ועדת הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 168, 2011-03-15 15:00

יריב לוין: רבותי, צהרים טובים.

יריב לוין: אני מתנצל על הדחייה של חצי שעה, בגלל האירוע של השקת המיזם המשותף של הכנסת עם "יוטיוב".

יריב לוין: אנחנו ממשיכים בנושא של תיקוני התקנון, סוגיית החקיקה, נדמה לי ישיבה מספר שש בנושא הזה.

יריב לוין: אנחנו הגענו בישיבה הקודמת עד עמוד 15, פרק שישי: הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

רונית חייקין יעקבי: אני רוצה להעלות משהו שהיה לי בשבוע שעבר עם חבר הכנסת דוד רותם.

אתי בן-יוסף: ההסתייגויות?

רונית חייקין יעקבי: כן, הנושא של ההסתייגויות.

רונית חייקין יעקבי: אני רוצה לספר לכם סיטואציה שקרתה לי.

רונית חייקין יעקבי: למרצ אין נציגות בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

רונית חייקין יעקבי: קורה לי הרבה פעמים, שאני מצטרפת להסתייגויות של סיעת חד"ש.

רונית חייקין יעקבי: בא חנא סוייד, מנמק את ההסתייגויות, ואני מבקשת להצטרף להסתייגויות כמו שהן.

רונית חייקין יעקבי: בפעם האחרונה שניסיתי לעשות את זה, הוא בכלל לא הסכים.

רונית חייקין יעקבי: קרתה לו איזושהי תקלה, שהם לא באו לנמק, אז חבר הכנסת דודו רותם נימק במקומם.

רונית חייקין יעקבי: הוא כל כך כעס שהם לא באו לנמק, אז שאלתי אותו: למה נימקת?

רונית חייקין יעקבי: הוא לא נתן לי אפשרות להצטרף להסתייגויות כקבוצה.

ארבל אסטרחן: מתי ביקשת להצטרף?

ארבל אסטרחן: לפני הישיבה?

ארבל אסטרחן: אחרי הישיבה?

רונית חייקין יעקבי: עזבי, אנחנו מדברים על הכללי.

ארבל אסטרחן: אבל מתי את רוצה לבקש להצטרף?

רונית חייקין יעקבי: אני שולחת לדורית בקשה להצטרף.

ארבל אסטרחן: לפני הישיבה?

רונית חייקין יעקבי: כן, או נניח בזמן הישיבה.

יריב לוין: לדעתי, לא צריכה להיות בעיה.

יריב לוין: אז נכניס את זה.

רונית חייקין יעקבי: לא יכול להיות שאני ארצה להצטרף כקבוצת מרצ לקבוצת חד"ש, במצב שחד"ש כן מנמקת את ההסתייגויות, והוא יגיד לי לא.

דורית ואג: הוא לא אומר.

רונית חייקין יעקבי: הוא אמר לי את זה, היתה לנו שיחה מאחורי המליאה.

דורית ואג: הוא מתעקש שיבואו לנמק.

דורית ואג: הוא לא מוכן לעמוד במצב, שהוא צריך לנמק את ההסתייגויות שלכם.

יריב לוין: אני קטונתי מלהיכנס למחלוקת הזאת, עזבו אותה.

דורית ואג: זו לא מחלוקת.

יריב לוין: אני מדבר לגוף העניין.

רונית חייקין יעקבי: הסתייגויות זה נושא של אופוזיציה.

יריב לוין: אני אקצר לך את הדרך.

יריב לוין: אני חד-משמעית בעד לאפשר הצטרפות של קבוצות בצורה מסודרת, כפי שהן רוצות, בתוך התקנון.

יריב לוין: השאלה היחידה היא מה נקודת הזמן האחרונה שבה אפשר להצטרף – זאת השאלה.

ארבל אסטרחן: כרגע מה שמוצע כאן זה שחבר כנסת הגיש את ההסתייגות בכתב לפני הדיון, וביקש שהוועדה תדון בה גם שלא בנוכחותו – הרי הוועדה צריכה לדון על ההסתייגות ולהצביע עליה – ויושב-ראש הוועדה אישר זאת.

יריב לוין: זה בסדר.

דורית ואג: עם זה אין בעיה.

רונית חייקין יעקבי: יושב-ראש הוועדה אישר - - -

יריב לוין: בואו נעשה הבחנה בין שני דברים.

יריב לוין: דרך המלך היא שמוגשת הסתייגות ובא אדם לנמק אותה.

יריב לוין: לא צריכים לבוא כל המסתייגים, אבל צריך לבוא מסתייג אחד שיבוא וינמק.

יריב לוין: עכשיו צריך לעשות הבחנה בין שני מצבים, בין מצב שבו בא אדם ונימק את ההסתייגויות ובאה קבוצת מרצ ורוצה להצטרף להסתייגויות האלה.

