הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 93, 2011-02-28 10:00

אורי מקלב: בוקר טוב לכולם.

אורי מקלב: אנחנו מתכבדים לפתוח את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור.

אורי מקלב: הנושא על סדר היום: פניות ציבור לגבי ביטוחי רכב לנכים, זו בעצם הוועדה לפניות הנכה בישראל.

אבנר עורקבי: אנחנו מעריצים את הנושא.

אבנר עורקבי: אני רוצה לומר משהו עוקצני, לא כלפייך, אלא כלפי הכנסת.

אבנר עורקבי: בעבר תמיד מצאנו בית נאמן בוועדה הרווחה, העבודה והבריאות של מדינת ישראל בכנסת, מאחר ואין לנו בוועדה הזאת שום היענות לפניות שלנו ועל כך אנחנו קובלים.

אבנר עורקבי: אנחנו מנסים מזה שנתיים לבקש מראש הוועדה דיון מסוים או לעלות נושא מסוים, שום נושא שהנכים מעלים לא מגיע לוועדת הרווחה, העבודה והבריאות של הכנסת.

אבנר עורקבי: פנינו ליושב ראש הכנסת וכנראה זה לא מעניין אותו.

אבנר עורקבי: אנחנו מתייחסים ומנסים לעזור לנכים בישראל ואנחנו מטפלים במגוון נושאים שקשורים לנכים.

אבנר עורקבי: מדי פעם אני מוצא עוד נושא, יש התייחסות מיוחדת לנכים בישראל ואנחנו לא מתמיד יודעים לטפל בזה נכון, אולי אין מספיק לובי.

אבנר עורקבי: אני שואל למה קוראים לזה 'מאבק הנכים', זה מאבק ומאבק אבל מאבק ונכים כנראה הולכים יחד, זה יכול להיות גם בלי מאבק למשל 'בקשת הנכים'.

אבנר עורקבי: לא ראיתי בשום מקום שכתוב 'לבקשת הנכים'.

אבנר עורקבי: אנחנו מקווים שכאן לא צריך להיאבק ושאנחנו נציף את הנושא ו נוכל להגיע למסקנות טובות עבורכם.

אבנר עורקבי: מרגע שמוגדרת הנכות שלנו אנחנו במאבק.

אבנר עורקבי: אנחנו רוצים לקום, ללכת, אנחנו רוצים להשתקם, ואחר כך יש לנו מאבק עם המוסד לביטוח לאומי ועם כל המוסדות.

אורי מקלב: אני מקווה שזה יהיה לא במאבק, אלא הבנה לבקשת הנכים.

אורי מקלב: היום אנחנו רוצים לגעת בנקודה ספציפית בעניין הביטוח לרכב.

אורי מקלב: אנחנו לא רוצים לגעת במכלול הנושא הביטוחי בישראל ומה קורה כשלא רוצים לבטח אדם.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לגעת בנושא מנקודת מבטם של הנכים ולהגיע לנקודה מתוך הבנה ששוק הביטוח בישראל הוא שוק פתוח וכלכלי.

אורי מקלב: יש רגולטור שהוא מפקח על שוק הביטוח, אבל בעיקרון יש תחרות בשוק והיא פתוחה עד שמגיעים לנקודה שבה הרגולטור או הממשלה או המפקח מתערבים בנושא, כפי שראינו בויכוח על הביטוחים, יכול להיות שהאוצר מתערב.

אורי מקלב: הנושא הוא על העניין שחברות הביטוח מסרבות לבטח נהג כזה או אחר.

אורי מקלב: את ביטוח החובה שלו עושים דרך חברת הפול שהיא תאגיד כל חברות הביטוח שדרכו מבוטח נהג מסורב לביטוח על ידי חברות הביטוח לביטוח חובה.

אורי מקלב: אנחנו במצב שאין אדם בישראל שיכול לומר שאף אחד לא רוצה לבטח אותו ביטוח חובה, ואנחנו לא במצב חלילה וחס שינהגו ברכב שאין לו ביטוח חובה כי לא רוצים לבטח אותו.

אורי מקלב: חריג מזה הוא, שאין חובה לבטח ביטוח מקיף כל אחד.

שמואל מלכיס: גם לא כל אחד חייב לבטח, זה ביטוח וולונטרי בהגדרה.

אורי מקלב: לא כל אחד חייב לקנות ביטוח מקיף.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים לגעת בנקודת הביטוח לנכים.

אורי מקלב: עלינו לצאת מנקודת הנחה אחרת לגמרי והיא שרכב נכים הוא לא רכב ששייך לנכה.

אורי מקלב: פירושו של רכב נכים הוא כלי עזר, הוא הניידות, הוא הרגלים, הוא שמשמש ככלי רפואי וככלי עזר לנכה.

אורי מקלב: דהיינו נקודת ההתחלה שלנו היא שרכב נכים הוא לא רכב רגיל, זה רכב מאובזר באבזור מיוחד, וקודם כל הוא כלי שמבחינה חברתית אנחנו מחויבים ערכית-חברתית לנכים.

אורי מקלב: לנכים יש כמה כלים בהם הם נעזרים ואחר מהם הוא הרכב שצריך גם ביטוח.

אורי מקלב: הגיעו אלינו פניות בנוגע לבעיית הנכים בישראל בעלי רכב שלא רוצים לבטח אותם.

אורי מקלב: יש להניח שרכב של נכה הוא לא רכב זול אלא רכב יקר, הנכה במהותו לא יכול להסתובב בלי ביטוח ויש אפשרות שחברות הביטוח מסרבות לבטח רכב של נכה.

אורי מקלב: יתכן שיש מצב שנכה אין ביטוח לרכב.

שמחה בניטה: גם לוקחים לו את הרכב.

אורי מקלב: אין לו ביטוח מקיף לרכב.

אורי מקלב: כלומר הרגליים שלו, כלי העזר שלו לא מבוטח.

אורי מקלב: כצעד אחראי אם אין לו ביטוח הוא לא נוהג ברכב.

אורי מקלב: הנכה לא יכול לקחת על עצמו סיכון ואת הפריווילגיה לנסוע ברכב ללא ביטוח בעצם, והרכב לא משמש אותו והוא מוגבל ניידות ללא רכב.

אורי מקלב: נקודה נוספת היא המוסד לביטוח לאומי - כשהמוסד לביטוח לאומי נותן קצבת ניידות לנכה שמגיעה לו, אבל אם הוא לא מגיש אישור שרכבו מבוטח המוסד לביטוח לאומי מוריד מקצבת הנכות את המרכיב היחסי של הניידות.

אורי מקלב: צריך לבדוק מה זה יחסי ואיך עושים את זה.

אורי מקלב: בעניין הזה שמעתי שעד לפני שנה לכל מי שלא היה ביטוח שללו ממנו בכלל את כל קצבת הניידות, אני מבין שזה סודר.

שרה מילר: אם, אז זה לא היה.

אורי מקלב: אני מבין שרה, שיש לך מה לומר בעניין הזה.

אורי מקלב: אני לא קובע דברים בנושא אבל אני מבין שיש מהלך בעניין, תאירו את עינינו מה קורה כשהנכה לא מבטח את הרכב בביטוח מקיף.

אורי מקלב: מה קורה עם נכה שלא רוצים לבטח אותו ואיפה המוסד לביטוח לאומי נכנס לעניין.

אורי מקלב: ראשון הדוברים בבקשה הפונה אבנר עורקבי.

אבנר עורקבי: תודה רבה.

אבנר עורקבי: בוקר טוב.

אבנר עורקבי: עד שלא חוותי על בשרי את החוויה הזאת לא ידעתי עד כמה היא קשה, כמה היא כבדה, וכמה היא כבדת משקל.

אבנר עורקבי: אני נוהג למעלה מ- 40 שנה, ואף פעם לא נתקלתי בסירוב מחברת ביטוח לבטח אותי.

אבנר עורקבי: אגב, אני מבוטח די הרבה זמן בחברת הביטוח.

אבנר עורקבי: כל הזמן אתה משלם את הכסף ואם קורה לך מקרה או מספר מקרים של תאונות דרכים ואתה מפעיל את הביטוח, פתאום חברת הביטוח פוקחת עיניים ואומרת "אתה לא רלוונטי בשבילי".

אבנר עורקבי: מה זאת אומרת, אני שילמתי עשר-חמש עשרה שנה או עשרים שנה ביטוח בלי להתווכח, לא עשיתי תאונת דרכים ושילמתי בלי לומר דבר, שילמתי כמו ילד טוב כי אני חייב לשלם.

אבנר עורקבי: היום לאחר שבשלוש השנים האחרונות עברתי שלוש תאונות, כלומר כל שנה תאונה שהיא לא כל כך גדולה ואולי מסתכמות באלפים בודדים, פתאום אומרים לך "היום - - -

אורי מקלב: מאיזו סיבה הם טענו שלא רוצים להמשיך לבטח אותך?

אבנר עורקבי: הסיבה "צברת שלוש תאונות בשלוש השנים האחרונות".

אורי מקלב: זו נקודה שאני רוצה לברר.

אורי מקלב: שלוש תאונות בשלוש שנים, אני רוצה להבין אם זה הקריטריון.

אבנר עורקבי: כששאלתי מדוע, ענו לי "זה לא כלכלי לחברת הביטוח".

אבנר עורקבי: אני מנסה להבין מהו הכיוון של חברות הביטוח, אני מנסה להבין כלכלית למה אני לא כלכלי עבורם או למה כל אדם לא כלכלי עבורם.

אבנר עורקבי: אם הוא היה בסדר כל השנים מבחינת הגרף שלהם אז למה הפכתי להיות לא כלכלי?

אבנר עורקבי: – עשית שלוש תאונות בשלוש שנים.

אבנר עורקבי: בסדר אני לא כלכלי.

אבנר עורקבי: אני רוצה להתמקד במילה צודקת שנאמרה כאן, לא כולם חייבים לבטח נכים.

שמואל מלכיס: אמרתי שהביטוח המקיף הוא ביטוח וולונטרי.

אבנר עורקבי: אני מבקש להתמקד בנקודה הזאת.

אבנר עורקבי: אצלי הביטוח המקיף הוא לא וולונטרי הוא הכרחי מאחר שמי שמאלץ ומכריח אותי בצדק זה המוסד לביטוח לאומי.

אבנר עורקבי: אני חייב לבטח את הרכב שלי כדי שאני אוכל להחזיר את ההשקעה, זה צודק, אני אומר שהם צודקים לחייב אותי לבטח את האביזרים והרכב.

אורי מקלב: השאלה אם זה רק בגלל זה.

אורי מקלב: אתה יודע כשאתה לוקח הלוואה משכנתא אתה חייב לבטח את עצמך ולא רק את הבית - - -

אוהד מועדי: לא בהכרח חובה, יש מקרים שהבנק לא מאשר אנשים מסוימים ויש החרגה.

אורי מקלב: אנחנו לא נכנסים כעת למקרה החריג הזה.

אורי מקלב: זה נושא אחר.

אורי מקלב: אני מבין שהחובה היא לא רק בגלל האביזרים אלא גם בגלל שהמוסד לביטוח לאומי נתן לך הלוואה לרכישת הרכב והוא רוצה להבטיח את עצמו להחזרים, זה לא רק בגלל האביזרים.

אבנר עורקבי: הרכב משועבד לטובת המוסד לביטוח, הרכב למעשה הוא של המוסד לביטוח לאומי.

אבנר עורקבי: כשאני רוצה למכור את הרכב אני לא יכול למכור ללא - - -

אורי מקלב: איזה רכב יש לך?

אבנר עורקבי: מסוג ואן שברולט סוואנה.

אורי מקלב: רכב גדול, רכב יקר.

אבנר עורקבי: רכב יקר עם אביזרים מאוד יקרים באוטו.

אורי מקלב: ואתה נמצא היום במצב שאין לך ביטוח?

אבנר עורקבי: אני במצב שחברות הביטוח אינן רוצות לבטח אותי ולכן ביקשתי את הדיון המהיר הזה.

אבנר עורקבי: נמצאים כאן נכים עם דוגמאות שהרכבים שלהם - - -

אורי מקלב: תציג את תמונת המצב.

אורי מקלב: אתה מבוטח באותה חברת ביטוח שנים, כלומר החלפת רכבים ובכל פעם - - -

אבנר עורקבי: בערך עשר שנים.

אורי מקלב: ביטוח נכים הוא קולקטיב?

אורי מקלב: יש לכם הסכמים?

אבנר עורקבי: ישנן כשלוש-ארבע חברות בשוק, שמבטחות רכבי נכים.

אורי מקלב: די, לא, רק שלוש-ארבע?

אבנר עורקבי: לא כל חברות הביטוח ששות לבטח רכבי נכים.

אבנר עורקבי: כשהן מבטחות בדיעבד רכב נכים, עשיתי את הקלקולציה הזאת וגם חוויתי את החוויה הזאת, אתה משלם פי כמה וכמה על ביטוח מקיף.

אורי מקלב: אני מבקש לשמוע מהאוצר האם ישנה אפשרות והאם מותר לחברות ביטוח לסרב לבטח קבוצות מסוימות בציבור הישראלי?

אורי מקלב: הבנו ששוק הביטוח הוא שוק חופשי, השאלה היא אם החברה יכולה להגיד שהיא לא מבטחת נכים?

אורי מקלב: זו בעצם הפליה של קבוצה מסוימת.

שמואל מלכיס: גם המתלונן לא טוען שלא מקבלים אותו לביטוח בגלל שהוא נכה אלא בגלל שיש לו מספר רב של תאונות.

אורי מקלב: שמואל אתה לא איתנו, דיברנו שיש חברות ביטוח, תוך דיון אנחנו למדים את הנושא - - -

שמואל מלכיס: דיברנו כאילו הנושא עובדתי.

אורי מקלב: סליחה, זה לא מה שנאמר, אני מתנצל מראש ואתה יכול לרשום את הדברים, אבל אם על כל דבר תענה לא נגיע רחוק, אני גם לא ביקשתי שהאוצר יענה על כך.

