיה, הבעיה היא במקום אחר.

יריב לוין: קורה ארוע כזה, מגיע חבר הכנסת למקום בהפתעה, גם הכוח בשטח לא יצא לפעולה מתוך מחשבה שהוא ייתקל בחבר כנסת כזה או אחר בדיוק בפתח המקום, פה השאלה איך מתמודדים עם העניין הזה.

קלוד גוגנהיים: אני רוצה להמשיך ברשותך.

קלוד גוגנהיים: לדעתי, אין מחלוקת על זכות התנועה הזאת, וגם מה שחבר הכנסת מיכאל בן ארי מתאר בעיניי זה מקובל, אני לא חושב שצריך להצר את צעדיו.

קלוד גוגנהיים: יחד עם זאת, בוא לא נשכח את הסיטואציה - - -

מיכאל בן-ארי: מה זאת אומרת, אתה לא חושב שצריך להצר את צעדיי?

מיכאל בן-ארי: זה אסור על פי החוק, זה לא תלוי במחשבה שלך.

קלוד גוגנהיים: הסוגיה הזאת אני לא חושב שהיא כל כך פשוטה בנושא תחולת החוק בשטחים, אני אישית מעדיף לא להרחיב בנושא הזה.

מיכאל בן-ארי: צריך דיון בעניין הזה.

יריב לוין: הסוגיה המשפטית של תחולה או אי תחולה - - -

יריב לוין: זו נקודת המוצא שלי מההתחלה.

יריב לוין: האמת הצעתי בדיוק את זה בהתחלה - להחיל את אותם כללים שחלים בשטח ישראל גם שם.

קלוד גוגנהיים: אני לא חושב בנקודה הזאת צריכה להיות מחלוקת לגבי המהות של חופש התנועה.

קלוד גוגנהיים: יחד עם זאת צריך לקיים את ההבדלים, מה לעשות.

מירי פרנקל שור: האם אתה חושב שמקום שצה"ל מפקד באזור מכריז על שטח כשטח צבאי סגור, חבר כנסת לא יכול להיכנס?

קלוד גוגנהיים: לא אמרתי, להיפך, נקודת המוצא היא שהוא צריך להיכנס כמו בתוך שטחי מדינת ישראל הריבונית, עם זאת יש הבדל משפטי.

קלוד גוגנהיים: כל מה שאמרתי שיש הבדלים בין השטח שקיים במדינת ישראל הריבונות לבין - - -

מירי פרנקל שור: יש לכם את הצו שהמפקד הכריז במקום כשטח צבאי סגור?

מיכאל בן-ארי: הוא הראה לי אותו?

מיכאל בן-ארי: אגב, בשביל זה צריך אלוף פיקוד.

קלוד גוגנהיים: אם יורשה לי בכל זאת להשלים את דבריי, לא התכוונתי לפתוח פה בכלל את סוגיית העניין המשפטי.

קלוד גוגנהיים: אני מעדיף שאחר כך אנשי הצבא ירחיבו בעניין הזה.

קלוד גוגנהיים: כל מה שרציתי לומר כדי להגיע לאותה מטרה, אני מברך על היוזמה שיהיה הנוהל הזה שיסדיר את הדברים.

קלוד גוגנהיים: שנית, לא נשכח שבסיטואציה הספציפית הזאת ככל שאני מבין עסקו באכיפה של חוק בנוגע לשער שהיה בפתח היישוב, עסקו בהריסה, הם מנעו למעשה מאנשים שלא היו באותו שטח להגיע לשטח האכיפה.

קלוד גוגנהיים: אז כאשר הגיע חבר הכנסת בן ארי, וכאן יש מחלוקת על מה הזמן שלקח, לא מדובר בנושא של עצירה, מדובר בנושא של בירור, לא במובן הזה שהיה חלילה לעצור את חבר הכנסת.

קלוד גוגנהיים: כל מה שאני מבין, שהיה פה נושא של בירור לצורך מימוש מתן חופש התנועה.

מיכאל בן-ארי: - - - זה בירור, תפרט בבקשה, בירור של מה?