רונית חייקין יעקבי: נכון, כמו - - -

יריב לוין: אני בעד זה, אני רק שואל במקרה הזה - עזבי רגע את המקרה שהיה לך – שבו נומקו ההסתייגויות וצריך - - -

רונית חייקין יעקבי: אני רוצה להצטרף כקבוצה – אני לא צריכה את האישור של יושב-ראש הוועדה.

יריב לוין: אין ויכוח, השאלה רק מה נקודת הזמן האחרונה, שבה את יכולה להצטרף להסתייגויות.

תמי כנפו: כל זמן שלא נידונו.

רונית חייקין יעקבי: עד היום שבו מתקיימת הישיבה.

יריב לוין: מאה אחוז, אז זה צריך לבוא לידי ביטוי בצורה ברורה.

דורית ואג: ואת צריכה לבוא חתומה.

רונית חייקין יעקבי: ברור.

יריב לוין: לעומת זאת, ישנו המצב השני שבו הוגשו הסתייגויות, אבל לא נומקו.

יריב לוין: במצב הזה יכול יושב-ראש הוועדה להרשות בכל זאת שההסתייגויות האלה תובאנה.

דורית ואג: ומי ינמק?

רונית חייקין יעקבי: הוא נימק.

דורית ואג: הוא התרגז - - -

תמי כנפו: יושב-ראש הוועדה יכול להרשות, אבל יכול לא להרשות.

יריב לוין: נכון, אני אעשה עוד פעם סדר.

יריב לוין: הכלל הוא שאדם שמגיש הסתייגויות, בא לנמק אותן, זה הכלל.

ארבל אסטרחן: זאת פסקה (1).

יריב לוין: הכלל שאין עליו ויכוח - דרך המלך היא שאדם הגיש הסתייגויות ובא לנמק אותן.

יריב לוין: ברור שלא צריכים לבוא כל המסתייגים, אבל אחד בא ונימק.

יריב לוין: לכן לצרף קבוצה נוספת לאותם נימוקים אין בעיה, במועד כמו שדיברנו עליו עכשיו אין בעיה.

רונית חייקין יעקבי: איך זה ייכתב במפורש בתקנון?

יריב לוין: זה ייכתב בתקנון.

יריב לוין: בעיה שנייה מתעוררת כאשר נוצר מצב, שבו אדם לא נימק את ההסתייגויות.

יריב לוין: כאן החלטנו לא למחוק אותן, אלא לתת ליושב-ראש הוועדה שיקול דעת, אם לקבל אותן.

יריב לוין: אני מציע שאם לא קיבל, לא קיבל, אז אין הצטרפויות ואין למה להצטרף ואין דבר.

יריב לוין: אם קיבל – יחול אותו כלל.

ארבל אסטרחן: צריך לראות מה כתוב היום.

ארבל אסטרחן: היום פסקה (1) אומרת שהוא הציג את הצעתו,

ארבל אסטרחן: זאת אומרת בא חבר כנסת ומנמק.

ארבל אסטרחן: בעמוד 13 סעיף 17(ב) כתוב: "רשאי מציע ההצעה לתיקון לבקש כי היא תצורף כהסתייגות.

ארבל אסטרחן: ..

ארבל אסטרחן: ובלבד שהתקיים אחד מאלה: הוא הציג בדיון את הצעתו".

ארבל אסטרחן: זה ברור.

ארבל אסטרחן: "(2) הוא הסמיך חבר כנסת אחר...

ארבל אסטרחן: להציג את הצעתו".

ארבל אסטרחן: פה יכולה מרצ להסמיך מישהו מסיעה אחרת "תציג גם אותנו", ואז אחר כך רק כתבנו שהם חייבים לתת את זה גם בחתימתם.

ארבל אסטרחן: ב-(ג) כתוב: "לא תצורף...

ארבל אסטרחן: הסתייגות אלא לאחר שהועברה לוועדה בקשה".

רונית חייקין יעקבי: אני צריכה להסמיך בחתימה?

עליזה בראשי: כן, אם את מבקשת ממישהו להציג את הצעת החוק שלך, את צריכה לחתום.

רונית חייקין יעקבי: מה היה עד היום?

רונית חייקין יעקבי: הסמכתי בחתימה מישהו אחר?

ארבל אסטרחן: היום לדעתי כל אחד היה צריך לתת בכתב.

איל זנדברג: כדי שזה יהיה כתוב למליאה, לא בשלב שזה בוועדה.

אתי בן-יוסף: מכתב אחד עם החתימות.

דורית ואג: היום לא היה דבר, היה נוהג שהיה לפי מצב הרוח.

רונית חייקין יעקבי: מה עושים בתקציב?