אורי מקלב: שאלתי שאלה שאתם תתבקשו בהמשך ברשותכם ובטובכם לענות על השאלה הזאת, האם יש מצב שחברות ביטוח תסרבנה לבטח קבוצה או אוכלוסייה מסוימת במדינת ישראל, כרגע ידוע לנו שהיא אוכלוסיית הנכים?

אורי מקלב: האם יש חברת ביטוח שאומרת שאת הנכים לא מבטחים ככלל?

אורי מקלב: על זה אנחנו רוצים לשמוע.

שמואל מלכיס: לא בחובה.

אורי מקלב: לא רק בחובה.

אורי מקלב: אני אבקש לשמוע גם לגבי ביטוח מקיף וגם על ביטוח חובה.

אבנר עורקבי: אדוני אני מבקש לומר לכל היושבים כאן שאם יש הערה, תרשמו בצד ותנו לנו לסיים להציג את תמונת המצב.

אורי מקלב: תרשה לי כיושב ראש לכוון את הדיון.

אבנר עורקבי: היו לי כמה פתרונות, הציעו לי מספר פתרונות כמו למשל "לך תבטח את עצמך בפול" בסדר, אין לי בעיה.

אבנר עורקבי: אבל "הפול" מבטח אותי בביטוח חובה ולא ביטוח מקיף.

אבנר עורקבי: אמרתי לעצמי אולי חברות הביטוח תתאגדנה ותעשנה משהו מיוחד לנכים ושימצאו פתרון שתאגיד "הפול" יאפשר לנו לעשות ביטוח כשאנחנו הופכים לילדים רעים או מכוערים, לתת לנו את האפשרות לעבור ל"פול" ולעשות ביטוח מקיף.

אבנר עורקבי: זה אחד הפתרונות.

אורי מקלב: אתה אומר, שאתה לא בא להילחם את כל המלחמות של מסורבי הביטוח.

אורי מקלב: אתה מדבר על הנכים.

אורי מקלב: אנחנו לא רוצים להגיע למצב שלנכים בישראל לא תהייה אפשרות לבטח.

אורי מקלב: אתה לא נכנס כעת למחיר אתה מדבר על כך שלא יהיה מצב שלא יהיה ביטוח מקיף לנכים בישראל לרכבי נכים.

אבנר עורקבי: כפי שהסברת והבהרת כאן, אם לי לא יהיה רכב לא אוכל ללכת לטיפול, אני לא אוכל ללכת לרופא, לא אוכל לצאת לשמחות שלי, אני לא יכול להגיע לכאן לייצג נכים, אני אהיה כלוא בביתי.

אבנר עורקבי: יכולים להגיד לי תשתמש בהסעות, יכולים להגיד לי אתה יכול להיעזר במוניות, מונית בלילה אין לי כשאני צריך ללכת לבית חולים, זה סיפור אדיר כי כסא הגלגלים לא נכנס למונית ואני לא אוכל להגיע לכל מקום כמו כשיש לי רכב.

אבנר עורקבי: אני מבקש בכל לשון של בקשה לפני שאני אפרוץ בדמעות ואבכה למה אני לא אוכל ללכת, לפני שאגיע מצב לא טוב כמו של חבריי ששללו מהם את הזכות הזאת.

אבנר עורקבי: תנו לנו את הזכות ללכת חופשי.

אורי מקלב: הייתי רוצה לשמוע על היקף תופעת הסירוב של חברות הביטוח לבטח, מהוא החלק של הסירוב לנכים?

אבנר עורקבי: יש צי רכב שמבוטח קולקטיב, אלה הם שנוהגים הרבה, כמו למשל מוניות שמבוטחות בקולקטיב.

אבנר עורקבי: אותם אף אחד לא מבטח בארץ, הם מבוטחים דרך חוץ לארץ.

אבנר עורקבי: "הכשרת הישוב" מבטחת אותם בחוץ לארץ.

אבנר עורקבי: זה המידע שקיבלתי.

שמואל מלכיס: אלו דברים שהם עובדות לא נכונות.

אבנר עורקבי: קח למשל את מובילי המשאיות, לנו יש כמעט כמו המשאיות.

אורי מקלב: את הפתרונות לא אתה צריך להביא, אתה צריך להציף את הבעיה ואת הפתרונות מישהו אחר צריך לתת.

אבנר עורקבי: אני מבקש בכל לשון של בקשה לתת לנו את הזכות לניידות.

אורי מקלב: תודה אבנר, אנחנו מודים לך על העלאת הנושא.

יהודה דורון: אני רוצה להעיר את תשומת לב הוועדה.

יהודה דורון: היה דיון על נושא הביטוחים לפני מספר שנים כאשר נתנו לחברות הביטוח את האפשרות להחליט כן או לא לבטח, כלומר את האפשרות שדיברו עליה כעת.

יהודה דורון: אז הזהרתי מהסכנה שנגיע אליה, וזה מה שקורה לנכים.

יהודה דורון: תקראו את הפרוטוקולים של אותם דיונים.

יהודה דורון: דיברתי על הסכנה שברגע שנותנים לחברות הביטוח להחליט שאם זה כלכלי הם יבטחו ואם זה לא כלכלי הם ידחו את מי שהם רוצים ולא ימכרו לו ביטוח.

יהודה דורון: ידענו שזה יגיע גם לנכים.

יהודה דורון: אני מבקש לגעת בנקודה עליה אני עוקב.

יהודה דורון: אלי מגיעות פניות של נכים שעברו שתיים-שלוש תאונות, לפעמים אלו תאונות רציניות ולפעמים לא, ועקבות התאונות לא רוצים לבטח אותם.

יהודה דורון: הם פונים אלי בבקשה שאמצא להם חברה שמוכנה לבטח אותם.

יהודה דורון: לפעמים בזכות ההשפעה שלי בחברה מסוימת שיש לי הרבה מבוטחים אצלה אני מבקש מהסוכן להכניס את אותו נכה לביטוח ואם לא אני אחליט שאני אפסיק לשלוח אליו מבוטחים נוספים.

אורי מקלב: מיני קולקטיב.

יהודה דורון: בדיוק.

יהודה דורון: אבל לצערי לא תמיד זה מצליח.

יהודה דורון: פנתה אלי שמחה בניטה ואמרה שאף אחד לא רוצה לבטח אותה.

יהודה דורון: אני אומר לך שאנשים שיושבים כאן כרגע אנשים כמו אבנר שלא רוצים לבטח אותם.

יהודה דורון: לא יכול להיות מצב שנכה לא יהיה מבטוח.

יהודה דורון: אני מבקש לגעת בנקודה שעליה דיבר אבנר בסוף, נהגי המוניות נוסעים הרבה מאוד על הכביש וגם עושים הרבה תאונות וחברות הביטוח כן מבטחות אותם ולא מסרבות לבטח אותם.

יהודה דורון: למה?

יהודה דורון: – כי למוניות יש כוח של תאגיד או של תחנה ולא כדאי לחברות להגיד למישהו מהם שהן לא רוצות לבטח אותו.

יהודה דורון: אני לא חושב שדין נהג מונית זהה לדין נכה.

יהודה דורון: הרכב לנכה הוא הרגליים וללא הרגליים האלה הוא לא מתפקד ועל כן חובה שיהיה לנכה ביטוח.

יהודה דורון: לא מעניין איך יסדירו את זה אבל האוצר חייב להסדיר את העניין.

יהודה דורון: המפקח על הביטוח חייב למצוא את הדרך שאותן חברות שמרווחיות כסף, הן קיבלו רישיון לעסוק כלכלית, אבל גם כשאתה עושה משהו כלכלי אתה חייב לקחת בחשבון שיש דברים שהם יוצאי דופן והשיקול בהם הוא לא רק כלכלי, החברה קיבלה רישיון מהמדינה להתעסק בתחום הזה.

יהודה דורון: על זה התרעתי מזמן.

יהודה דורון: אתם נותנים לחברות את האפשרות להוציא את הנכים מהמסגרת, זה מה שחשבנו שיקרה, ואכן את זה אנחנו רואים שקורה היום.

אורי מקלב: כארגונים אתם יודעים מהם ההיקפים?

יהודה דורון: אני יכול לומר שמדובר בעשרות, לא במספרים גדולים.

יהודה דורון: אני רוצה להמחיש את הנושא.

יהודה דורון: שמחה בניטה נוסעת עם האוטו ואין לה בלם, יש לה תאונה.

יהודה דורון: אני נוסע באוטו שלי ודוושת הבלם נתפסת לי והרכב מתחיל לדהור בסיבוב, ומחוסר בררה אני מכניס את האוטו במהירות של 150- לעצים ושובר את כל הצלעות, הולך להתאבד באותה תאונה כדי לא לפגוע באחרים.

יהודה דורון: לי יש ביטוח בזכות הכוח שיש לי מול חברת הביטוח שעשתה לי ביטוח.

אורי מקלב: התאונה כתוצאה מדוושת הדלק שהתקלקלה.

שמחה בניטה: אני מבוטחת אחרי שהתחננו בשבילי.

שמחה בניטה: לי כמעט עשו סירוב וגם למוסד לביטוח הלאומי הודיעו.

שמחה בניטה: זה היה אותו דבר שהלך לי הבלם.

יהודה דורון: חבר'ה יש תקלות מכאניות שקורות באבזור המכאני של הנכים וזו לא טעות של הנכה.

יהודה דורון: יש גם גורם נוסף.

אורי מקלב: לך היה מקרה של קלקול בבלם ואתה צברת מהירות ומה ראית?

יהודה דורון: ראיתי מכוניות מולי, לא רציתי להרוג אותם ונכנסתי בתוך עצים והרגתי את עצמי, הייתי בטוח שאני הורג את עצמי רק לא להרוג אנשים, נשארתי בחיים במהירות של בתוך עצים.

יהודה דורון: אני חשבתי שהמערכת הפנימית שלי יצאה החוצה, נשארתי בחיים.

יהודה דורון: הקדוש ברוך הוא עשה נס ואמר לי אתה תמשיך לטפל בנכים.

יהודה דורון: יש מקרים כאלה, ויש מקרים בהם הנכה לא אשם בתאונה אלא מישהו דפק אותו וברח והוא חייב להגיש תביעה לחברת הביטוח, למרות שהוא בכלל לא אשם בתאונה.

יהודה דורון: התאונות הן לא בהכרח באשמתו של הנכה ובכל זאת לא עושים לו ביטוח.

אורי מקלב: אני מתייחס בסבלנות לנכה שצריך שדה ראיה ברכבים הגדולים, אני מתקשה לנהוג בכזה רכב אבל הם חייבים את זה בכלל המגבלות כמו כסא הגלגלים, להם יש בכל אופן תמרון יותר קשה.

אורי מקלב: אנחנו מונעים מעבריינים שהם עתירי תאונות אבל כאן מדובר באוכלוסייה שנוהגת ברכב שהתמרון בו קשה יותר.

אורי מקלב: אני חושב שצריך להתייחס אליכם בסלחנות ובהבנה גדולה יותר מכלל האוכלוסייה.

יהודה דורון: אני חושב שהמפקח על הביטוח חייב למצוא את הדרך להטיל או לקבוע במתן הרישיון לחברות הביטוח שתהייה התניה שבעטייה הן תוכלנה לסרב לבטח נכה.

אורי מקלב: אנחנו נדון בזה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיע למצב שלנכים תהייה האפשרות לבטח.

שמחה בניטה: תודה.

שמחה בניטה: קיבלתי אוטו חדש, כמו שיהודה דורון הסביר, מכניסים לנו אבזור מיוחד כדי שנוכל לנהוג בידיים.

שמחה בניטה: האוטו החדש כנראה הגיע עם תקלה, בנסיעה ברמזור האוטו שעט קדימה, נתן גז והשתולל, לא יכולתי לעצור את האוטו ולא לעשות דבר.

שמחה בניטה: לא נהגתי כדי להרוג אנשים, צרחתי באוטו והתפללתי שלא יגיע אוטו ממול או שלא יהיה מי שיעקוף אותי, רק שלא אפגע במישהו.

שמחה בניטה: רק אני נפגעתי כשאני באוטו.

שמחה בניטה: האוטו חצה את הגדרות מצד לצד ורק האלוהים עצר לי את האוטו, אין לי שום הסבר אחר.

שמחה בניטה: אני שכבתי בבית החולים וגררו את האוטו שהיה עם נזק אדיר.

שמחה בניטה: תקופה קצרה לפני כן הייתי מבוטחת בחברה, כשהנחתי הורדתי את המעלית שיש באוטו, מעלית שיוצאת החוצה, המטפלת אמרה גוררים את המעלית, כנראה היה שם מישהו שלא שמתי אליו לב והעיף את המעלית, המעלית נשברה עם נזק של 30,000 שקל, לא משנה שלא יכולתי לרדת מהאוטו והייתי תקועה ברכב.

שמחה בניטה: בצירוף מקרים של שתי תאונות עם אוטו ממש חדש על הכביש, שנה ראשונה של האוטו.

שמחה בניטה: התאונה הראשונה שבה לא יכולה לעשות כלום, רק אני והאלוהים לבד כשאני לא יכולה לעשות דבר.

שמחה בניטה: חברת הביטוח החליטה שהיא לא ממשיכה לבטח אותי, בשום אופן לא מבטחת וכבר הודיעו למוסד לביטוח לאומי על הפסקת הביטוח.

שמחה בניטה: המוסד לביטוח לאומי הודיע לי שהאוטו לא מבוטח ועלי לעצור את האוטו.

אורי מקלב: זה היה בשנת 2010?

שמחה בניטה: שתי התאונות בשנת 2010.

שלומית אבינח: עוצרים את הביטוח ואומרים לך שלא מחדשים אותו?

שמחה בניטה: לא.

שמחה בניטה: אני חידשתי את הביטוח בחודש פברואר וב- 20 במרץ הייתה התאונה, זאת הבעיה.

שמחה בניטה: בחודש יוני שנה קודמת כשקיבלתי את האוטו גם הייתה לי תאונה.

שמחה בניטה: הם לא רצו בשום אופן לבטח

אורי מקלב: הפסיקו לך את הביטוח באמצע?

שמחה בניטה: כן.