קלוד גוגנהיים: כאשר כל ההסבר ממה שאני קראתי, דובר על חמש דקות, והתשובה שקיבלתי מהמ"פ שזה היה אפילו פחות מחמש דקות עד שהוא הגיע, וחבל שאני לא פרטנר בשביל לברר את הסוגייה הקטנה.

מיכאל בן-ארי: אתה תחקרת?

קלוד גוגנהיים: לא, לא תחקרנו.

מיכאל בן-ארי: סנ"צ גוגנהיים, אני יש לי שאלה, ואני אגיד לך ממה אני מוטרד.

מיכאל בן-ארי: אמרתי זאת בראשית דבריי.

מיכאל בן-ארי: הארוע הזה היה, לצערי הרב בפעמים הבאות המשטרה תתנהג באותו האופן.

מיכאל בן-ארי: הבעיה שלי היא מה שקורה כרגע - - -

קלוד גוגנהיים: אני אמור לדחות אך אני לא מסכים.

קלוד גוגנהיים: אני מקווה שלא, בכל אופן - - -

מיכאל בן-ארי: הזלזול של המשטרה - - -

יריב לוין: לא, אתה צריך לקוות שכן, כי לשיטתכם הכול היה בסדר, אני עכשיו בכלל לא מבין.

קלוד גוגנהיים: התכלית היא אותה תכלית, אני לא חושב שיש מחלוקת.

מיכאל בן-ארי: קודם כל, אתה צריך להגיד למ"פ שזה לא משנה אם זה חמש דקות או עשר שניות.

מיכאל בן-ארי: אין לאף אחד רשות ואת הזכות אחרי שהצגתי את עצמי לעשות את מה שהוא עשה.

מיכאל בן-ארי: אבל מה שמטריד אותי, ופה אני פונה אליך היושב ראש, אבל אני מיואש, זאת אומרת, התחושה היא תחושה של רפיון ידיים.

מיכאל בן-ארי: עומד כאן סגן ניצב ורב פקד שהם לא באמת רצו לרדת – תחושה שלי, יכול להיות שאני טועה, אבל אני אוכיח את דבריי.

מיכאל בן-ארי: הם לא באמת רצו לרדת לעומק העניין לדעת בדיוק מה היה שם.

מיכאל בן-ארי: הם לא תחקרו את איקס פלוס וויי, מה אתם אמרתם זה התחקיר שלכם, אנחנו נלך ונגיד.

מיכאל בן-ארי: הוא יכול להגיד בהתחלה לא ידענו מי אתה, כמו שאמר קודם רב פקד בני סלומון – "הם לא ידעו מי אתה".

מיכאל בן-ארי: אחרי זה הוא אמר – "הם חיכו שיבוא המג"ד", זאת אומרת הם ידעו מי אני.

מיכאל בן-ארי: זה נכון שאפשר לבוא לבית משפט ולהגיד לא רצחתי, ואם רצחתי זה היה מתוך הגנה עצמית וכן הלאה.

מיכאל בן-ארי: אבל אני מצפה ממשטרת ישראל שתעשה את הבדיקה היסודית בתוך עצמה.

מיכאל בן-ארי: אחד הדברים שהיו גורמים לי להגיד טוב בסדר, אני מבין, הייתה שם טעות, התנהלות לא נכונה, אנחנו נתקן את זה להבא.

מיכאל בן-ארי: למה משטרת ישראל לא מסוגלת להעביר על עצמה איזה סוג של ביקורת מינימלית?

מיכאל בן-ארי: זה מוקד הבעיה.

מיכאל בן-ארי: כאן מוקד הבעיה, מה שהיה שם התנהלות, חבל להכביר במלים, כבר אמרתי קודם מה שאמרתי, לא אוסיף עוד מלים.

מיכאל בן-ארי: באים ומצדיקים את זה באמתלאות, אני חושב שזה העניין, אני לא חושב שאפשר להסתפק בדיון הזה.

יריב לוין: אני חושב שהדיון לא מתקדם לשום מקום, לא יכול גם להתקדם.

יריב לוין: אתם מוכרחים לעשות בדיקה בכל האמצעים שיש לכם, בפרט אם ישנן תמונות או ישנן צילומים ולראות קודם כל בהיבט הזה מה קרה, ואז אנחנו נהיה יותר חכמים.