ארבל אסטרחן: עזבי, התקציב זה משהו אחר.

ארבל אסטרחן: התקציב הוא לא דוגמה.

רונית חייקין יעקבי: אני מדברת על ההסתייגויות בתקציב.

ארבל אסטרחן: עזבי את התקציב, התקציב הוא דוגמה רעה לכול.

ארבל אסטרחן: אנחנו לא "עושים" את פרק החקיקה לפי התקציב.

ארבל אסטרחן: היום היה מוגש מכתב, נגיד על ידי סיעת חד"ש, שנותנת מכתב חתום על ידי - - -

רונית חייקין יעקבי: סיעת מרצ מבקשת להצטרף להסתייגויות של סיעת חד"ש, ואני מצרפת את שלוש החתימות.

ארבל אסטרחן: זאת ההבחנה שעושה עכשיו יושב-ראש הוועדה.

ארבל אסטרחן: מישהו מנמק את ההסתייגויות של חד"ש?

רונית חייקין יעקבי: של חד"ש כן.

ארבל אסטרחן: יפה, אז אתם מבקשים – הרי לכאורה מישהו צריך לנמק את ההסתייגויות, ואתם מצטרפים ומבקשים להצטרף להנמקות שלהם.

רונית חייקין יעקבי: אז למה דוד אמר לי שאני לא יכולה?

ארבל אסטרחן: זה לא קיים היום מה שקיים פה.

ארבל אסטרחן: אני מנסה לראות אם מה שאנחנו מציעים הוא תואם - - -

רונית חייקין יעקבי: כשאני כותבת את המכתב זה מספיק או שאני צריכה חבר כנסת?

ארבל אסטרחן: לא, בוודאי שחבר כנסת.

ארבל אסטרחן: שלושתם צריכים לחתום על זה.

ארבל אסטרחן: הרי לא נכניס הסתייגויות שחבר כנסת לא ביקש.

ארבל אסטרחן: הם יכולים להגיד: אנחנו מבקשים להצטרף להסתייגויות של חבר כנסת אחר, והם מנמקים גם אותן.

ארבל אסטרחן: מבקשים שהם ינמקו בשמנו.

רונית חייקין יעקבי: מה זה סעיף (3)?

ארבל אסטרחן: זה מצב שמגיש חבר כנסת בכתב, ולא מגיע בכלל.

ארבל אסטרחן: אז אמרנו שיושב-ראש הוועדה יכול לאשר את זה, כי לפעמים זה משהו מאוד ברור.

יריב לוין: אני אישרתי את במשאל עם, לא רציתי לחסום מישהו שרצה להגיש הסתייגויות, גם אם הוא לא היה ביום - - -

ארבל אסטרחן: לפעמים לא ברור מה הם רוצים, הם מפנים לנוסח הכחול שכבר לא רלוונטי.

רונית חייקין יעקבי: אני מבקשת שייכתב בזה, שזה שיקול דעת של היושב-ראש, כולל גם ההצטרפות, זאת אומרת שאם הוא מאשר, נניח לקבוצת חד"ש, ללא הנמקה להגיש את ההסתייגויות - -

יריב לוין: - - זה יחול גם על מי שהצטרף לבקשה.

רונית חייקין יעקבי: שזה יתווסף גם בבקשה.

יריב לוין: בסדר, אין בעיה.

דורית ואג: אני רוצה להעלות עוד מצב, שקורה המון, אצלכם פה ויותר עם חד"ש.

דורית ואג: בערך שעה אחרי שחוק עובר בקריאה ראשונה במליאה, אני מקבלת הסתייגויות.

יריב לוין: מראש?

קריאה: זה בסדר.

דורית ואג: זה בסדר גמור, זה בזמן וחתום והכול נהדר.

דורית ואג: אבל תוך כדי הדיונים בוועדה, ההסתייגויות לא רלוונטיות.

דורית ואג: אם אף אחד לא בא, מבחינתי אני זורקת את זה לפח.

יריב לוין: נכון, אם ההסתייגות לא רלוונטית, היא נפלה.

רונית חייקין יעקבי: אני אגיד לך מה הבעיה.

רונית חייקין יעקבי: דורית תמיד כותבת: עם הסתיים הדיון, תתקיים הצבעה.

יריב לוין: נכון.

רונית חייקין יעקבי: אנחנו בהיסטריה, כי יש לנו חוקים בעייתיים.

ארבל אסטרחן: למה צריך לכתוב את זה?

ארבל אסטרחן: לא ברור שאם הסתיים הדיון תתקיים הצבעה?

יריב לוין: אני רוצה לנסות לשים את עצמנו במקום הנכון.