שמחה בניטה: הם אמרו שהם יחזירו לי את הכסף של השנה, כי התשלום הוא שנה מראש.

שמחה בניטה: סוכן הביטוח שעובד עם כל הנכים אמר לי, זה סוכן שהתחיל לעבוד איתי כי היה כדאי לו לבטח את המכוניות הגדולות.

שמחה בניטה: אני רוצה לומר שאני נוהגת 30 שנה, חתול לא דרסתי על הכביש, בחיים לא פגעתי בבן אדם, וברוך ה' כל יום שאני מגיעה הביתה אני אומרת אלוהים עזר לי כי אני רואה את "החיות" שנוהגות וחותכות איתי מימין ומשמאל.

שמחה בניטה: כשאני נוהגת אני מאותת ורואים שיש לי תמרור נכה ושיש מגבלה של שדה ראיה כי האוטו הוא גדול וזה לא כמו שנהגתי עם מכוניות רגילות, מצבי החמיר ואני עם אוטו גדול.

שמחה בניטה: כשאתה נוסע ברכב גדול מטבע הדברים אתה נוהג ביתר זהירות ומבקר את הנהיגה, אתה רואה את "החיות" שחותכות אותך מימין ומשמאל ואני כל הזמן אומרת "טוב שאני זהירה, טוב שאני זהירה".

שמחה בניטה: אבל מה לעשות זה קורה.

אורי מקלב: אחרי שתי תאונות לא רוצים לבטח אותך יותר והפסיקו לך את הביטוח?

שמחה בניטה: לא רצו להמשיך לבטח יותר.

שמחה בניטה: הנזק של התאונה כשהרכב עלה על גדרות ובנס זה נגמר כך.

שמחה בניטה: בתחילה פרסמו שמחבלת מנסה לדרוס אנשים כי זו הייה בתקופה שטרקטוריסטים ערביים דרסו הולכים ושבים.

שמחה בניטה: אני בכלל לא הבנתי איך הגיעה המשטרה ואמבולנס, הודיעו שמחבלת מנסה לדרוס אנשים, יכול להיות שהיו יורים בי כי האוטו השתולל בצורה שנראתה כאילו אני מנסה לדרוס הולכים ושבים.

שמחה בניטה: אני אומרת לך שיצאתי עם שבר ושלא נדבר על הסבל שלי, חודשיים הייתי גם בלי אוטו.

שמחה בניטה: אחרי זמן אני מקבלת מהמוסד לביטוח לאומי מכתב שבו הם מודיעים לי שחברת הביטוח הודיעה שהיא מפסיקה לי את הביטוח, העיקר שלי הם שלחו מכתב שחברת הביטוח לא מוכנה לבטח את הרכב.

אורי מקלב: למעשה, את לא מבוטחת ואסור לך לנהוג באוטו.

שמחה בניטה: אני לא אנהג באוטו בלי ביטוח.

אורי מקלב: מורידים לך מהקצבה.

שמחה בניטה: מורידים לי מהקצבה ואני גם משלמת את הביטוח.

שמחה בניטה: הייתי צריכה להפעיל את כל הקשרים ודיברתי גם עם יהודה דורון שגם לו באותה תקופה הייתה תאונה.

שמחה בניטה: קניתי מכונית חדשה עם פגם, אם היה לי פגם במכונית מה אני יכולה לעשות, זו מכונית ואן שברולט סוואנה.

אורי מקלב: אפשר לתבוע את החברה שהתקינה את האביזרים ברכב גם בנזק שחברות הביטוח לא רוצות להכיר.

אורי מקלב: זה קורה, אני לא מומחה בביטוח אבל אותה חברה שהתקינה את האביזרים - - -

שמחה בניטה: מי שעזר לי בסוף, זו החברה שהתקינה את האביזרים.

שמחה בניטה: היא התחננה והפעילה לחץ על הסוכן של חברת מנורה שמבטח 2,000 מכוניות של נכים.

שמחה בניטה: יש נכים שנוסעים יותר ויש פחות, נכים פעילים כמונו נמצאים יותר על הכבישים.

שמחה בניטה: מן הסתם כשאתה יותר בכביש אתה חשוף יותר להיפגע.

אורי מקלב: את צודקת.

אורי מקלב: המסקנה היא שאתם לא צריכים להתנצל, אני לא חושב שאתם צריכים להתנצל שקורות תאונות, כי הן קורות.

שמחה בניטה: חברות הביטוח צריכות לבטח אותנו, גם אם בשנה מתרחשות שתי תאונות.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: אני רוצה לשמוע את האוצר, אסף מיכאלי בבקשה.

אנסטסיה מיכאלי: ראשית אני מודה לך על זימון הדיון ולו מהסיבה שהפניה שקיבלנו "אילצה" אותנו, לשבת ולעשות את הבדיקות שלנו ולנתח, עד כמה שאנחנו יכולים, את השוק הזה.

אנסטסיה מיכאלי: אכן הדברים הם לא נעימים וניסינו להבין את מה שנקרא כצעקתה.

אנסטסיה מיכאלי: אני מבקש לומר כמה מילים וראשית אני אתייחס לעניין ביטוח החובה שציינת בפתיחה שלך.

אנסטסיה מיכאלי: אני חושב שלכולם ברור שביטוח חובה הוא ביטוח שמכסה נזקי גוף, ולכן פה המדינה בחרה להיות יותר אקטיבית ולהקים את "הפול" שמטרתו לבטח מבוטחים שלא מוצאים מקום במסגרת חברות הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: צריך להבין ששוק הביטוח גם בביטוחי חובה וגם במקיף הוא שוק מאוד תחרותי.

אנסטסיה מיכאלי: רמת התחרות מאוד גובהה ביחס להרבה תחומים אחרים שאתה בוודאי מכיר, זה שוק מאוד תחרותי עם כ- 14 חברות שפועלות בשוק, יש תחרות על מחירים, תחרות על לקוחות.

אנסטסיה מיכאלי: מבחינתנו זה כמובן מצב מאוד רצוי.

אנסטסיה מיכאלי: בכל זאת בתחום של ביטוחי חובה שמתעסק בנזקי גוף קבענו שעבור המבוטחים שחברות הביטוח משיקולים כלכליים לא מוכנות לקבל אותם, קבענו את "הפול" שהגדיר תעריפי מקסימום שפתוח לקבל את כולם וכמובן ללא שום הפליה.

אורי מקלב: האם יש פער גדול במחירים בביטוח הזה?

מיכאל מיכלס: בין 20% ל- 25%.

אנסטסיה מיכאלי: ברור לכולם שגם "הפול" ובכלל בראיה של שוק ביטוח החובה אין שום הפליה לעניין מצב בריאותו של האדם אלא למאפיינים אחרים, כל אחד יכול להיכנס למחשבון שלנו ולראות מהם המאפיינים ולקבל את הצעת הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: זה לעניין ביטוח החובה.

אנסטסיה מיכאלי: בהמשך הבדיקה שביצענו קראתי את 'חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות', אני מניח שגם החברים כאן מכירים את החוק הזה.

אנסטסיה מיכאלי: ברשותכם ממש בחצי שנה אני אתייחס לסעיף הראשון שמתייחס לחוזה ביטוח שמדבר "מתן יחס שונה בחוזה ביטוח לא יהווה הפליה אם הוא מבוסס על נתונים אקטוארים, סטטיסטיים, מידע רפואי שמסייע לחברות בהערכת הסיכון".

אנסטסיה מיכאלי: זו נקודה מאוד חשובה שאנחנו צריכים להבין.

אנסטסיה מיכאלי: החברים הנכבדים מציגים את המקרה שלהם כנכים, אנחנו מבינים את זה אבל יחד עם זאת אנחנו צריכים להבין שאותן נסיבות של הקושי במציאת ביטוח, אני מתייחס לביטוח המקיף, כשאני מסתכל על שוק ביטוח מקיף אני רואה שאותן נסיבות של אדם שהיו לו מספר גבוה של תאונות באותה שנה או במספר שנים, גם לאותו אדם מבלי קשר למצבו הבריאותי יכול להיות קושי בהשגת ביטוח מקיף.

אנסטסיה מיכאלי: כאן גם כמחוקק, גם אתם וגם אנחנו כמפקח על הביטוח בעצם צריכים לשאול את עצמנו עד כמה ראויה מידת ההתערבות שלנו בשוק הזה, אנחנו צריכים להבין שכאשר אנחנו מדברים על ביטוח מקיף זה בעצם מצב שאדם מבטח את רכושו הפרטי.

אורי מקלב: הנקודה הזאת דורשת מחשבה.

אורי מקלב: אתה אומר שהמקרים כאן מתייחסים לנכים אבל אתה מסתכל מנקודת מבט של חברות הביטוח.

אורי מקלב: החוק מאפשר הפליה או הגבלה על פי מספר התאונות.

אורי מקלב: החוק לא אומר שהוא צריך להסתכל על הסיבות שגורמות לתאונות.

אורי מקלב: אתה אומר שאתה מסתכל דרך המשקפיים של חברות הביטוח והוא לא מבטח בגלל מספר התאונות ולכן אתה לא יכול להתערב.

אורי מקלב: אני משקף את דברייך?

שמואל מיכלס: אם אלו שיקולים אקטואריים זו לא הפליה.

שמואל מיכלס: אתה משתמש במילה הפליה וזה לא נכון.

אורי מקלב: אל תגיד במה להשתמש, תאמר לי מה דברייך מוסיפים לדבריי או איפה הם סותרים את דבריי.

אורי מקלב: אני מבין שזה מה שאתה אסף התכוונת.

אורי מקלב: אני כן רוצה להתייחס מראש עוד לפני שבודקים את האדם, יש רק שלוש חברות שמוכנות לבטח.

אורי מקלב: זאת אומרת שהחברה שלא מבטחת כן מפלה את הסקטור ולא מתייחסת אליו כפרט אלא כסקטור.

אורי מקלב: לכאן אני רוצה להוביל אותך.

אנסטסיה מיכאלי: זאת באמת הייתה הנקודה הבאה שלי.

אנסטסיה מיכאלי: ציינו כאן החברים מניסיונם, ואני בטוח שהוא יותר משלי כי הם אלה שפונים ומבקשים להשיג ביטוח, בדרך כלל יש שלוש חברות שמוכנות לבטח אותם וכמובן צריך לבדוק את הנתון.

אנסטסיה מיכאלי: אני יכול להסביר את הסיבה איך הוא מתקבל על הדעת, הסיבה שרכבי הנכים הם לא רכבים רגילים.

אנסטסיה מיכאלי: צריך להבין שכאשר חברת הביטוח מבטחת בביטוח מקיף לא אופי הנהג חשוב, כאן להבדיל מביטוח החובה אנחנו צריכים הסתכלות על כלי הרכב אותו אנחנו מבטחים.

אנסטסיה מיכאלי: האם אנחנו מבטחים כלי רכב סטנדרטי או שאנחנו מבטחים כלי רכב עם מאפיינים ייחודיים?

אנסטסיה מיכאלי: בעולם הביטוח זה לא מצב חריג שכשמבטחים מוצר עם מאפיינים מיוחדים מספר חברות שנותנות מענה לדרישה הזאת הוא יותר מצומצם.

אנסטסיה מיכאלי: בדרך כלל הן חברות שמכירות את השוק, יודעות לנתח את הסיכונים וכתוצאה מכך יודעות להציע את הכיסויים.

אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת, הצמצום הזה שמתוך 14 חברות שפועלות בשוק ורק שלוש מספקות ביטוח לכלי הרכב - - -

שמואל מיכלס: הם כתבו כאן שלושה עד חמישה סוכנים, הם לא ציינו חברות ביטוח.

יהודה דורון: רק מנורה והפניקס, אלו הן החברות שאני מכיר.

יהודה דורון: פנינו לחברות.

יהודה דורון: המפקח על הביטוח אומר דבר נכון שהיות ויש אבזור באוטו חברות הביטוח לא מוכנות לבטח רכבים מאוד יקרים כי כל מכה בו יכולה לעלות להם הרבה כסף, זה לא כלכלי.

אנסטסיה מיכאלי: גם את רכבי היוקרה לא כל החברות מבטחות.

שמחה בניטה: אנחנו לא מדברים על רכבי יוקרה.

אבנר עורקבי: יכול להיות שאתה יודע על עוד חברות, תן לנו נתונים.

אבנר עורקבי: אני לא קונה את זה.

יהודה דורון: ראשית אתה צודק כל חברות הביטוח מבטחות, אבל הן לא מבטחות את הואן הגדול שלנו.

יהודה דורון: יש הבדל.

אבנר עורקבי: אולי אתה מכיר מישהו, אחד עובד עם "הכשרת הישוב" אחר עובד עם "שמורה" אתה פונה למישהו שאתה מכיר ואומר "את המכוניות הגדולות האלה אנחנו לא מבטחים".

שמחה בניטה: ואם הוא מבטח הוא גובה בכלל מחיר בשמיים, גם לא הביטוח הישיר מבטח, וגם כל מי שאתה בדבר.

שמחה בניטה: את המכוניות הקטנות של הילדים שלי אני מבטחת ב"שומרה" ואותי הם לא רצו לבטח למרות שאני מבטחת עוד מכוניות.

מירב רפאלי: למה גודל הרכב משנה?

שמחה בניטה: כי יש שם אבזור יקר.

יהודה דורון: האבזור מגיע לחצי מיליון שקל.

שמואל מיכלס: יש חברות שמבטחות מכוניות מעל חצי מיליון בלי קשר אם הוא של נכה או לא.

שמואל מיכלס: לכל חברה יש את המדיניות שלה.

שמחה בניטה: אנחנו יודעים מה הבעיה שלנו.

שמואל מלכיס: אנחנו יודעים שיש לפחות חמש-שש חברות שמבטחות נכים וגם רכבים יקרים.

שמחה בניטה: אולי תביא לנו את השמות, נשמח מאוד שתהייה תחרות.

שלומית אבינח: תציין לפרוטוקול את שמות החברות.

שמואל מלכיס: לא ציינתי שם של אף חברה אינדיבידואלית.

שמואל מלכיס: לא כתבתם שזו בקשתכם במכתב.