יריב לוין: יכול להיות שמה שהיה נראה לחבר הכנסת בן ארי כמהלך ארוך שכלל דחיפות ודברים מהסוג הזה, היה בעצם דבר קצר מאוד שהתבצע בצורה הכי מסודרת שיכולה להיות, ויכול להיות שהוא צודק, אבל איך נדע, אם לא נעשה אפילו מאמץ מינימלי לבדוק את העניין הזה.

יריב לוין: הערה שנייה, אני מציע שלגוף הנושא הזה אנחנו נבקש שתעשו את הבדיקה מבחינתכם, שתעבירו לנו את הצילומים והתמונות ככל שישנן.

מיכאל בן-ארי: יש לי שאלה - למה איש מאנשי המשטרה לא הזדהה בפני?

יריב לוין: אני התכוונתי לשאול אותם את השאלה הזאת, אבל אני אגיע לשם.

יריב לוין: כמה זמן אתם צריכים כדי לתת לנו תשובה לעניין הזה?

בני סלומון: כמה ימים.

יריב לוין: בסדר, תוך שבועיים נקבל איזושהי תשובה אם באמת יש צילומים, אם אין, אם יש – תעבירו לנו אותן, אם יש לכם איזשהן מסקנות בעקבות הצילומים וכן הלאה.

יריב לוין: אני רוצה לעדכן גם את חבר הכנסת בן ארי, שבעקבות הדיון שהתקיים פה, לא נעים לי לומר, עוד לפני שהייתי בתפקידי, תחת שרביטו של חבר הכנסת אלקין, עוד בתחילת כהונת הכנסת הזאת, מתנהל משא ומתן ארוך בעיקרו בין היועצות המשפטיות של ועדת הכנסת וועדת החוץ והביטחון לבין נציגי הצבא שבו כל הצדדים עושים כל מאמץ כדי להתקדם והתקדמות אין.

יריב לוין: בסופו של עניין הישיבה הקודמת התקיימה לפני חודש אצלי במשרד, שבה הבהרתי שהעניין הזה מוכרח להסתיים, וישיבה נוספת קיימנו הבוקר עם איזושהי טיוטה מתוקנת של נוהל, אבל הפערים נותרו פערים די משמעותיים.

יריב לוין: בנסיבות האלה ובלית ברירה וחרף הרצון הטוב של אותם גורמים שנמצאים גם כאן – אלוף משנה בראון ורב סרן שגיא שבאמת מבחינתם עושים כל מאמץ, אבל אני מתרשם שלא תמיד הצורך להסדיר את הדברים וגם חומרתם מצליחים לחלחל לדרגים שאמורים לאשר בסופו של דבר את ההחלטות האלה.

יריב לוין: אני הודעתי להם שאם אנחנו לא נראה בשבוע הראשון של הפגרה שמונחת בפנינו טיוטה של נוהל מקובלת על הצבא שהיא או מוסכמת עלינו או שהיא קרובה למשהו שאנחנו יכולים להסכים עליו, לא תיוותר בידינו ברירה, ואני אציע לוועדה הזאת ליזום חוק ולאשר אותו כבר בשבוע הראשון של המושב הבא, ליזום חוק שיקבע בצורה דראקונית וקשה ולא נכונה, אני אומר לכם כבר בצורה הכי גלויה, אבל כנראה שעשוי להיות מצב שלא תהיה ברירה, שיקבע שמלבד מצב של סיכון חיים, יש חופש תנועה מוחלט ורק צו בחתימת הרמטכ"ל יכול לאפשר משהו אחר.

יריב לוין: אני מקווה שלא נגיע לשם.

יריב לוין: אני לא חושב שזה הדבר הנכון לעשות, אבל אני אומר לכם בצורה ברורה, שאני לא מתכוון לתת לסאגה להמשיך ולהגיע למצב שאנחנו ניפגש עוד שנתיים, או עוד שנה או עוד חצי, ונעמוד באותו מקום.