יריב לוין: הכלל והציפייה הם שאדם יבוא לדיון, זה הרעיון העקרוני, והוא יגיש הסתייגויות אחרי שהוא בא לדיון, ניסה לשכנע ולא הצליח, ואז הוא מציג את ההסתייגויות שלו.

יריב לוין: מאחר שפרקטית, בגלל הרבה מאוד סיבות שכולנו מכירים אותן, זה לא תמיד מסתייע, ייצרנו מסלולים שמאפשרים גם אם לא היית בדיון להגיש את ההסתייגויות.

יריב לוין: עדיין אני חושב שהחובה המינימאלית שלך שההסתייגויות שלך יהיו רלוונטיות לנוסח הסופי שהחוק מובא בו, ואז זה הסיכום האינהרנטי שאתה לוקח כשאתה לא בא, במובן הזה שאם הגשת מראש והדברים שלך הם לגמרי לא רלוונטיים לעניין - -

דורית ואג: - - לא יהיו לך הסתייגויות.

יריב לוין: - - אין לך הסתייגויות.

יריב לוין: זה פשוט, וזה גם איזון נכון.

אברהם מיכאלי: השאלה היא מי מחליט אם זה רלוונטי או לא.

יריב לוין: המחלקה המשפטית.

ארבל אסטרחן: אנחנו בודקים.

אברהם מיכאלי: אם אתה לא הבאת את זה בכלל לשולחן, אף אחד לא יודע אם זה רלוונטי או לא רלוונטי.

רונית חייקין יעקבי: אם לא הבאת את זה ברור, אין על מה לדון.

אברהם מיכאלי: קרה הבוקר באחת הוועדות, אני לא רוצה להעליב את היושב-ראש, שפתאום החליט, בלי שהוא הודיע לי אפילו, שהוא מעלה את ההסתייגויות.

אברהם מיכאלי: שאלתי אותו: איך העזת לעשות את זה?

אברהם מיכאלי: הוא אמר לי: הייתי דן בזה גם בלעדיך, כלומר הוא כבר הניח שהוא לא רוצה אותי שם.

יריב לוין: אבל זה במישור של הסמכות של ניהול הישיבה.

יריב לוין: מבחינת תוכן ההסתייגויות, הרי הן מובאות ומוצגות, ואומר היועץ המשפטי א', ב', ג', ד' לא רלוונטיות.

אברהם מיכאלי: כדי שהיא תבחן את הרלוונטיות, מי שצריך להניח את זה על השולחן.

רונית חייקין יעקבי: דרך אגב, הם מתקשרים אלינו ואומרים שההסתייגויות כבר לא רלוונטיות.

אברהם מיכאלי: כן, אבל מי מחליט שזה לא רלוונטי?

דורית ואג: אם זה אני הייתי, אני לא הייתי מתקשרת.

יריב לוין: נכון, את לא חייבת.

אברהם מיכאלי: כדי שדורית בפעם הבאה תתקשר, התקנון יהיה ברור.

איל זנדברג: אני חושב שיש תשובה בסעיף 17(ב): "החליטה הוועדה לדחות הצעה לתיקון הצעת החוק".

איל זנדברג: צריך לזכור שזה התנאי המהותי, לפני שמגיעים להסמיך לא להסמיך.

איל זנדברג: כדי שהיא תדחה, היא צריכה גם לדון, ולכן כשדורית מקבלת שנתיים מראש הסתייגויות, היא צריכה להניח אותן וביום מן הימים להוציא אותן מהבוידעם, להניח, ואז ידונו.

איל זנדברג: אם זה יהיה כל כך לא רלוונטי, זה פשוט מאוד מתפוגג.

איל זנדברג: אבל זה לא ייכנס ישירות, ולכן זה לא שיקול דעת של היועץ המשפטי אפילו.

דורית ואג: זה לא רק מתפוגג, אותם חברי כנסת – לא יהיו להם הסתייגויות - - -

יריב לוין: אני חושב שהתכנסנו למסגרת הנכונה בעניין הזה.

ארבל אסטרחן: אני חושבת שזה יפתור את מה שרונית מעלה.

ארבל אסטרחן: לגבי פסקה (3), שמאפשרת להגיש את ההצעה בכתב לפני הדיון, והיושב-ראש יכול לאשר את זה, אולי פה צריך להגיד שהחלטת היושב-ראש תחול לגבי כל חברי הכנסת שהגישו את אותה הסתייגות לפי פסקה זו, זאת אומרת: היושב-ראש לא יוכל להגיד לחד"ש אני מאשר ולמרצ אני לא מאשר.

דורית ואג: זה לא קורה.

יריב לוין: לא משנה, אבל זה יהיה כתוב במפורש, אין שום בעיה.

ארבל אסטרחן: אם הוא אישר, הוא לא יכול לאשר לאחד ולאחר לא.