שמחה בניטה: לא כתבנו כי לא רצינו לפגוע באנשים כי הם לא האשמים.

שמחה בניטה: הכוונה שלנו לפתור את הבעיה ולא לפגוע בסוכן זה או אחר.

אבנר עורקבי: גם לא כתבתי איזה סוג רכב יש לי, לא רציתי לפרסם את הרכב שלי.

אנסטסיה מיכאלי: כשנעדרת אדוני היושב ראש, היה ויכוח לגבי מספר החברות שמציעות את הכיסוי, ברור לכולם שבשל המאפיינים הייחודיים של הרכב, לא של הנהג אלא של הרכב, מספר החברות שמספקות את הביטוח מצומצם יותר.

אנסטסיה מיכאלי: מאזדה 3 רגילה בשוק הביטוח הרחב יותר קל, אבל יש לנו גם בעיה בצד ההפוך עם רכבי יוקרה שלא כל החברות מספקות ביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו נכנסים כאן למישור של השיקולים העסקיים של גוף עסקי.

אורי מקלב: אם יתברר לך שאותה חברה שמסרבת לבטח רכב ואן סוואנה אבל כן מבטחת נהגים זהירים או משאיות מה היית אומר?

אורי מקלב: היית אומר שהם לא מבטחים בגלל סוג הרכב או שהיית אומר שיש כאן הפליה?

אורי מקלב: חברות הביטוח כן מסווגות גם אדם רגיל.

אנסטסיה מיכאלי: אני אומר לך לעניין ההפליה.

אנסטסיה מיכאלי: זה השלב הבא בו רציתי להקריא מהחוק.

אנסטסיה מיכאלי: גם החוק נותן לי כמפקח את הכלים להתמודד עם תלונות שמדברות על הפליה של אדם עם מוגבלות.

אנסטסיה מיכאלי: כאן אני פונה אליכם, אני כמפקח אתמודד עם כל פניה שלכם שעניינה הפליה על רקע מוגבלות.

אנסטסיה מיכאלי: אני אבדוק לעמוק מהן הסיבות שבעטיין נגרמה ההפליה.

אנסטסיה מיכאלי: זאת חובתי מתוקף החוק, ואני גם אעשה את זה, ולכן אם וכאשר תתקבל פניה נבחן אותה וכמובן באפשרותי לומר שבחנתי את התלונה ושאני לא רואה הפליה שהיא בניגוד לחוק, או לומר שההפליה כן מותרת כי ראינו והקראנו איך מותר לחברות "להפלות" על בסיס שיקולים אקטואריים ושיקולים עסקיים שהם לגיטימיים.

אנסטסיה מיכאלי: יש לי את הסמכות לקבוע האם מתקיימת הפליה ואם לאו.

אנסטסיה מיכאלי: אני מזמין אתכם לפנות אלינו ואנחנו נתייחס במלוא כובד הראש לפניה שלכם.

שלומית אבינח: סליחה שאני מתערבת בדברייך, אבל אני רואה שאבנר עורקבי פנה אליכם בפקס לפני קיום הישיבה, השאלה איך עושים מנגנון בעניין.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מכותבים בפנייה ואני עונה לכם על כל שאלה.

אנסטסיה מיכאלי: שאלה פרטנית שתגיע אלינו תעבור את מחלקת פניות הציבור שלנו ותיערך בדיקה האם קיימת הפליה.

אורי מקלב: אני מבין שחברת ביטוח שתסרב לבטח אנשים בעלי רכבים לנהגים מתחת גיל 30 נאמר שזאת לא הפליה כי זה מתקיים בכלל וזה לא משיקולי הפליה כי הן לא מבטחות מתחת לגיל 30.

אורי מקלב: אבל אם החברות תאמרנה שהן לא מבטחות אנשים מתחת גיל 30 כהם נכים או נהגי מוניות לא נקבל את זה.

אנסטסיה מיכאלי: נכון.

אורי מקלב: נניח כשחברת ביטוח לא מוכנה לבטח נהגי מוניות הם לא מסרבים לנהגים, אתה אמרת שלא בגלל האנשים אלא בגלל הרכב, כלומר בגלל שמדובר במונית הם לא מבטחים.

אנסטסיה מיכאלי: אני מחדד.

אנסטסיה מיכאלי: כאשר אנחנו מדברים על ביטוח מקיף חברת הביטוח מבטחת, להבדיל מביטוח חובה שבו היא מבטחת גורם אחד שהוא הנהג, חברת הביטוח בביטוח מקיף מבטחת שני גורמים, האחד הוא הנהג ומאפייניו, אופי נהיגתו וכדומה, שנית את כלי הרכב המבוטח.

אנסטסיה מיכאלי: זה החידוד של הנקודה.

אורי מקלב: לא לבטח מישהו שהוא עבריין, את זה החוק מאפשר לו.

אורי מקלב: כשאנחנו מתייחסים לרכבים של נכים, אם חברות הביטוח כדברייך אינן מבטחות רכבים כאלה גדולים אז זה חלק מהמאפיינים של הביטוח, אבל אני מניח שחלק מחברות הביטוח שמסרבות לנכים הן לא מסרבות לבטח רכבים מהסוג הזה בכלל או רכבים יוקרתיים, כלומר אם תוגש להן בקשה לביטוח של רכב ואן סוואנה שהוא לא של נכה היא כן תבטח אותו.

אורי מקלב: כאן צריך לבדוק את העניין אם אין הפליה.

אנסטסיה מיכאלי: זה רכב ואן סוואנה עם מאפיינים מיוחדים.

אנסטסיה מיכאלי: זה לא רכב רגיל.

אנסטסיה מיכאלי: החבר'ה כאן יודעים כי הם מתמודדים עם העלויות האלה.

אנסטסיה מיכאלי: זה רכב ואן סוואנה עם רכיבים בתוך הרכב שגם מבוטחים ושערכם עשרות אלפי שקלים לפחות.

אורי מקלב: אבל יש גם אנשים שמבטחים רכבי יוקרה ששווים כחצי מיליון שקל, אם חברת הביטוח כן מתמקצעת וכן מבטחת רכבי יוקרה ולא משנה אם מדובר במרצדס או שזה רכב ואן סוואנה פלוס אבזור, אבל אם החברה מסברת לבטח דווקא את רכבי הנכים כאן יש מקום ללכת לכיוון של הפלייתו של הנכה עוד לפני שהחברה קבעה שהוא עבריין תנועה כן או לא, או שיש מאפיינים לגבי הנהיגה שלו.

אורי מקלב: אני לא אומר שזה אבסולוטי ואני מניח שיש מקום לזה, אתה אומנם כלכלן אבל התרשמתי שאתה מבין משפטים וצריך לשלב את הדברים האלה.

אורי מקלב: לדעתי ככל שנמנע מחברות הביטוח לסרב לבטח נכים הבעיה תהייה קלה יותר.

אורי מקלב: לדעתי צריך להרחיב את מספר חברות הביטוח המבטחות ולא לאפשר להן לסרב, התקדמנו בחלק הזה.

אורי מקלב: מי קובע מה המאפיין של נהג עתיר תאונות, שלוש תאונות בשלוש שנים, או אולי היקף התביעות שלו?

אורי מקלב: לחברת הביטוח יש את היכולת להחליט בעצמה אילו נהגים - - -

אנסטסיה מיכאלי: התשובה היא כן, ואני אפרט.

אנסטסיה מיכאלי: כאשר אדם מבקש לרכוש לעצמו ביטוח רכב מקיף הוא בעצם עובר תהליך של חיתום, תהליך של שאלון על ידי נציג או סוכן החברה.

אנסטסיה מיכאלי: החברה בעצם עושה את ניתוח הסיכונים שלה, היא שואלת אותו כמעט כל דבר שהוא חוקי ומותר לה שהיא חושבת שיכול לתרום להערכת הסיכון של המבוטח שלה.

אנסטסיה מיכאלי: זה מאפיין מאוד חשוב ואני מניח שכל אחד כאן מכיר את זה כשהוא בא לחדש ביטוח חובה את השאלה הראשונה שהוא נשאל על ידי הסוכן והיא האם יש לו העדר תביעות, הסוכן אומר "יהיה לי העדר תביעות אני אסדיר לך הנחה בפוליסה".

אנסטסיה מיכאלי: זה מרכיב מאוד חשוב וכך השוק הזה פועל, זה חלק מהתמריץ גם של האזרחים לנהוג בטוח יותר וזה גם האינטרס של כולנו.

אנסטסיה מיכאלי: זה חלק מהערכת הסיכון.

אנסטסיה מיכאלי: לשאלתך, סוגיית מספר התביעות לשנה או לשלוש שנים היא סוגיה מאוד חשובה בהליך החיתום הזה.

אורי מקלב: יש איזה קריטריון קובע, או שהחברה יכולה לקבוע לעצמה?

אנסטסיה מיכאלי: היא יכולה לקבוע לעצמה, אבל אנחנו יודעים שבדרך כלל מעל שלוש תביעות כי לא מדובר רק בתאונה, אתה יכול לעשות תאונה ולתקן אותה ב- 1,000 -2,000 שקל בעצמך או להסתדר עם הצד השני, אבל מעל שלוש תביעות של תאונות שהגיעו לחברת הביטוח כבר מעמידות את המבוטח בסטאטוס שונה.

אנסטסיה מיכאלי: אני רוצה לחדד כאן שזה בלי שום קשר למצב בריאותו, גם אם אני חלילה הייתי עושה מספר תאונות כזה ותובע את חברת הביטוח הייתי מתקשה להשיג ביטוח לרכב שלי.

אורי מקלב: וכל חברה יכולה לקבוע אחרת?

אנסטסיה מיכאלי: כן, ושוב אתה צריך להבין שהשוק הוא שוק תחרותי, זאת אומרת הנחת היסוד היא שהחברה כן רוצה להרוויח כסף, החברה רוצה לגבות את הפרמיה ולגבות את הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: היא תעשה את הכל בשביל לקבוע את הרף שממנו היא אומרת שחרף העובדה שהיא רוצה להגדיל את נפח השוק שלה, כאן היא כבר לא יכולה.

אורי מקלב: אתה אומר שזה משהו שהם קבעו לעצמן ואין משהו שמחייב אותן.

אוהד מעודי: אני צריך להעיר, החברה נוהגת לפי דרכה אבל היא צריכה לקבל את האישור של הפיקוח.

אוהד מעודי: דהיינו כמו שכל פוליסה וכל תעריף של פוליסה צריכים להיות מאושרים על ידנו, החברה לא יכולה לבחרו איזה פרמטר שהיא רוצה וכמה היא שרוצה.

אוהד מעודי: יש אקטואר שאומר את זה, גם האקטואר של האגף מסתכל וגם הרפרנט.

אורי מקלב: לזה רציתי להגיע, את התעריף אתם קובעים ואתם לפחות מפקחים על התעריף.

אורי מקלב: אתם לא מתערבים כמה אחוזי הנחה הוא נותן, אבל ההגבלה בפרמטר שלו כשהוא לא רוצה לבטח, זאת אומרת שבעיקרון כל חברת ביטוח יכולה לקבוע לעצמה.

אורי מקלב: אתה אומר שהחברה קבעה לעצמה שלוש תאונות בשלוש שנים.

אורי מקלב: אם אנחנו נגלה שאותה חברת ביטוח סלחנית לגבי אחרים ולגבי הציבור הנכים היא קובעת שאחרי שתי תאונות בשנה את הנכה היא כן ממשיכה לבטח, כאן יש ממד ההפליה.

אוהד מעודי: כמו שאסף אמר, אם תגיע פניה כזאת תיבדק אם קיימת הפליה.

אורי מקלב: קודם כל אנחנו רוצים להוביל למצב שאי אפשר לעשות עם ציבור הנכים מה שרוצים.

אורי מקלב: ציבור הנכים צריך להיכנס לתבנית שנכונה לכולם והם לא יכולים להיות מופלים.

יהודה דורון: אני מכיר נהגי מוניות שעברו שלוש-ארבע-חמש ושש תאונות כי הם נוסעים הרבה על הכביש, עברו הרבה תאונות וחברות הביטוח ממשיכות לבטח אותם.

יהודה דורון: ההגבלה של שלוש מופעלת יותר על ציבור הנכים מאשר על אנשים אחרים.

אורי מקלב: להפלייתם לטובה של נהגי מוניות אני לא נכנס, אם חברות הביטוח סלחניות לציבור נהגי המוניות הן לוקחות בוודאי בחשבון שבעקבות התאונות הם משלמים ביטוח יותר גבוה.

שמחה בניטה: גם אנחנו משלמים ביטוח גובה, עשרות אלפי שקלים.

אורי מקלב: אני לא יודע.

שמחה בניטה: אני יודעת כמה אני משלמת.

אורי מקלב: כי הרכב יקר אבל יתכן שלנהגי מוניות זה מובנה, לוקחים למשל רכב מסוג מאזדה 6 של נהג פרטי ושל נהג מונית אז הביטוח של נהג המונית גבוה יותר.

יהודה דורון: בגלל שזה רכב הסעה בשכר.

אורי מקלב: אני לא דורש מהפקח וגם לא מאף אחד שישווה אתכם לנהגי מוניות.

אורי מקלב: אני כן חושב שהחישוב לגביכם צריך שיהיה כמו לאנשים רגילים.

שמחה בניטה: אנחנו לא מתווכחים איתם על המחיר.

שמחה בניטה: אני אומרת להם בסדר מה שתגידו אני אשלם.

אנסטסיה מיכאלי: כעת אני רוצה דווקא להתייחס לסוגיית המחיר.

אנסטסיה מיכאלי: כדי שכולנו נבין שדווקא בגלל שהפרמיה שחברת הביטוח גבוה לכיסויים האלה, היא גובה על פניו, היית רוצה להגיד שיש כאן שוק שהוא מציאה גדולה, יש פה שוק אטרקטיבי וכולם ירדפו אחר מתן הכיסוי הזה.