יריב לוין: אני חושב שיש רצון טוב אצל כולם, אני לא חושד לא במשטרה ולא בצבא ולא במישהו בשטח ולא במישהו בדרגים אחרים שיש לו כוונה למנוע מחבר כנסת לעשות את עבודתו, או שיש לו כוונה להצר את צעדיו של מישהו.

יריב לוין: הנהלים הם לא ברורים, הם לא חדים, הם לא ברורים, לא בצד שלנו חברי הכנסת, הם בוודאי לא יכולים להיות ברורים לאנשים ברמת השטח.

יריב לוין: התיאום שצריך להיות תיאום ישיר בזמן אמת בין לשכת קצין הכנסת לבין הלשכה של אלוף פיקוד מרכז ודרכו לאיש שאחראי בשטח כיום לוקה בחסר, לא מתבצע בצורה שנותנת מענה מיידי למקרים כאלה.

יריב לוין: אני מאוד מקווה שהדברים שלנו, שאני אבקש אתכם באמת להעביר אותם לגורמים המתאימים אצלכם, ואני אומר זאת בצער רב, כי יודעים כאן כולם שאני נמנעתי למרות שזאת היתה עמדת הרוב בוועדה שנשמעה בדיון הקודם לפני כמעט שנתיים.

יריב לוין: לא רציתי לא לזמן לכאן את אלוף פקידו מרכז ולא את הרמטכ"ל, אני חושב שלשניהם יש משימות יותר חשובות מאשר להגיע הנה לדיון בנהלים.

יריב לוין: אבל מצד שני, שוב אני אומר, צריך גם להתייחס באיזושהי צורה מכובדת גם לוועדה הזאת ולהגיע לתוצאה סופית שהיא תוצאה שכולנו יכולים לחיות איתה ושתהיה ברורה, ואני מקווה שכך יקרה.

יריב לוין: אני מבקש עוד שתי הערות אחרונות שהן אולי קצת מחוץ לגדר הדיון, אבל אני חושב שראוי לשאול אותן.

יריב לוין: אחת – נוגעת לשאלת ההזדהות של אותם אנשים שהשתתפו בפועל בארוע שהתקיים שם בחוות גלעד.

יריב לוין: אני רוצה לשאול, האם או מדוע האנשים האלה לא ענדו תגי זיהוי, ומה הסיבה, ועל פי איזה דרך אתם באמת קובעים מתי הם כן עונדים תגים, מתי הם לא עונדים תגים.

יריב לוין: כשאלה נגזרת מהעניין הזה, מהי המדיניות וההנחיות של הזדהות אנשים ברמה הפרטנית כאשר חבר כנסת מגיע למקום ומבקש לדעת מי עומד מולו ומהם פרטיו של האדם שאיתו הוא משוחח או שלצורך העניין מונע את המעבר שלו.

קלוד גוגנהיים: זה באמת לא הנושא שאליו התכוונו, למרות שזה ביצבץ ועלה גם מבין השורות של מכתבו של חבר הכנסת בן ארי.

קלוד גוגנהיים: עם זאת אני רוצה לומר, שבמקרה הזה כן הארגון מצא לנכון שהוא צריך לבדוק יותר לעומק את הסוגייה הזאת.

קלוד גוגנהיים: מתקיימים מספר דיונים בכנסת בימים אלה סביב אירועי חוות גלעד, קודם כל אני גם כאן רוצה להדגיש שאין חולק על חובת ההזדהות, יכול להיות שברמה הנקודתית כאן לא תמיד הכול היה כשורה.

מירי פרנקל שור: אני חושבת שאתה טועה, סוגיית ההזדהות עולה בכל פעם שמתכנסים פה בארועים האלה סוגיית ההזדהות עולה.

מירי פרנקל שור: פעם בפינוי עמונה אם אני זוכרת נכון, כולם היו שחר איילון.

איתמר בן גביר: בחוות גלעד.

מירי פרנקל שור: שאלת ההזדהות – בכל פעם שמתכנסים בוועדת הכנסת שאלת ההזדהות עולה, למרות הכתוב בחוק, ולמרות שו תיקנה לפני כמה שנים את החובה להזדהות.