יריב לוין: הוא יכול לא לאשר את הכול.

דורית ואג: להפך, אתם במצב יותר טוב אצלי.

דורית ואג: לכם אין נציג בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דורית ואג: מצבכם יותר טוב בקטע הזה, כי לכם אני לא יכולה להגיד לא, לאחרים כן.

רונית חייקין יעקבי: אבל זה מה שאמרתי.

רונית חייקין יעקבי: אני לא זוכרת כמה הסתייגויות לדיבור אישרנו?

ארבל אסטרחן: לא אישרנו זמן עדיין.

רונית חייקין יעקבי: לא זמן.

רונית חייקין יעקבי: כשאני באה ואין לי הסתייגויות מהותיות, אני מבקשת מוועדה X הסתייגויות לדיבור לכל חבר כנסת שלי.

רונית חייקין יעקבי: האם יש שתיים או אין שתיים?

ארבל אסטרחן: פה הצענו משהו אחר, פה הצענו שיהיו הסתייגויות מהותיות, ושבנוסף חבר כנסת יוכל לבקש זמן דיבור בקריאה השנייה והשלישית, זה החידוש שדיברנו עליו בישיבה הקודמת בסעיף 18.

יריב לוין: כמה זמן עוד לא החלטנו.

ארבל אסטרחן: כמה זמן נדבר עוד מעט במהלך הקריאה השנייה והשלישית.

ארבל אסטרחן: אמרנו שהוועדה תכין נוסח עם הסתייגויות, זה מופיע ב-18(א): "כמו כן יצורפו בקשות של חברי הכנסת לקבל את רשות הדיבור בעת הקריאה השנייה" והשלישית "בקשר להצעת החוק".

ארבל אסטרחן: בקשות כאלה או ייאמרו בדיון, זאת אומרת בדיון במקום להגיד: תן לי הסתייגות דיבור, תגיד: תן לי זמן דיבור, "או נמסרו בחתימת חבר הכנסת".

יריב לוין: זה צריך להיות זמן מאוד קצר.

רונית חייקין יעקבי: מה זה קצר?

יריב לוין: קצר זה בעיניי בין שלוש לחמש דקות.

רונית חייקין יעקבי: - - - פחות מחמש דקות, כי הסתייגות זה חמש דקות.

יריב לוין: לא משנה, אנחנו אומרים זמן דיבור.

תמי כנפו: את מדברת על המליאה?

רונית חייקין יעקבי: כן, אני מדברת על המליאה.

יריב לוין: לדעתי, זה לא יכול להיות יותר מחמש דקות.

אברהם מיכאלי: אני אגיד לך איפה הבעיה.

אברהם מיכאלי: הבעיה היא שהסיעה מגישה את זה כסיעה, ואם נכפיל את זה בדקות, זה לא הגיוני.

רונית חייקין יעקבי: מה פתאום.

אברהם מיכאלי: הרבה פעמים זאת הסתייגות דיבור לסיעה שלמה, וזה בלתי אפשרי.

אברהם מיכאלי: צריך להוריד את זה.

יריב לוין: בואו נעזוב רגע את הקונספציות ונלך להיגיון.

יריב לוין: ההיגיון אומר שאדם אומר: זה לא שיש לי הסתייגויות לחוק, אני דווקא חושב שהוא בסדר, אבל אני רוצה בכל זאת להתייחס אליו באיזשהו מובן.

יריב לוין: נדמה לי שכשזאת העמדה, ההיגיון אומר שהוא יתייחס בקצרה, לא יישא סימפוזיון.

ארבל אסטרחן: ואז לא צריך לנסח את זה כתיקון - - -

יריב לוין: ואני שוב מדגיש, שהוא לא מוגבל, כי הוא תמיד יכול להגיד: אני רוצה להגיש הסתייגויות, ואז יש לו זמנו כפי שימצא לנכון, אבל אני נותן לו אפיק במקום סתם להמציא הסתייגות.

יריב לוין: אני רוצה להתייחס לחוק, למרות שאני דווקא בא מעמדה חיובית כלפיו.

אברהם מיכאלי: הסתייגות דיבור נגביל ל - -

יריב לוין: - - חמש דקות.

אברהם מיכאלי: לא חמש דקות.

דורית ואג: זה המון.

אברהם מיכאלי: אם אתה מכפיל את זה למספר הפעמים שהוא נרשם להסתייגות דיבור בכל הסעיפים - - -

יריב לוין: לא, הוא לא יירשם כמה פעמים.

יריב לוין: הוא לא יכול, הוא יכול רק אחת.

רונית חייקין יעקבי: אם אתה עושה מהותית חמש וזה חמש, אתה לא יכול פה שתיים, פה שלוש, פה חמש.

יריב לוין: חמש, רק אחת.