אנסטסיה מיכאלי: אבל שוב, אנחנו פועלים בעולם תחרותי, בעולם שיש מאחוריו אקטואריה שמחשבת את הסיכונים והפרמיה משקפת את מה שידוע לחברות בדבר סך התביעות שהן צפויות לשלם במקרים האלה.

אנסטסיה מיכאלי: כאשר אנחנו פועלים בשוק תחרותי המחיר משקף את הסיכון.

אורי מקלב: עד עכשיו אנחנו דיברנו רק על החלק הכלכלי ולא על הצד הרגשי-ערכי.

אורי מקלב: החלק הערכי, החלק הרגשי והחלק החברתי זו סוגיה שאנחנו צריכים להוסיף עליה.

אנסטסיה מיכאלי: אני מתרשם שאתה מבין גם את מגבלות הסמכות שלנו כמפקח על הביטוח לערב את הפן הערכי ואת הפן החברתי.

אנסטסיה מיכאלי: יכול להיות שיש כאן החלטות שהכנסת צריכה לקבל, אולי, הן מעבר לגבולות הסמכות שלנו.

אורי מקלב: לכן אני מכוון אותך לכיוון של ההפליה, שם זה החלק שאתם כן יכולים לפעול בו.

אורי מקלב: בנושא הפסקת הביטוח באמצע, יש מצב שחברת הביטוח יכולה לומר שמרגע זה כשעשית תאונה היא מפסיקה את הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: התשובה היא כן.

אנסטסיה מיכאלי: יש שתי סיבות עיקריות להפסקת ביטוח, האחת היא שיש תאונת Total Loss, שזה מצב שהרכב מגיע לאובדן גמור אז הביטוח מסתיים, הסיבה השנייה היא כשהרכב נגנב.

שמחה בניטה: לא הייתה לי תאונת Total Loss.

אנסטסיה מיכאלי: אני אענה על הכל.

אנסטסיה מיכאלי: כשיש אובדן גמור או מצב שהרכב נגנב, במקרים האלה הביטוח מסתיים גם אם התחלת את הביטוח אתמול, במקרים האלה בעצם התממש מקרה הביטוח והמבוטח מקבל את מה שעבורו שילם, יש מיצוי של הפוליסה.

אנסטסיה מיכאלי: מצב נוסף, כנראה לשם מכוונים, מצב שבו למבטח ולגם למבוטח ישנה היכולת לבוא ולבקש את הפסקת ההתקשרות.

שמואל מלכיס: בפוליסה התקנית החדשה, בוטלה זכותו של המבטח לבטל את הפוליסה, מי שיכול לבטל הינו רק המבוטח.

שמואל מלכיס: עדיין יכול להיות מצב, כך הובן, שהביטוח יבוטל אם המבוטח מפסיק לשלם את הביטוח, אבל כל סיבה אחרת בפוליסה החדשה - - - -

אורי מקלב: המקרה של שמחה בניטה לא יכול לקרות עכשיו.

אורי מקלב: הוא מדבר על מה שהיה כי השאלה היא על המקרה של שמחה בניטה והוא עונה עד 2009-2010- שכן היה אפשר להפסיק את הביטוח על ידי המבוטח.

אורי מקלב: אני רק לא מבין למה זה.

אנסטסיה מיכאלי: יש כאן התקשרות בין גוף עסקי לבין מבוטח, שוב אתה כמפקח צריך להחליט איזו מידת חופש אתה נותן בעשיית העסקים שלהם.

אנסטסיה מיכאלי: יש כאן שוק שבו כולם מתחרים על מבוטחים, אתה רואה פרסומות שקוראות בואו בואו, אתה צריך לקבל החלטה מהי מידת החופש שאתה נותן בהתקשרות ביניהם.

אנסטסיה מיכאלי: כדי להבין את המצב, נניח שבעולם הישן חברת הביטוח מבקשת לסיים התקשרות, צריך לשאול את עצמנו למה, נניח שהיא ביקשה לסיים בעקבות תאונת דרכים אז אין בעיה, המבוטח עשה תאונה אחת וכבר אחרי תאונה אחת היא ביקשה, אין בעיה כי כמו שאנחנו אומרים זה שוק תחרותי, תאונה אחת עדיין לא מהווה בעיה למצוא כיסוי ביטוחי בחברה אחרת.

אנסטסיה מיכאלי: זאת הסיבה בלשון המעטה, שהן לא ממהרות ללכת לנתק את ההתקשרות עליה הן עמלות כל כך וששילמו עליה כך וכך רק כדי ליצור את הליך ההתקשרות, הן לא ממהרות לבטל את זה.

אנסטסיה מיכאלי: כמו שרמז האדון כשזה קורה זה בשוליים.

אורי מקלב: אני מסתכל על זה אחרת, אני אתן מיד את זכות הדיבור לשמואל מלכיס, נניח אדם מבטח את מכונת הכביסה או המקרר שלו, המבוטח קרה לחברה לתיקון והחברה אומרת מכאן ואילך אין ביטוח - הוא מבוטל, עשיתי איתך ביטוח לשנה שכולם ידועים שזה חוזה לטוב ולמוטב שיכול להסתיים או בגלל גניבה או בגלל תאונת טוטלוס כשמדובר ברכב.

אורי מקלב: בסופו של דבר גם אם זה שוק תחרותי יש סדר בתוך העניין, והסדר הוא בחוזה.

אורי מקלב: אם קניתי ממישהו שולחן וכיסאות הוא לא יכול לומר לי את השולחן סיפקתי אבל את הכיסאות אני לא מספק לך, אל תשלם לי עבור הכיסאות.

אורי מקלב: אני הזמנתי שולחן עם כיסאות אתה צריך לספק לי את הכל.

אורי מקלב: החוזה לשנה הוא לפרק זמן מוגדר שאנחנו רואים אותו כמכלול וגם אם זה לא שווה לך אתה צריך להמשיך לספק לי את הביטוח.

אורי מקלב: כך אני רואה את זה.

שמואל מלכיס: לדוגמה הפוליסה החדשה לא מאפשרת למבטח לבטל את הפוליסה למעט כאשר המבוטח לא משלם את פרמיית הביטוח, קודם כל זה עומד בסתירה לחוק הביטוח שכן מאפשר ביטול של שני הצדדים.

שמואל מלכיס: שנית זה עומד בסתירה בכל מה שקיים בעולם הרחב, כלומר חד וחלק ומבלי להיכנס לוויכוח שהיה בזמנו בינינו לבין הפיקוח, הגישה של הפיקוח היא גישה צרכנית מוחלטת ולכן הוא הכניס סעיף שהוא נדיר במקומותינו.

שמואל מלכיס: לכאורה כאשר שני צדדים מתקשרים בחוזה בהסכמה הדדית, במקרה כזה לשני הצדדים ישנה לפחות אפשרות לסיים את החוזה בכל רגע נתון.

שמואל מלכיס: העניין הוא שגם בגרסה הקודמת עלות הניתוק של חברת הביטוח היא גובהה יחסית כי היא עדיין הייתה חייבת להחזיר למבוטח את דמי הביטוח לתקופה שנותרה ואף לשלם לו סכום כסף שיספיק לו לבטח אצל מבטח אחר את שארית התקופה.

שמואל מלכיס: גם במקרה הקדום הייתה עלות די גבוהה לחברת הביטוח בניתוק הקשר החוזי.

שמואל מלכיס: היום - - -

אורי מקלב: אנחנו שמחים קודם כל על כך, אני הבנתי - - -

שמואל מכליס: אתה דווקא הבנת את זה בצורה שונה, אבל המקרה היום הוא המקרה הנדיר.

שמואל מכליס: כלומר הפיקוח אסר על חברת הביטוח לנתק את הקשר.

אורי מקלב: אני רואה את זה כדבר טבעי, תלוי באיזה עיניים אתה רואה את זה, אם אתה מסתכל בעיניים של חברות הביטוח אני מבין אותך אבל אם אתה מסתכל בעיניי הצרכן, ולי יש עיניים צרכניות ולא של חברות הביטוח,.

אורי מקלב: אני לא בטוח שזה קיים בביטוח רכוש, אני לא חושב שזה קיים בביטוח אחר כמו למשל אם הייתה לי גניבה בבית.

אורי מקלב: אני לא חושב שמה שאמרת לגבי זכותך קיימת בביטוח כזה.

שמואל מלכיס: ברכב יש הבדל גדול.

אורי מקלב: המבט שלי הוא מבט צרכני .

אנסטסיה מיכאלי: אתם מכירים אותנו מהזווית הזאת שטוב ששמואל מלכיס נמצא כאן כדי לספר איך אנחנו נראים מהזווית שלהם.

אנסטסיה מיכאלי: מהזווית שלהם אנחנו סופר צרכניים, כאו אנחנו בין הפטיש לסדן, אנחנו חיים עם זה בסדר.

אנסטסיה מיכאלי: אתה צריך להבין, הסיבה שאתה לא מכיר אנשים שחברה ניתקה התקשרות כי זה נדיר מאוד.

אנסטסיה מיכאלי: שנית, גם אם נסתכל מנוקדת מבט סטטיסטית, דווקא אחרי שהתקלקלה מכונת הכביסה למה שאני כחברה אנתק את ההתקשרות כי הרי כבר מרגע שהמכונה התקלקלה הגעתי, תיקנתי לך ואתה הפעלת את הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת שאני יכול להניח שביתרת החודשים של הביטוח עשינו את הכיסוי, לכן זה מאוד מאוד נדיר שדווקא אחרי שהביטוח התממש חברת הביטוח תרצה לבטל את ההמשך ההתקשרות.

אורי מקלב: למכונת הכביסה יש שישים מרכיבים.

אורי מקלב: מה אתה עושה אחרי שהרכב שלך מתקלקל פעם אחת, לא כשהפעלת את הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: ממהר למכור אותו.

אורי מקלב: אתה תמכור, כי אתה אומר שאחרי משאבת הדלק הרכיב הזה והזה יתקלקל.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שאחרי פעם אחת של קלקול במכונת הכביסה יהיו רצף של קלקולים.

אנסטסיה מיכאלי: דווקא בעולם הזה זה לא מצב שרכיב כזה או אחר הולך וצובר בלאי.

אנסטסיה מיכאלי: אין כאן תהליך של בלאי.

אורי מקלב: אולי המחשבה שאם הוא עשה תאונה אחת הוא מועד גם לתאונה השנייה.

אבנר עורקבי: אני מבקש להתמקד ברכבים של הנכים.

אורי מקלב: יש כאן במקרה שלושה אורחים שפנו לבית הזה, נציגי נכים שמדברים על ידע אישי יקר, כל אחד בפני עצמו במקרה באותה שנה נחשף לו, אנחנו מדברים על ציבור גדול של נכים.

אורי מקלב: במקרה לכל אחד זה מקרה של השנה האחרונה וכולם כבר נוהגים ארבעים שנה.

מירב רפאלי: אני רוצה לדבר על קבוצות אחרות שהן בסיכון ושיש להן רכבים כבדים, למשל נהגי משאיות, אוכלוסיית הנכים מבחינת תאונות דרכים היא אוכלוסיית סיכון כי מספר תאונות הדרכים שהם מבצעים הוא הרבה יותר גדול מהיחס שלהם באוכלוסייה.

מירב רפאלי: הם נחשבים לאוכלוסייה בסיכון בתחום הזה והם נוהגים ברכבים שהם גם מאוד יקרים, איני בקיאה בעלויות ואני רק יכולה לתאר לעצמי.

מירב רפאלי: השאלה איפה זה מתיישב והאם הם גם זוכים במרכאות לאותו יחס של הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: אולי שמואל מלכיס יוכל להתייחס למה שידוע לו לגבי ביטוח מקיף לכלי רכב כבדים.

שמחה בניטה: היא מאוד צודקת וזה בדיוק מה שאמרתי.

שלומית אבינח: יש לי שאלה, סטינו קצת מהנושא, אני שואלת למה כמו שיש ביטוח חובה ב"פול" במחיר שהוסכם עליו, למה לא יכול להיות ביטוח מקיף ב"פול"?

שמואל מלכיס: התשובה היא בשאלה.

שמואל מלכיס: כלומר, שאלת את השאלה ואמרת שבביטוח חובה יש הסדר מיוחד אבל ביטוח מקיף הוא ביטוח וולונטרי.

שלומית אבינח: אבל זה המוסד לביטוח לאומי שמחייב.

שמואל מלכיס: יכול להיות שהמוסד לביטוח לאומי הוא שצריך ליצור את המסגרת הזאת, אולי במסגרת "ענבל" חברת הביטוח הממשלתית, אולי המוסד לביטוח לאומי עצמו יכול לבטח אותם.

אבנר עורקבי: אני רק מקווה שלא תיתן להם רעיונות לבטח אותנו כי אנחנו עדיין רוצים לבטח את עצמנו.

שמואל מלכיס: אני לא נותן להם רעיונות אלא רק רוצה למצוא לכם פתרון.

שמואל מלכיס: אשמח מאוד אם היה לי פתרון.

אבנר עורקבי: אני בטוח שאם המוסד לביטוח לאומי היה אומר לכם שהוא היה רוצה לבטח את כל רכבי הנכים אתם הייתם מורידים מחירים עד למטה כדי לבטח את הרכבים שלנו.

שמואל מיכלס: תתארגנו ותנסו לעשות את זה.

שמואל מיכלס: זה שוק חופשי.

שמואל מיכלס: מי מפריע לכם?

שמחה בניטה: כמה מכוניות יש?

שמואל מלכיס: הארגון שלכם אהב"ה, תתארגנו תיקחו את כל כלי הרכב שלכם ותנסו להגיע לעסקה עם אחת מחברות הביטוח.

שמחה בניטה: אנחנו לא יכולים.

יהודה דורון: אנחנו לא חברת ביטוח.

שמואל מלכיס: תקימו סוכנות ביטוח משלכם ותנסו להגיע לקולקטיב שנקרא נכים ותציעו את זה לאחת מחברות הביטוח.

שמחה בניטה: מדובר על 30,000 מכוניות.

אנסטסיה מיכאלי: תתארגנו ככוח צרכני ותבקשו מחברת ביטוח, זה לגיטימי ולא צריך להקים סוכנות ביטוח בשביל זה.