מירי פרנקל שור: הסוגיה הזאת כל הזמן עולה, זה לא עניין נקודתי שקרה רק הפעם, ולא יעלה על הדעת, אתם באים ואומרים - צריך לבדוק, זה קרה נקודתית, אלא יש כנראה איזושהי התנהלות במשטרה שכל פעם שיש פינוי אתם צריכים לבדוק.

מירי פרנקל שור: הנושא גם עלה כשהיינו בו, שאלה עלתה במח"ש, אתם צריכים לבוא עם אמירה יותר קונקרטית ויותר חדה - מה אתם עושים עם סוגיית ההזדהות במקרים ספציפיים שכאלה?

יריב לוין: למה אנשים לא באים עם תג?

יריב לוין: איזה סיבה יש לזה?

מיכאל בן-ארי: למה כשאני מבקש לדעת מי עצר אותי – אגב, אתה אומר שאיזה מג"ד אליי, אני לא יודע איזה מג"ד, על מה אתה מדבר בכלל.

מיכאל בן-ארי: זה נכון שאחרי שגמרו את הארוע, אמרו מבחינתנו עכשיו אתה יכול ללכת.

מיכאל בן-ארי: אני רציתי לנצל את חופש התנועה שלי כדי לראות שאנשים לא נפגעים, כדי לראות מה שנעשה שם.

יריב לוין: ודאי, זה ברור לגמרי.

יריב לוין: הרי אם אתה לא שם בזמן אמת זה לא שווה כלום.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שזאת לא זכותי אלא חובתי כנציג ציבור להיות שליח ציבור של הציבור הזה.

מיכאל בן-ארי: הם מנעו ממני למלא את תפקידי.

מיכאל בן-ארי: הם שוכחים – לא שוכחים, אני חושב שהדברים הרבה יותר חמורים.

מיכאל בן-ארי: הם איבדו את המדרג, את ההיררכיה שבין הריבון לבין הרשות המבצעת, זה, אדוני היושב ראש, אנחנו יושבים פה רק שני חברי כנסת, זה צריך להדיר שינה מעינינו כי זה כרוך בהרבה מקרים אחרים, זה בדיון אחר עכשיו על אלימות שוטרים, ובדיון הזה, ובדיונים אחרים - התיק הזה אני אראה לך אותו אתה תזדעזע מההתכתבות שלי, עורך דין שאול גורדון שמאשים אותי בדברים והוא לא בדק, בסוף הוא מתבייש, אבל הוא גם אומר אני לא אתנצל, כי כך וכך - זה מטריף.

יריב לוין: אני מתנצל, בשורה התחתונה המדיניות היא מה?

יריב לוין: שבאים ללא תגים לארועים כאלה, זאת המדיניות?

קלוד גוגנהיים: לא.

קלוד גוגנהיים: התשובה היא לא.

קלוד גוגנהיים: חבל שלא שומעים ומכוון לדברים שנאמרו פה גם על ידכם.

קלוד גוגנהיים: ראשית, אין מדיניות כזאת.

קלוד גוגנהיים: שנית, הסוגייה של תגי זיהוי וגם חובת הצגת התעודות בהתאם למה שהחוק דורש היא לדעתי לא צריכה להיות שנויה במחלוקת.

קלוד גוגנהיים: אני מסכים שהארגון צריך לבדוק את עצמו בעניין הזה, הוא קיבל על עצמו את הבדיקה הזאת, היא עוד לא החלה.

קלוד גוגנהיים: בינתיים אנחנו מוזמנים להרבה מאוד דיונים, הסוגיה הזאת לא עלתה בתור כותרת מוזמנת בדיון בוועדה הזאת.

קלוד גוגנהיים: יש ועדות אחרות – יש הצעת חוק של חבר הכנסת אורי אריאל, שנפגשנו איתו, אנחנו מטפלים בזה.

יריב לוין: במקרה הספציפי הזה, מי קיבל החלטה לבוא בלי תגים ולמה?

יריב לוין: יש כתובת, יש אדם שיכול לבוא ולהגיד - אני החלטתי כך כי אלף, בית, גימל, ההחלטה שלו טעונה אישור של איזה דרג?

יריב לוין: היא נרשמת באיזה מקום?

מיכאל בן-ארי: לדעתי, זה היה גורף.