אברהם מיכאלי: מספיק שלוש דקות.

איל זנדברג: יש לי שתי שאלות הבהרה מנקודת מבט של הממשלה.

איל זנדברג: באותו סעיף 17(ב)(2) בנושא של ההסמכה, האם הכוונה שהשר שמסמיך את נציג הממשלה - אני מקווה שלא כך הדבר, שלא מדובר בהסמכה שדורשת איזשהו נייר.

ארבל אסטרחן: לא, הוא בא כנציג השר.

איל זנדברג: כי שמעתי פה לגבי חברי כנסת, גם לגבי חבר כנסת אין כוונה כזאת.

ארבל אסטרחן: לא, ההסמכה היא לא בכתב.

איל זנדברג: כי מדובר על הסמכה, בעוד שבהקשרים אחרים נציג השר מדבר בשם הממשלה, בלי שהמילה הסמכה נזכרת.

איל זנדברג: אני רוצה שיהיה פה ברור, שאין כוונה פה לאיזה פרוצדורה - - -

אברהם מיכאלי: לפעמים השר לא ממנה אותו.

אברהם מיכאלי: אני בא לשר ואומר לו: תעשה טובה, תחליף, זה נקרא מינוי או לא?

איל זנדברג: אני רק מוודא.

יריב לוין: אין בעיה.

אברהם מיכאלי: לא, זה קורה.

אברהם מיכאלי: לפעמים אני מבקש משר תורן לענות בשם שר, בלי שהשר מינה אותו.

יריב לוין: נכון, אבל אין צורך שזה יהיה בכתב.

עליזה בראשי: יריב, למה לא תוריד את זמן הדיבור להסתייגויות?

יריב לוין: להוריד בכלל את כל זמן הדיבור?

אברהם מיכאלי: אני הצעתי שלוש דקות.

עליזה בראשי: להפחית, שלוש דקות הסתייגות.

יריב לוין: אז יגישו לך פי שניים הסתייגויות.

יריב לוין: מה זה ייתן לך?

עליזה בראשי: זה ייתן הרבה.

רונית חייקין יעקבי: את צודקת, אבל זה הכלי של האופוזיציה.

עליזה בראשי: זה נותן הרבה.

רונית חייקין יעקבי: אבל זה הכלי של האופוזיציה.

רונית חייקין יעקבי: בדרך כלל הקואליציה לא מגישה הסתייגויות.

רונית חייקין יעקבי: זה הכלי של האופוזיציה.

רונית חייקין יעקבי: את רוצה לצמצם את הכלי של האופוזיציה.

עליזה בראשי: בשביל זה אני רוצה להוריד את דקות הדיבור.

רונית חייקין יעקבי: בוא נבטל את האופוזיציה ונגמר העניין.

רונית חייקין יעקבי: ..

אברהם מיכאלי: לא ניתן לו להגיש פי שניים הסתייגויות, שיגיש פעם אחת.

יריב לוין: יש אחת בדיבור, את זה קבענו.

אברהם מיכאלי: זה לא כתוב.

יריב לוין: זה יהיה כתוב.

אברהם מיכאלי: אם זו הסתייגות דיבור?

יריב לוין: בדיבור תהיה אחת.

איל זנדברג: שאלה שנייה - היום יש נוהג או פרקטיקה, שבה נציג הממשלה מציע איזושהי הצעת נוסח, הוועדה דוחה אותה, ואז הנציג, כיוון שהוא לא יודע מה חושב השר, אומר: אני מבקש לשמור זכות להסתייג בשם השר.

איל זנדברג: כך זה קורה לפחות בוועדות שאני השתתפתי בהן.

איל זנדברג: אני רוצה להבהיר מה הנוסח החדש עושה, כי לכאורה, ברגע שדוחים את ההצעה לפי 17(ב), מהותית אפשר יהיה להגיש את זה כהסתייגות, אבל השלב שבו השר צריך להגיש את הבקשה זה לפי (ג) בחתימתו.

ארבל אסטרחן: בחתימתו, אבל הפקיד, הנציג שלו - - -

איל זנדברג: הוא לא צריך לבקש הסתייגות, הוא הציע, הוא עמד בתנאי שההצעה נידונה בפני הוועדה.

איל זנדברג: לכאורה, לפי 17(ג) - גם חברי הכנסת דרך אגב יכולים לחכות עד - - -

ארבל אסטרחן: זאת לא הכוונה, צריך להבהיר עד מתי אפשר לבקש הסתייגות וזה עד שהוועדה מסיימת את דיוניה.

יריב לוין: בוודאי.

איל זנדברג: כי היום לפי (ג) כתוב "וכל עוד הצעת החוק לא הונחה על שולחן הכנסת".

ארבל אסטרחן: זה (ג), עד מתי הוא מביא את החתימה, ביקשו הסתייגות.