אנסטסיה מיכאלי: אתם יכולים להתארגן ככוח צרכני.

אנסטסיה מיכאלי: אם תתארגנו ככוח צרכני תוכלו להגיע - - -.

אורי מקלב: אתם צריכים להקים ארגון גג כי יש לכם הרבה ארגונים.

מירב רפאלי: אני העליתי שאלה, שאלתי האם אוכלוסיות אחרות כמו למשל אוכלוסיית נהגי המשאיות שנחשבת מבחינת תאונות דרכים כאוכלוסייה בסיכון מאחר שהיא מבצעת יותר תאונות באופן יחסי ליחסם באוכלוסייה, למיטב ידיעתי הם נוהגים גם ברכבים יקרים, האם הם זוכים במרכאות לאותה התייחסות מצד חברות הביטוח?

אנסטסיה מיכאלי: אמרתי ששמואל מלכיס יכול לענות על השאלה מניסיונו כמבטח.

שמואל מלכיס: תודה שהזמנת אותנו.

שמואל מלכיס: קודם כל כשקראתי את המכתב שנשלח בדואר האלקטרוני ההתרשמות שלי הייתה, שלא מדובר בתופעה אלא במקרה פרטי.

שמחה בניטה: לא.

שמואל מלכיס: חבל שבעצם לא הייתה כאן התייחסות לחברות ביטוח ספציפיות שהיינו יכולים לזמן אותן לדיון ואז היינו מבררים את הדברים לגופו של עניין.

שמואל מלכיס: בכל אופן אני עשיתי איזה סבב בין חברות הביטוח, אני יכול לומר בביטחון מלא שלא מדובר כאן בהפליה כלשהי לגבי נכים.

שמואל מלכיס: עשרות אלפי נכים מבוטחים בחברות הביטוח, נכון שיש נכים בדרגה גבוהה יחסית שהם הבעלים של רכבים יקרים מאוד ולכן לא כל חברת ביטוח נוטה לבטח את הרכבים האלה, אבל עדיין יש חברות ביטוח שנוטות לבטח.

שמואל מלכיס: אני לא ביררתי את השמות של כולן אבל התרשמתי שיש לפחות חמש-שש חברות ביטוח שמבטחות ביטוחים מהסוג הזה.

שמחה בניטה: שתיים.

אורי מקלב: אתה מדבר על הרכבים היקרים שיש שש חברות שמוכנות לבטח.

שמואל מלכיס: ראוי להדגיש ואמר את זה בעדינות רבה אסף מיכאלי בצדק שיש הרבה דגים בים, כלומר שוק ביטוחי רכב ובמיוחד בביטוח רכב מקיף זה שוק מאוד מאוד תחרותי, 14 חברות פעילות בשוק.

שמואל מלכיס: לכל חברה ישנה מדיניות אחרת לחלוטין, יש חברות שלא מבטחות מוניות לחלוטין, יש חברות שלא מבטחות משאיות לחלוטין, יש חברות שלא מבטחות רכבים יקרים לחלוטין, יש חברות שכן מבטחות, יש חברות שמתפרנסות ממוניות ומתפרנסות בכבוד.

שמואל מלכיס: אם שאלתם למשל למה חברות ביטוח מבטחות מונית שהוא כלי רכב שהוא יחסית מסוכן, משום שחלק גדול מהתאונות שמוניות מעורבות בהן האשמה בתאונה היא של צד ג' ומי שיודע להסיט את תגמולי הביטוח לפוגע-למזיק יכול עדיין לבטח מוניות ולהרוויח הרבה מאוד כסף.

שמואל מלכיס: אותו דבר לגבי משאיות, משאיות בסך הכל מבוטחות בפרמיה גבוהה יחסית, בכל מקרה הסיכון הוא שקובע.

שמואל מלכיס: דהיינו, חברות הביטוח היום עובדות באופן מאוד מאוד מושכל עם אקטוארים, הן יודעות לחשב את הסיכון.

שמואל מלכיס: הסיכון הוא הגורם היחידי שמנחה אותן בקבלת רכב לביטוח.

שמואל מלכיס: תתפלאו, אפילו עבדכם הנאמן כשרצה לבטח את הרכב שלו ולאפשר נהיגה לבן שלו שהיה אז צעיר יותר ורק הוציא רישיון נהיגה, חברות הביטוח סרבו לקבל אותו.

שמואל מלכיס: לא הצגתי את עצמי כמנהל המחלקה הכלכלית של איגוד חברות הביטוח וכאחראי על ביטוח הכללי באיגוד חברות הביטוח, אבל באופן טוטאלי חברות ביטוח סירבו לקבל אותי.

שמואל מלכיס: לחברות יש מדיניות חיתום ומדיניות החיתום שלהן בהחלט מבוססת על חישובים אקטוארים וחס וחלילה לא על הפליה.

אבנר עורקבי: זאת לא הפליה?

שמואל מלכיס: לא.

שמואל מלכיס: החוק קובע במפורש שחברות ביטוח רשאיות לשקול את השיקולים האקטוארים המתאימים.

שמואל מלכיס: חבל מאוד שבכל הנושא הזה לא פניתם אלי קודם, אני מטפל גם בתלונות ציבור.

שמואל מלכיס: הייתם פונים אלי במקרה הספציפי המסוים הזה, הייתי מברר בחברת הביטוח המסוימת מהם פני הדברים ואז הייתי בא לכאן גם עם תשובות.

אורי מקלב: עקרונית, מה היית עושה במקרים האלה?

שמואל מלכיס: אני אומר שגם בתיאור של המכתב כאן לא עולה הפליה.

שמואל מלכיס: לא עולה מהמכתב שלא קיבלו את האדם לביטוח בגלל שהוא נכה אלא בגלל שהחברה העריכה סיכון גבוה במיוחד בגלל התאונות שהוא עשה.

שמואל מלכיס: את זה עושים גם לי.

שמואל מלכיס: זאת אומרת שאם אני מגיע לחברת ביטוח עם שלוש-ארבע תאונות לא מקבלים אותי.

אבנר עורקבי: ההבדל ביני ובינך שאני נכה עם כסא גלגלים ואתה יכול ללכת ברגל.

אבנר עורקבי: זה מרגיז אותי.

שמואל מלכיס: אני מבין, אני אוהד את הגישה שלך, כרגע אמרתי לך שאם היית פונה אלי עם הפרטים המדויקים עם שמה של חברת הביטוח, אני מבטיח לך שהייתי מטפל במקרה הזה ברוח אוהדת לחלוטין.

אורי מקלב: קודם כל תודה רבה.

אורי מקלב: אבל הועלנו לך ממקרים שמגיעים לוועדה ואם הם לפחות יטופלו כבר השגנו משהו.

אורי מקלב: אנחנו מדברים כאן על נושא עקרוני.

אורי מקלב: אני רוצה להסביר לך, כאן זו הוועדה לפניות הציבור, טוען יושב ראש הכנסת לראש הוועדה ואומר שהסמכות שלו בוועדה היא לדון על הכל, אתה יכול לכתוב מכתב בעצמך ואתה יכול לדון בכל נושא כולל הפצצת הכור בעיראק במסגרת פניות הציבור.

אורי מקלב: יש כאן הרבה עיניים ואנחנו יכולים לדון בכל, אנחנו לא דנים במקרה ספציפי אלא על התופעה.

אורי מקלב: מהפרט אנחנו רוצים ללמוד על הכלל.

שמואל מלכיס: ישנם אלפי עשרות נכים שמבוטחים בלי שום בעיה.

שמחה בניטה: אתה רוצה שנביא את כל המקרים?

שמואל מלכיס: אתם מציגים לי שני מקרים.

שמחה בניטה: ראשית אנחנו שלושה.

אבנר עורקבי: אם הייתי מביא את כל הנכים דע לך שהמקום לא היה מכיל אותם.

שמואל מלכיס: לא כל מי שיש לו פניה צריך להגיע לכאן, היו צריכים לעשות חישוב סטטיסטי ולראות שאין כאן תופעה.

אורי מקלב: במקרה זה גם משהו אישי.

אורי מקלב: כל פניה שמגיעה מנכה אנחנו מביאים את נציגי הארגונים הרלוונטיים.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים כרגע על המקרה הפרטי שלהם.

אורי מקלב: השאלה היא האם יתכן מצב, זאת הכותרת, שנכים בעלי רכבים גדולים עם אבזור יכולים להיות מסורבי ביטוח?

אורי מקלב: נכים שהם עם רכב ללא ביטוח?

אורי מקלב: זה נושא אחד.

אורי מקלב: מתוך השאלה הזאת הבנו שיש הפליה שאתה אומר שלא קיימת.

שמואל מלכיס: חד משמעית לא.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לחדד את הנקודה הזאת.

אורי מקלב: מעבר לזה אתה יכול לומר שלא איכפת לך אם מדובר בנכה או לא, שאתה מבטח את מי שכדאי לך ואת מי שלא כדאי לך אתה לא מבטח.

אורי מקלב: יכול להיות שאתה לא הכתובת לשאלה הזאת, יכולת בעצם לומר את זה גם לגבי ביטוח חובה.

אורי מקלב: אבל מאחר והיה מישהו שהתערב בזה ואמר שלא יתכן מצב כזה, אתה יכול לומר את זה גם לגבי ביטוח חובה שאתה עושה רק למי שמשתלם לך ואם לא משתלם לך אתה לא מבטח.

שמואל מלכיס: אבל גם בביטוח חובה לא התערבו.

שמואל מלכיס: גם בביטוח חובה חברת ביטוח יכולה לסרב, היא לא חייבת לבטח כל אחד.

שמואל מלכיס: "הפול" נוצר דווקא בגלל העובדה שלחברת הביטוח שמורה עדיין הזכות לא לבטח מישהו שהוא סיכון גבוה עבורה.

שמואל מלכיס: עובדה היא ש95% מהאופנועים מבוטחים בתעריף הביטוח המסובסד שכנסת ישראל קבעה, הכנסת קבע פרמיה נמוכה בשיעור ניכר מהסיכון האמיתי של האופנועים, 95% מהאופנועים מבוטחים אצל ידידי יעקב אלחדף ב"פול".

שמואל מלכיס: החברה רשאית לסרב לבטח.

שמואל מלכיס: קל וחומר בביטוח וולונטרי.

אורי מקלב: אנחנו נסתפק גם בזה שחברות הביטוח תמשכנה לסרב ושתהיה "הפול" שתשלים את החלק הזה לאחר הסירוב.

שמואל מלכיס: אבל אל תשכח, עובדה אחת ש"הפול" סטטוטורית ומישהו מסבסד את ההפסדים שלה ולכן צריך למצוא באיזה מקום מקור סבסוד.

שמואל מלכיס: מי שמסבסד הן לא חברות הביטוח אלא עם ישראל.

אורי מקלב: אנחנו הזמנו את כולם לשולחן הזה ואנחנו רוצים להגיע למסקנה ולנו לא אכפת באיזו דרך.

אורי מקלב: אנחנו כן חושבים שצריך לבדוק את זה, אתה אומר שישנן חברות ביטוח שלא מבטחות למשל מוניות או נהגי משאיות.

שמואל מלכיס: ושלא מבטחות מתחת לגיל 21 ורק מבטחת מעל גיל 24.

אורי מקלב: אם יתברר שאותה חברת ביטוח מבטחת נהגי מוניות ואת נהג המונית שהוא גם נכה היא לא מבטחת, מה תאמר על זה?

אורי מקלב: זאת הפליה או לא הפליה?

שמואל מלכיס: אם זה יהיה מקרה פרטי מוכח של הפליה אז זו באמת הפליה.

שמואל מלכיס: מה שנראה כמו חמור הוא חמור, אני לא בא להגן על אדם בוגד שעושה הפליה.

שמואל מלכיס: אני אומר שכמדיניות, חברות הביטוח בתחרות הקיימת היום בשוק עם חברות חדשות שנכנסות לשוק שמעוניינות בפרמיות כמעט בכל מחיר ומוכרות ביטוח אפילו הפסדי רק כדי לקבל נתח שוק.

שמואל מלכיס: בשוק כל כך תחרותי אני לא מאמין שחברת ביטוח לא תקבל לביטוח אדם שמשלם כסף טוב עבור הביטוח רק בגלל שהוא נכה.

שמואל מלכיס: השיקול היחידי שיכול להנחות אותה, אם בכלל, היא העובדה שהוא בסיכון בלתי סביר שהיא לא יכולה לקחת על עצמה.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים לזהות את אותן חברות ביטוח שכן מבטחות רכבי יוקרה ואת הרכבים של נכים הן מסרבות.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים לבצע את הבדיקה הזאת.

שמואל מלכיס: שיעבירו את המקרים הספציפיים עם השמות ונדון בזה.

שמחה בניטה: הפניקס, אנחנו ניתן לך את הפרטים.

שמחה בניטה: יש חברות שמבטחות את הנכים, חברות בודדות שמבטחות את הנכים, אולי אם תהייה תחרות תהיינה יותר חברות שמוכנות לבטח נכים.

שמחה בניטה: יש שתי חברות שהשתלטו על השוק של הנכים.

שמואל מלכיס: איגוד חברות הביטוח לא מתערב בכלל בעסקים של חברות הביטוח.

שמחה בניטה: אבל אתה לא יכול להפלות, אתה לא יכול להשאיר אותנו בלי ביטוחים.

אבנר עורקבי: שמואל אתה אמרת כאן שיש שתי חברות שמבטחות נכים, אתה אמרת ואני כתבתי את מה שנאמר לפרוטוקול.

שלומית אבינח: הוא אמר שיש חמש-שש חברות.

שמחה בניטה: אנחנו מכירים שתיים.

אבנר עורקבי: אנחנו מבקשים שתעזור לנו.

אורי מקלב: אבנר אני מציע שתקיימו ישיבה עם חברות הביטוח כדי להקים קולקטיב.

אורי מקלב: אתם תיקחו את העניין הזה ברצינות, בעינינו זה מבורך.