יריב לוין: אני שואל שאלה אינפורמטיבית שהיא מטרידה.

יריב לוין: אני יוצא מנקודת הנחה שהמשטרה עושה את עבודתה, אין לה מה להסתיר, היא לא צריכה להתחבא מאחורי שום דבר.

בני סלומון: ככל השוטרים מגיעים תמיד עם תגי זיהוי לכל פעילות מבצעית.

בני סלומון: כמו שראית בתמונות השוטרים היו לבושים בחליפות וי-טופ – כשיש את החליפות וי-טופ האלה אין עליהם תגי שמי, כי היה חשש לפגיעה בהם, בגלל זה הם היו לבושים בחליפות האלו, הם ביצעו שם מעצרים.

בני סלומון: הם מזוהים ויש להם מספרים גדולים על הגב, לפי זה אפשר להגיע לכל שוטר שפעל במקום לפי המספר שלו הגדול שנמצא עליו על החליפה.

יריב לוין: מה הבעיה לשים על החליפה הזאת את השם?

מירי פרנקל שור: זה לא חובה על פי חוק?

בני סלומון: יש חובה שנוכל לזהות את השוטר.

בני סלומון: יש מקומות ששוטרים מזוהים על ידי מספרים אישיים ותגים.

בני סלומון: כאן גם כאן הם מזוהים על ידי מספרים – אפשר להגיע לשוטר הזה זה 53, השוטר הזה זה 52 בצורה מסודרת.

בני סלומון: אתם יכולים להגיע לכל שוטר – כך בנויות החליפות האלה, זה חליפות מיגון שנועדו למניעת בקבוקי תבערה, דקירות, ירי והכול.

יריב לוין: מה הבעיה, מה מסובך?

מיכאל בן-ארי: אני ביקשתי שהזדהו בפניי, אתה ושב שמישהו הזדהה?

בני סלומון: באמצע הפעילות המבצעית, באמצע הבלאגן והרעש השוטרים לא יתחילו לחפש בכיסים, אפשר להגיע אליהם.

בני סלומון: עכשיו כשהמצב נרגע יורת הם מזדהים.

בני סלומון: אם צריכים להגיע לשוטר שלדעת - - -

מיכאל בן-ארי: אתה חושב שאלה שהקיפו אותי היה להם קשה להוציא תעודה ולהראות לי, זה היה בלתי אפשרי מבחינתם?

בני סלומון: אני מניח שבאמצע הפעילות המבצעית הם לא יחפשו - - -

איתמר בן גביר: אבל האלף בית זה לדעת את שמו של השוטר ואת מספרו האישי, זה האלף בית, אין בינינו מחלוקת.

מיכאל בן-ארי: לפי התמונות פה הקיפו אותי לפחות 8 שוטרים.

בני סלומון: הם לא הגיעו בשבילך, הם עמדו כדי שלא ייפול השער על מישהו.

מיכאל בן-ארי: הלכתי מינימום מאה מטר, הוא היה רחוק ממני לפחות מאה וחמישים מטר, השער לא היה נופל עליי, תאמין לי אני לא בן 12, אני מגדל כמה ילדים בבית.

מיכאל בן-ארי: התירוצים נשמעים רע.

מיכאל בן-ארי: אתם לא מבינים איך אתם נראים מהצד - שלא איכפת לכם, זה הבעיה, מזה אני מוטרד, כי אתם אמורים להיות אמונים על אכיפת החוק במדינת ישראל, אתם אמורים להוות דוגמה וסמל אכיפת החוק, כשאתם עושים לי רע, אתם עושים לכם רע וזה מה שצריך להטריד.

מיכאל בן-ארי: אני מכיר את ההתנהלות מול המשטרה, מול היועצים של השר, מול העוזרים שלו, לצערי הרב גם השר הוא בא מהמשטרה ולכן ההתנהלות היא אותה התנהלות.

מיכאל בן-ארי: לצערי הרב, פה אני יכול לומר את דעתי, מותר לי לומר את דעתי.

מיכאל בן-ארי: התחושה היא שאתם חוזרים למועדון, חוזרים למועדון לא נכון, נמשיך לעשות מה שאנחנו רוצים, הריבון, זה שהוא חושב שהוא ריבון, שימשיך לקרוא לנו לוועדת הכנסת, אנחנו נמשיך בשלנו.