איל זנדברג: אבל פה אין שלב ביניים.

דורית ואג: לא צריך, הוועדה דנה בהצעה.

איל זנדברג: היא דנה בהצעה, אבל הוא לא החליט אם הוא רוצה את זה כהסתייגות או לא.

דורית ואג: אז הוועדה כבר דנה, יתכבד השר ותוך 24 שעות - - -

איל זנדברג: זה לא מה שכתוב, זה לא כתוב פה לא לגבי חבר כנסת ולא לגבי השר.

ארבל אסטרחן: אם איל בא לוועדה בשם שר המשפטים ואומר "יש לנו הסתייגות", אנחנו לא נניח את החוק בלי מכתב מהשר.

ארבל אסטרחן: אין לי בעיה שחתימת השר תגיע גם אחרי הישיבה, אבל אמירת ההסתייגות צריכה להיעשות בעת הישיבה.

איל זנדברג: אבל גם לגבי חברי הכנסת.

יריב לוין: בוודאי, התשובה היא כן.

איל זנדברג: חברי הכנסת צריכים להודיע, ואז מה קורה אם חבר כנסת שלא הופיע אלא רק שלח לפי האופציה השלישית בכתב?

יריב לוין: אז יש ליושב-ראש הוועדה סמכות להחליט, אם הוא מכניס את ההסתייגות שלו או לא.

יריב לוין: אני במשאל עם את זה עשיתי.

איל זנדברג: אבל אם יהיה פתח ליושב-ראש להחליט – אותי מטריד מנקודת מבט של הממשלה, אבל ככלל צריך לקבוע מועד, שעד לאותו מועד אפשר להודיע מי שרוצה להסתייג או לא מסתייג.

איל זנדברג: לפעמים גם חברי כנסת מסתכלים הדדית – אם ההוא הסתייג, אני אגיש הסתייגות; אם לא, זה לא כל כך משמעותי.

איל זנדברג: השאלה היא מה הוא המועד הזה.

יריב לוין: לא, הוא בכל מקרה צריך להודיע - - -

ארבל אסטרחן: כל עוד לא סיימה הוועדה את דיוניה.

איל זנדברג: כל עוד לא הסתיימה ההצבעה.

יריב לוין: כן, אחרי הדיון הוא לא יכול לבקש.

יריב לוין: ליושב-ראש הוועדה יש אפשרות לאשר לו בקשה שהוא הגיש מראש, גם אם הוא לא נמצא.

איל זנדברג: היושב-ראש לא יכול לאשר לו אחרי.

יריב לוין: לא, בוודאי שלא.

יריב לוין: ברגע שאושר והוועדה גמרה - - -

רונית חייקין יעקבי: אם מבקשים רביזיה?

יריב לוין: אם תאושר הרביזיה, הכול נפתח.

יריב לוין: אם לא אושרה הרביזיה - - -

ארבל אסטרחן: אני הייתי אומרת אולי "כל עוד לא אישרה הוועדה את הצעת החוק - רשאי מציע ההצעה לתיקון לבקש כל עוד לא אישרה הוועדה את הצעת החוק, כי היא תצורף כהסתייגות לנוסח החוק שיונח.

ארבל אסטרחן: את החתימה אפשר גם לתת אחר כך.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: אנחנו מגיעים לסעיף 19.

ארבל אסטרחן: זו היתה הערה חשובה מאוד.

ארבל אסטרחן: אני מזכירה שאנחנו מדברים כרונולוגית.

ארבל אסטרחן: הפרק הקודם שדיברנו עליו היה דיונים בוועדה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, היא מכינה את הנוסח, מצרפת הסתייגויות, מניחה על שולחן הכנסת ועכשיו פרק שישי – הקריאה השנייה והשלישית במליאה.

ארבל אסטרחן: סעיף 19 זה הנחה על שולחן הכנסת ומועד הקריאה השנייה: "יושב ראש הכנסת יניח על שולחן הכנסת הצעת חוק שוועדה אישרה להביאה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית בצירוף הסתייגויות, ככל שישנן, ויעמיד את הצעת החוק על סדר יומה של הכנסת".

ארבל אסטרחן: הוראה דומה היתה לנו בקריאה הראשונה.

ארבל אסטרחן: בקריאה ראשונה אמרנו, שמזכיר הכנסת יניח על שולחן הכנסת הצעת חוק.

יריב לוין: כן, כי הרי זה מה שקורה.

יריב לוין: זה גם אותו דבר, בוודאי.

יריב לוין: הפעולה היא פעולה טכנית.

ארבל אסטרחן: מזכיר הכנסת יניח הצעת חוק, אבל לא הוא יעמיד, מי שמעמיד את זה על סדר-היום זה היושב-ראש.