אורי מקלב: העלינו כאן שאלה ואסף הפנה אותה אליך, שאלה לגבי נהגי המשאיות, חברות הביטוח מבטחות חברות הובלה של משאיות, אמרת לגבי המוניות ואת זה הבנו כשאמרת שחברות הביטוח יודעות להסיט את התביעה לצד ג' ולא להפעיל את הביטוח שלה.

אורי מקלב: מה קורה עם משאיות ולמה יש חברות ביטוח שכן מבטחות את המשאיות?

שמואל מלכיס: אני מעריך שלנציגה של הרשות לבטיחות בדרכים ההיבט שלה הוא היבט תאונות הדרכים ולכן היא מתייחסת להיבט נזקי הגוף בעיקר.

שמואל מלכיס: הסיבה העיקרית שחברות הביטוח מבטחות משאיות היא מסיבה פשוטה, נוסחת התשלום בביטוח החובה לרכב נותנת יתרון עצום למשאית משום שעל פי נוסחת התשלום בביטוח חובה חברת הביטוח שמבטחת את המשאית משלמת עבור נפגע מחוץ לרכב ועל נפגע בתוך הרכב.

שמואל מלכיס: כיוון שמשאית זה כלי מאוד מאוד בטוח למי שנוהג בו ולמרות שהם מעורבים בהרבה מאוד תאונות מספר הנפגעים בנזקי גוף של הנהגים ולעיתים גם של אנשים מחוץ לרכב יחסית נמוך, כי בדרך כלל הולכי רגל נפגעים בתוך העיר ולא בכבישים עירוניים.

שמחה בניטה: הם מוחצים מכוניות שלמות עם משפחות שלמות.

שמואל מלכיס: אני מסביר לך שאז מי שמשלם זו חברת הביטוח של הרכב שנמחץ, חברת הביטוח משלמת.

שמואל מלכיס: אם היום משאית מתדרדרת בקסטל ופוגעת ב- 100 כלי רכב ולנהג לא קרה כלום המבטח של המשאית לא משלם אגורה אחת נזק למעט אם הוא פגע בהולך רגל.

שמואל מלכיס: כל האנשים והרכבים האחרים כל אחד תובע את חברת הביטוח שלו, זאת נוסחת התשלום בביטוח רכב חובה.

שמואל מלכיס: לכן את רואה דבר אחד והמבטח רואה דבר אחר לחלוטין.

שמחה בניטה: אני מדברת על ביטוח מקיף.

שמואל מלכיס: בביטוח מקיף עדיין מי שבסופו של דבר משלם הוא זה שאשם בתאונה - חברת הביטוח של הרכב שאשם בתאונה ולא בכל מקרה שמשאית מעורבת בתאונה דרכים היא האשמה בתאונה.

אורי מקלב: שמואל תודה רבה.

אורי מקלב: למה יש בכל זאת חברות ביטוח שמסכימות לבטח?

אורי מקלב: הביטוח המקיף לא בחוק ולא מחויב בחוק.

אורי מקלב: שאלנו כאן שאלה כי זה סיקרן לדעת מהו הסוד שאת המשאיות כן מבטחים על אף שהם רכבים שמעורבים הרבה בתאונות ובדרך כלל התוצאות שלהן קשות, ולמה את רכבי הנכים רוב חברות הביטוח לא מוכנות לבטח?

אורי מקלב: לא קיבלנו תשובה.

אורי מקלב: תאמין לי שיש לי רצון כבר שנתיים להזמין לכאן את רמי לוי לוועדה ולשאול אותו איך מוכרים עוף בשקל.

אורי מקלב: אני לא עשיתי את זה ואני עוד אעשה את זה.

שמואל מלכיס: אני אגיד לך איך, תמכור ליד העוף סל שלם אז יהיה לך כדאי למכור עוף בשקל.

אורי מקלב: אני מבין שהוא מסתכל על העגלה כולה ולא על העוף.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לדעת למה נהגי משאיות כן כדאי ואת הנכים לא כדאי, לא הגענו לזה.

שמואל מלכיס: כי בנוסחת התשלום האופנועים טוענים שהם מקופחים כי אם נוסחת התשלום הייתה כמו שמקובל בכל מקום בחוץ לארץ, דהיינו כל אחד תובע את הצד שפגע בו בלי קשר איפה הוא ישב, האופנועים טוענים שב- 95% מהמקרים הם לא אשמים בתאונה חוץ מתאונות עצמיות.

שמואל מלכיס: ראשית זה לא הוכח אבל זו הטענה העיקרית שלהם שבעזרתה הם הצליחו לשכנע את חברי הכנסת להקטין את תעריף הסיכון שלהם באופן שעם ישראל מסבסד אותם באמצעות "הפול" ומשלם הרבה מאוד כסף, כמעט 400 מיליון שקל בשנה לסבסד אופנועים כדי שהם ייהרגו בתאונות דרכים.

אורי מקלב: כדי שהם ימנעו זיהום אויר, יחסכו בזמן.

אורי מקלב: אני דמיינתי לעצמי את כל רוכבי האופנועים נוסעים במכוניות בתל אביב.

אורי מקלב: זה לא הנושא.

אורי מקלב: יש לנו הרבה נושאים לדבר עליהם.

אורי מקלב: בבקשה יעקב אלחדף מתאגיד "הפול".

יעקב אלחדף: לנו אין שום בעיה, בביטוח החובה כל מי שרוצה לגשת בין אם הוא נכה, בין אם הוא סטודנט או אחר, אין לנו שום הפליה וגם אין לנו סמכות לעשות הפליה וגם לא קיבלנו תלונה מאף נכה שבא ואמר "לא מוכנים לעשות לנו ביטוח".

יעקב אלחדף: לנו אין בעיה והיא בכלל לא קיימת.

יעקב אלחדף: בעשר השנים האחרונות אני לא זוכר שקיבלתי תלונה אחת שאמרה "לא רוצים לבטח" בין אם זה נכה או מישהו מכל מגזר, הערבי הדרוזי הצ'רקסי או כל אחד אחר, בין אם הוא עתיר תאונות ובין אם הוא עם תאונה אחת.

יעקב אלחדף: אני תמיד מספר שאם מישהו עושה 365 תאונות בשנה ונכנס אלי עם אישור של 365 תאונות אני עדיין מבטח אותו.

שמחה בניטה: גם במקיף?

יעקב אלחדף: אני מדבר על ביטוח חובה, אני מבטח בביטוח חובה בלבד.

אורי מקלב: כמה מבוטחים יש לך?

יעקב אלחדף: אנחנו מבטחים את רוב האופנועים ומבטחים כ- 30,000 כלי רכב אחרים.

אבנר עורקבי: כמה נכים?

יעקב אלחף: אני לא עושה הבחנה של נכים.

יעקב אלחף: עם כל הכבוד זה גם לא מעניין אותי אם המבוטח נכה או זה הנהג עם 30 תאונות או עם תאונה אחת.

אורי מקלב: לכם אין תלונות כלפיו, למה זה משנה.

אורי מקלב: אולי מהנתון הזה אנחנו כן נוכל ללמוד כמה יש מסורבים.

יעקב אלחדף: כולם מסורבים, אלי מגיעים אנשים שחברות הביטוח לא רוצות לבטח אותם מסיבותיהן הן, לכן הקימו בזמנו את התאגיד.

יעקב אלחדף: התאגיד הוא ביטוח שיעורי, דהיינו לאלה שחברות הביטוח שמסיבות לגיטימיות כאלה והאחרות לא רוצות לבטח, אנחנו כן מבטחים ואין לנו בעיה.

יעקב אלחדף: הצד של "הפול" בנושא הזה בכלל לא רלוונטי.

יהודה דורון: כאן מדברים אם זה כלכלי או לא כלכלי, אני רוצה לגעת בנקודה.

יהודה דורון: היום קופות החולים למשל, זה תחום לגמרי אחר, לא יכולות לומר שהן מתעסקות רק בכלכלי, אתה נכה לא רוצים, אתה זקן לא רוצים אותך, אולי נתחיל לעשות הכל כלכלי.

יהודה דורון: לכן אני אומר שצריכה להיות חקיקה שאומרת לחברות הביטוח קיבלתם רישיון לעשות ביטוח, אתם מרוויחות כסף אתן צריכות לבטח גם את האנשים שעשו תאונות כאלה וכאלה.

יהודה דורון: כמו בתי חולים, כמו קופות חולים וכדומה ששם אין הפליה.

יהודה דורון: חייבים כאן חקיקה.

אורי מקלב: אני רוצה לשאול אותך להבנה.

אורי מקלב: אתם עושים ביטוח במסגרת "הפול" האם "הפול" הוא תאגיד של כל חברות הביטוח או שזה ביטוח בפני עצמו.

אורי מקלב: מהי הישות הזאת?

יעקב אלחדף: זה תאגיד שהוקם בחוק על סמך תקנות של הכנסת, וועדת הכספים וכמו בכל תהליך חקיקה.

יעקב אלחדף: החקיקה אמרה שלא יהיה אדם שייסע בלי ביטוח חובה ולכן מאחר וחברות הביטוח מסיבות כאלה ואחרות החליטו שהן לא רוצות לבטח הקימו את התאגיד.

יעקב אלחדף: התאגיד הוא בבעלות חברות הביטוח, התאגיד באופן טבעי מפסיד, את התעריפים קובע הפיקוח, התעריפים שקובע הפיקוח הם תעריפים נמוכים מאוד, לא כלכליים - - -

אורי מקלב: מי קובע אותם, חברות הביטוח?

יעקב אלחדף: לא.

יעקב אלחדף: הפיקוח לבד בלעדית קובע אותם ובלי שום מעורבות שלנו, הוא קובע את התעריפים.

יעקב אלחדף: אנחנו לא מוסמכים להגדיל או להקטין אותם אפילו בשקל.

אורי מקלב: מהו הגירעון כל שנה?

יעקב אלחדף: 200 מיליון שקל כל שנה.

אורי מקלב: כמה מתוך זה הוא הפסד בגין האופנועים וכמה של כלי רכב אחרים?

יעקב אלחדף: החלק הארי הוא האופנועים.

שמחה בניטה: שרה מילר את צריכה לומר כי הרי הביטוחים שלנו מוכתבים על ידכם בגלל הקצבה.

שרה מילר: הביטוחים הם שאלה של קצבה.

שרה מילר: אנחנו לא יכולים לבטח.

אורי מקלב: שרה מה קורה עם אדם שמסרבים לבטח אותו?

שרה מילר: המוסד לביטוח לאומי בעבר כדי להבטיח שלמוגבל בניידות תהייה אפשרות להחליף את רכבו בעתיד אם קורת לו תאונה וכדומה חייב על פי הסכם הניידות לבטח בביטוח מקיף, החמרנו עוד יותר עם רכב עם אבזור מיוחד כי לפעמים העלות שהמוסד לביטוח לאומי משלם על רכב כזה מסתכם במיליון שקל.

שרה מילר: מאות שקלים על הרכב פלוס מאות שקלים על האבזור ולמתקנים המותקנים ברכב, כמעט רוב העלות הזאת ממומנת על ידי המוסד לביטוח לאומי, אולי אפילו כל הסכום.

אורי מקלב: איך זה מגיע למיליון שקל?

שרה מילר: למשל אדם שיש לו אביזרים מורכבים עלות האבזור היא בין 500,000 ל- 700,000 רק בגין האבזור.

שרה מילר: הרכב עצמו גם הוא רכב יקר.

שרה מילר: יש לנו מקרים שעדיין לא סיימנו לאבזר את הרכב ואחרי חודש אין רכב, לכן מחייבים אותם לבטח את הרכב, ולכן גם בקצבה שלנו שהיא קצבה מאוד גובהה לוקחת בחשבון את עלות הביטוח היקר הזה.

שרה מילר: עם הזמן חשבנו שלא מדובר דווקא אנשים שמסרבים לבטח אותם, יש אנשים שהיו מבטחים את הרכב וכעבור זמן היו מבטלים את הביטוח ומרווחים את הקצבה הגבוהה ולא ידענו בכלל שהפסיקו את הביטוח.

שרה מילר: חלק באמת נתקעו כשלא ביטחו אותם.

שרה מילר: החלטנו לשנות מדיניות ולומר שאנחנו שוללים את כל קצבת הניידות במקרים שאין ביטוח ולא נכנסים לסיבת אי ביטוח הרכב.

שרה מילר: אמרנו שמאחר והכסף הזה לא יוצא מכיסם של המוגבלים בניידות אם הם לא מבטחים את הרכב נוריד רק את מרכיב הביטוחי מהקצבה.

שרה מילר: ישבו ומצאו את הנוסחה של כל קצבה מהו מרכיב הביטוחי.

שרה מילר: כשנודע לנו שאין ביטוח מקיף מורידים את מרכיב היחסי מהקצבה.

שלומית אבינח: וביטוח החובה?

שרה מילר: את החובה לא כי חייבים את הביטוח החובה ולכן אי אפשר להוריד את החלק היחסי של ביטוח החובה.

אורי מקלב: פיצלתם בין ביטוח חובה לביטוח מקיף?

שרה מילר: כן.

שרה מילר: חישבו מהו המרכיב של כל אחד מהביטוחים.

אורי מקלב: חשבתם ופיצלתם בקצבת הניידות את המרכיבים של כל סוג ביטוח.

שרה מילר: זה מה שאני יודעת, לצערי מחלקת המחקר שלנו שמחשבת את המרכיבים לא נמצאת כאן, אני כמעט בטוחה שזה מה שנעשה.

אורי מקלב: אני לא בטוח כי לפי מחלקת המחקר שלנו זה לא כך.

אורי מקלב: אני אבקש לברר את זה.

שרה מילר: אני אברר את זה ואתן לכם תשובה.

שרה מילר: חשבתי שיהיו כאן נציגים ממחלקת המחקר.

אורי מקלב: מהו האחוז הביטוחי בקצבה?

שרה מילר: מאחר ויש קצבאות לטווח ארוך ומאחר ולכל רכב יש פרמיה אחרת המרכיב הביטוחי שונה.

אורי מקלב: מופיע כאן במסמך של מחלקת המחקר שלנו "שיעורי הפחתה נעים בטווח של לבין 10% לבין 46% ".

שרה מילר: נכון.