מיכאל בן-ארי: אני אומר לך אדוני היושב ראש, אני אומר ליועצים המשפטיים פה, אנחנו צריכים לחשוב מה אנחנו עושים עם זה.

יריב לוין: מה שאנחנו עושים אני אומר כך לסיכום – אלף - רשמנו בפנינו את ההודעה של רב פקד סלומון שבתוך שבועיים הם יעבירו לנו גם צילומים, תמונות, מה שיש באפשרותם, אם יש, הכול אם יש.

מיכאל בן-ארי: אני יכול להצהיר בשבועה שצילמו אותי לפחות 2 מצלמות, לפחות.

מיכאל בן-ארי: צילמו אותי מכל הכיוונים.

מיכאל בן-ארי: להערכתי היו 3, אבל 2 מצלמות היו עליי.

יריב לוין: כמובן שאת המסקנות שהם מבחינתם יסיקו לאור הנתונים החדשים שככול שהם נמצאו כאלה וכן הלאה, בין בדרך של צפייה בתמונות ובסרטים ובין בכל דרך אחרת שהם ימצאו לנכון.

יריב לוין: מבקשים שהדבר הזה באמת יועבר לגורמים המתאימים.

יריב לוין: אני חושב שהוועדה יכולה לקבל כאן החלטה שהיא סבורה שזה לא ראוי ולא נכון ששוטרים יגיעו לארועים כאלה כאשר הם אינם מזוהים בתגי זיהוי עם שמות, ומבקשים מהמשטרה לדאוג שהדבר הזה התבצע בצורה סבירה ופשוטה.

מיכאל בן-ארי: אבל זה שייך לוועדות אחרות - - -

יריב לוין: מותר לנו להביע את עמדתנו בפרט כאשר הם באים במגע עם חבר כנסת, ובמידה והתברר שמאיזושהי סיבה לא ניתן היה להגיע עם תגים, לפחות ההנחייה צריכה להיות ברורה שבמקרה כזה הם מזדהים בפני חברי הכנסת באופן מיידי, כאשר הוא מבקש את זה חרף כל הקשיים והבעיות.

יריב לוין: מי שחושב שהדבר הזה בעייתי בשעת הפעילות בשטח, שמראש התארגן עם תגים ויפתור את הבעיה בדרך הזאת.

יריב לוין: בשבוע הראשון שלאחר הפגרה אנחנו נתכנס על מנת לבדוק האם יש בפנינו נוהל שהוא מוסכם או לפחות נמצא בשלב שהוא על סף סיכום סופי שמקובל הן על היועצות המשפטיות של ועדת הכנסת וועדת החוץ והביטחון והן על הנציגים של הצבא, אנחנו בוודאי נברך אם הצבא ישתף בעניין הזה את אנשי המשטרה כדי להגיע לתוצאה שתהיה אופטימלית.

יריב לוין: למרות שהעניין הזה הוא כמובן מחוץ למסגרת הדיון, אני בכל זאת חושב שאנחנו לא יכולים לפתור את עצמנו בלי לומר שהוועדה הזאת בדומה להחלטות אחרות שכבר – אני מבין שהיו, או שעתידות להתקבל בוועדות אחרות בכנסת, מגנה באופן החריף ביותר שאפשר את השימוש שנעשה באותם רובים שנעשה בהם שימוש בארוע הזה, וקוראת בראש ובראשונה לדרג מקבלי ההחלטות לדרג המדיני וכמובן לדרג הפיקודי הן בצה"ל והן במשטרה להימנע מכל שימוש בנשק הזה באירועים שנוגעים לפעילות מול או במקומות שבהם נמצאים אותם מתיישבים ביהודה ושומרון, שגם כך זכויותיהם האלמנטאריות לבנות ולקיים חיים סבירים ונורמליים מקופחות באופן לצערי תדיר ורציף מסיבות שאין להם דבר עם שלטון החוק, אלא הם בהרבה מאוד מקרים לטעמי מנוגדות לו באופן מהותי.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: הישיבה נעולה.