שרה מילר: אני אומרת שלכל רכב שמאושר אצלנו בקטגוריית הרכב מכלול הביטוחי שלו שונה.

שרה מילר: מחלקת המחקר חישבה ספציפית לכל סוג רכב, נניח רכב בנפח 1,300 סמ"ק אם הוא לא מבוטח החלק היחסי של הפחתה מהקצבה הוא 29%.

אורי מקלב: יש מקרים של רכב בנפח 1,300 סמ"ק עם מתקנים?

שרה מילר: לא.

שרה מילר: אני מדברת על מכלול הרכבים.

אורי מקלב: נניח שלאדם יש רכב עם נפח 1,300 סמ"ק והוא נהרס בתאונה עצמית, אתם לא תתנו לו עד אחרי שלוש אז למה אתם מתערבים בכלל בנושא הביטוחי שלו?

שרה מילר: אתה שואל מצוין, התשובה היא שהשינוי במדיניות נעשתה בדיוק בגלל זה.

שרה מילר: הם לא חייבים לבטח אבל הם לא יכולים לקבל על מה שלא מבוטח.

שרה מילר: הסכום הביטוחי נלקח בחשבון מלכתחילה, סל הקצבה מתחשב בזה שאם אדם רוצה לבטח את רכבו עלות החזקת הרכב גבוהה יותר.

שרה מילר: סל הקצבה אומר מהי העלות היחסית של החזקת הרכב שכוללת את עלות החזקת הרכב כמו: תיקונים, ביטוחים וכדומה.

אורי מקלב: אז למה את החלק הקטן הזה אתם מורידים לו?

שרה מילר: אם מתחילה בתחשיב הקצבה נחליט שלא משלמים עבור הביטוח ושכל יחליט מה הוא עושה אם הוא מבטח או לא מבטח, לא נוריד אם הוא יחליט לא לבטח כי מלכתחילה מרכיב הביטוח לא נכלל בקצבה.

אורי מקלב: יהודה דורון התשובה ברורה.

אורי מקלב: ראשית הם שותפים ברכב כי הרכב הזה נקנה מכספי המוסד לביטוח לאומי, לא תמיד באופן מלא כי יתכן שהוא נתן רק חלק מהעלות בעיקר לרכבי 1,300 סמ"ק.

יהודה דורון: גם ברכבים הגדולים, יתכן שאת האוטו קניתי זה מכספי הפרטי.

שרה מילר: אפשר לבטל את מרכיב הביטוח מהקצבה וכל בנאדם יחליט אם לבטח או לא.

יהודה דורון: זה לא מדויק כי אם אני מקבל את הביטוח כמרכיב בקצבה והחברה לא רוצה לבטח אותי אני לוקח את הסיכון שאם קרה לי משהו אני צריך לקנות אוטו ולגם להחזיר את ההלוואה כי אחרת היא לא תיתן בפעם הבאה.

יהודה דורון: עכשיו אתה גם מוריד לי את הקצבה מצד אחד ומצד שני אתה אומר לי לשאת בכל האחריות.

יהודה דורון: אני מקבל פעמיים עונש ואת זה צריך לבטל.

אורי מקלב: לא רק שאין לו רכב כעת, הוא לא נוסע ברכב כי אין לו ביטוח אז והוא נאלץ לקחת מוניות,שוכר רכב או נוסע ברכבים של אנשים אחרים.

אנסטסיה מיכאלי: את יכולה לומר כמה נכים מקבלים קצבת ניידות?

שרה מילר: קצת יותר מ- 30,000, חלקם הם חסרי רכב.

אנסטסיה מיכאלי: בכמה מקרים נתקלתם במצב שהייתם צריכים להפחית את רכיב הביטוח המקיף?

שרה מילר: לא הרבה.

אנסטסיה מיכאלי: חשוב לנו לדעת כי הם מדברים על הרבה מקרים.

שמואל מלכיס: הם אומרים שזה בין עשרה לחמישה עשר.

יהודה דורון: אמרתי עשרות.

שמואל מיכלס: אמרת בין עשרה לחמישה עשר מקרים.

אורי מקלב: הוא אמר עשרות מקרים.

אנסטסיה מיכאלי: עשרה מקרים מתוך 30,000 מבוטחים.

שרה מילר: זה אחוז מאוד נמוך.

שמואל מלכיס: זה לא אחוז, מדובר כאן על פרומיל.

שמואל מלכיס: אנחנו נשתף פעולה ברצון ונבדוק כל מקרה ומקרה ספציפית.

שרה מילר: הקצבה עם הביטוח הוא בערך כ- 7,000 שקל, יפחיתו את מרכיב הביטוח ויאמרו שהקצבה תעמוד על 5,000 שקל ושהנכה יחליט לעצמו.

אורי מקלב: משרד הביטחון מוריד לגמרי את המרכיב הביטוחי אם לא מבטחים.

שלומית אבינח: אין בכלל מרכיב ביטוחי בקצבה.

אורי מקלב: מהי שקצבת הניידות של נכה צה"ל?

יהודה דורון: 7,000 שקל ברמה שלנו ואת הביטוח משלמים לו בנפרד, הוא עובר את הסכום שלנו.

אבנר עורקבי: אני היום מסורב ביטוח, אני רוצה לקחת בן משפחה שלי שיעשה ביטוח ואני רוצה לקבל את קצבת הביטוח שלי, אני רוצה שתבטח אותי דרך בן משפחתי כמובן.

אבנר עורקבי: האם אפשר לקבל אצלכם בגין זה קצבת ניידות?

אורי מקלב: קודם כל, מה זאת אומרת בן משפחה?

אבנר עורקבי: אני מסורב ביטוח ולא יכול לבטח את האוטו שלי, אני רוצה לנהוג באוטו שלי אני אתן לאשתי לעשות את הביטוח על שמה.

אורי מקלב: הביטוח על הרכב לא על שמך.

אורי מקלב: אתה בעצם שואל אם אשתך שלא עושה תאונות דרכים אז למה אתה לא עושים לה ביטוח.

אורי מקלב: הוא אומר שנניח שאדם מסורב ביטוח בגלל רקע התאונות שלו אבל יש לו בני משפחה שמותר להם לנהוג ברכב שלו, הוא אומר תעשה את הביטוח על שם הנהג אחר.

אורי מקלב: שאלה טובה.

שמחה בניטה: בבקשה תעשו את זה על שם בן משפחה ושאני אוכל לנהוג ולא להיות מושבתת.

שרה מילר: אם את מביאה לי פוליסת ביטוח מה אכפת לי על שם מי הפוליסה אותי מעניין שהרכב מבוטח.

אורי מקלב: רבותיי אנחנו רוצים להגיע לפתרון יותר מעשי.

אורי מקלב: הפתרונות הם על שני מישורים, יש פתרון מידי שהוא ברמת כיבוי שרפה הביע נכונות גם שמואל מלכיס וגם אסף מיכאלי הביעו נכונות לפתור את הבעיות הספציפיות שלכאורה הן לא רבות מתוך 30,000, אבל יתכן שהן רבות מבחינת הנכים שהן עשרה מקרים בשנה.

אורי מקלב: במישור הוולונטרי האישי אומר אסף מיכאל תפנו אלינו - - -

אנסטסיה מיכאלי: זה לא וולונטרי זה חובתי בחוק.

אורי מקלב: חובה בחוק לבדוק כל מקרה.

אורי מקלב: הוא יבדוק את התלונות ויבחן איך לפתור אותן אם זה הפליה או לא, נניח שנראה שאין כאן הפליה של נכים והסיבה היא מאחר והוא עתיר תאונות וזה רקע אחר ששגם אדם רגיל עם תאונות דרכים מסורב ביטוח.

אורי מקלב: אולי יהיו פתרונות בסגנון ביטוח על שם בן משפחה אחר.

אורי מקלב: הפתרונות לא סותרים את האפשרות שתנסנו גם להתארגן כקולקטיב לביטוח, שיהיה לכם כוח ושלא יסרבו לכם.

אורי מקלב: יהיה לכם את הכוח לדרוש שכל מי שמבטח את הרכבים הקטנים יבטח גם את הרכבים הגדולים ודברים אחרים.

אורי מקלב: יש לכם בסיס ואני מתפלל שתקימו ארגון גג.

אורי מקלב: אני מבין את כל הרגישויות שלכם בעניין אבל לדעתי אתם צריכים להקים ארגון גג שיאחד אתכם בעניין הזה ובעניינים אחרים.

אורי מקלב: אני מוכן להיות אחד מעמודי התווך של ארגון הגג הזה.

אורי מקלב: בנושא העיקרי אני פונה כאן לאסף מיכאלי ולמוסד לביטוח לאומי, חברות הביטוח הן מחוץ למגרש הן אומרות שזה לא כלכלי להן, אבל אתם המוסד לביטוח לאומי שמממנים את הרכוש היקר הזה, שלומית אבינח מנהלת הוועדה כתבה לי כמה פעמים במהלך הדיון "הביטוח המקיף לרכב הוא ביטוח לנכה ומדובר כאן על משהו שהוא יותר ערכי".

אורי מקלב: זה הרכוש שלכם ואתם אלה שמשקיעים בין 800,000 למיליון שקל ברכוש שהוא שלכם שמסתובב ללא ביטוח, מצד השני הנכים יש את הצרכים של הנכים.

אורי מקלב: אתם צריכים למצוא את תאגיד "הפול" שייתן מענה בסיסי עם תעריף שלא לכל נכה יהיה כדאי לפנות אליו כי זה היה תעריף יותר יקר, הם מודעים לכך.

אורי מקלב: נניח שאני יכול לקבל ביטוח בסכום של 10,000 בשנה ושם זה יעלה לי בעוד 30%, אני חושב שצריך להקים רק עבור הנכים את המסלול הזה.

אורי מקלב: זה דבר שאנחנו כחברה חייבים לעשות כי אנחנו רואים את הרכב כדבר הכרחי עבורם וזה כלי שמשמש אותם, שמענו את הדברים שנאמרו כאן על חשיבות הרכב, ותאמינו לי שהם הצניעו את הצורך ברכב בתיאורים שלהם כאן.

אורי מקלב: אנחנו יכולים להסביר הרבה מאוד כמה הרכב חשוב לנכים.

אורי מקלב: צריך לעשות מסלול מיוחד למסורבי הביטוח ובכך נפתור את הבעיה.

אורי מקלב: לצורך כך, אתם צריכים לשבת ולבחון את הפתרונות, אני מבין שזו עבודה מקצועית של ניתוח העלויות.

אנסטסיה מיכאלי: סליחה אבל אני רוצה לומר חצי משפט.

אנסטסיה מיכאלי: תאגיד "הפול" לא מיועד ולא יהיה מיועד בעתיד לטובת שום כיסוי שהוא ביטוח רכב מקיף.

אנסטסיה מיכאלי: תאגיד "הפול" מיועד אך ורק לטובת ביטוח חובה שהוא לנזקי גוף של כל אחד ואחד מהאזרחים.

אנסטסיה מיכאלי: אני יכול לראות פתרונות שהן במסגרת ביטוח לאומי שמכירים בעיה ושאולי הם ימצאו פתרונות.

אנסטסיה מיכאלי: אני מבקש בעיקר ממך להוריד את האופציה הזאת מסדר היום של תאגיד "הפול".

אורי מקלב: אני מוכן להשאיר את הפתרונות אחרים.

אורי מקלב: אני לא מחפש דווקא את הפתרון הזה, אני מוכן שתקים תאגיד מיוחד או מסלול אחר דרך חברות הביטוח כדי למצוא פתרון לכל מסורבי הביטוח.

אורי מקלב: צריכים להבין שאנחנו מדברים על הנכים הקשים ביותר, רוב או כל המסורבים האלה מוגדרים כנכים הקשים ביותר, אנחנו מבקשים למצוא להם פתרון.

אורי מקלב: אם זה לא יהיה תאגיד "הפול" - - -

אנסטסיה מיכאלי: זה לא ייעודו.

אורי מקלב: תקים תאגיד אחר, תקים קרן מיוחדת.

אורי מקלב: אני כן חושב שזה צריך להיות דרך חברות הביטוח.

שמואל מלכיס: עלות ניהול הקרן תהייה יותר יקרה.

אורי מקלב: אבל זה יכול להיות פתרון כזה או אחר עם חברות הביטוח.

אורי מקלב: לדעתי כאן החלק הוולונטרי צריך גם לעניין אותך כי אתן חברות הביטוח המובילות בביטוחי הרכב ויש ציבור חריג מאוד שהוא ציבור שאנחנו חייבים לו חברתית את זה.

אנסטסיה מיכאלי: עצם הצפת הבעיה גם במישור שלו וגם במישור שלי וגם באמצעות פניות פרטניות אני מאמין שתעזור לנו לפתור את החלק המשמעותי של מסורבי הביטוח.

אורי מקלב: על ידי פעילות שלהם?

אנסטסיה מיכאלי: גם על ידי פעילות שלהם שיציפו את הבעיה.

שמואל מלכיס: אפשר גם לדבר על ליבם של חברות הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: זה יצור הרתעה אצל חברות הביטוח כדי לפתח רגישות יתר למקרים האלה.

אורי מקלב: מה תעשה אם לחברת הביטוח שתגיד לך שהיא לא מפלה את הנכה בכלל, והסיבה שהיא מסרבת לבטח כי יש לנכה שתי תאונות בשנה או שלוש תאונות?

אורי מקלב: אילו כלים יש לך לחייב אותה לבטח?

אורי מקלב: לדעתי יותר חשוב למסד את העניין כי היום אתה נמצא ומחר יהיה מישהו אחר, והשאלה האם גם הוא יראה את זה כמשהו ערכי וחובה ציבורית.

שמואל מלכיס: העלויות לא מצדיקות.

אורי מקלב: למטבע יש שני צדדים, אולי העלויות לא מצדיקות אבל יש לנו חובה לפתור את הבעיה.

אורי מקלב: הבעיות אומנם לא גדולות אבל כל נכה הוא 100% בעיה.

שמואל מלכיס: במיוחד לחמישה עשר כלי רכב?

אורי מקלב: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.