דורית ואג: למה צריך לכתוב מזכיר הכנסת?

דורית ואג: ההצעה תונח על שולחן הכנסת.

ארבל אסטרחן: אולי נאמר: "ככל שישנן; יושב-ראש הכנסת יעמיד את הצעת החוק על סדר-היום".

ארבל אסטרחן: המזכיר מניח, והיושב-ראש מעמיד על סדר-היום.

ארבל אסטרחן: "(ב) הקריאה השנייה תחל לכל המוקדם למחרת ההנחה על שולחן הכנסת" – וזה חל על כל הצעות "אלא אם כן החליטה ועדת הכנסת על קיצור תקופת ההנחה כאמור, לפי בקשה שהגישה הוועדה שהכינה את הצעת החוק או הממשלה, שאליה יצורף נוסח הצעת החוק".

ארבל אסטרחן: השאלה אם רוצים לאפשר גם לממשלה לבקש את זה או רק לוועדה.

ארבל אסטרחן: היום בדרך כלל זה הוועדה.

יריב לוין: לא, אני לא רוצה לשנות פה דבר.

ארבל אסטרחן: "שאליה יצורף נוסח הצעת החוק" – לא מובהר פה, האם זה הנוסח שיונח לקריאה שנייה וקריאה שלישית, אבל ברור הנוסח שיידעו על מה מדובר.

ארבל אסטרחן: סעיף 20 זה מה שהיה סעיף 124 של חידוש הדיון: "20.

ארבל אסטרחן: (א) הונחה על שולחן הכנסת הצעת חוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, רשאית הוועדה שהכינה אותה לחדש את דיוניה בהצעת החוק, כל עוד לא התחילה הקריאה השנייה" את זה אנחנו מכירים, יושב-ראש הוועדה מכנס את הוועדה - החלטת ועדה לחדש את הדיון.

ארבל אסטרחן: "החליטה הוועדה לחדש את דיוניה, יודיע על כך יושב ראש הוועדה או חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך לכנסת, ויחולו הוראות הפרק החמישי בחלק זה".

ארבל אסטרחן: החוק חוזר לוועדה.

ארבל אסטרחן: היום כתוב שיושב-ראש הכנסת יודיע על כך לכנסת.

ארבל אסטרחן: אנחנו חשבנו שאפשר שיושב-ראש הוועדה יודיע על כך.

דורית ואג: אני חושבת שזה מיותר לשנות, הרי מה אנחנו עושים?

דורית ואג: זה היה לפני שבועיים.

דורית ואג: אנחנו מוציאים מכתב ליושב-ראש הכנסת שוועדת החוקה, חוק ומשפט החליטה בישיבה היום לחדש את הדיונים בהצעת חוק זאת וזאת.

דורית ואג: לחלופין, אפשר גם להניח את המכתב על שולחן הכנסת ולפתור את העניין.

ארבל אסטרחן: היום לא מניחים.

דורית ואג: או שיכריז המזכיר.

ארבל אסטרחן: אפשר להגיד מזכיר הכנסת.

דורית ואג: אני לא חושבת שיושב-ראש הוועדה או מישהו מהוועדה צריך לעלות לדוכן ולהקריא מכתב של שורה וחצי.

ארבל אסטרחן: אוקיי, אז אפשר להגיד שיושב-ראש הוועדה יודיע על כך - - -

דורית ואג: יושב ראש הכנסת או מזכיר הכנסת, לא חשוב.

ארבל אסטרחן: יושב-ראש הוועדה יודיע על כך ליושב-ראש הכנסת, והיושב-ראש – אפשר להגיד בעצמו או באמצעות המזכיר, אני אראה איך אמרנו את זה - יודיע על כך לכנסת.

דורית ואג: לא יותר פשוט לעשות הנחה של זה והכרזה?

ארבל אסטרחן: אז מה יניחו?

דורית ואג: מניחים את ההודעה.

ארבל אסטרחן: אני לא חושבת שמניחים את זה היום.

דורית ואג: לא מניחים, אני אומרת לא מניחים.

ארבל אסטרחן: זאת רק הודעה: הוועדה החליטה לחדש את דיוניה בהצעת החוק.

ארבל אסטרחן: זה מאוד חשוב שזה יהיה בפרוטוקול.

דורית ואג: אבל אם את עושה הכרזה ואם המזכיר עושה הכרזה, זה בפרוטוקול.

ארבל אסטרחן: נכון, לכן היושב-ראש או המזכיר או יודיעו על זה, יושב-ראש הוועדה יודיע.

איל זנדברג: הסעיף "רשאית הוועדה להחליט" ב-124 בעצם זאת החלטה של הוועדה, ולכאורה התשובה לשאלה שאני שואל עכשיו תהיה שלפי הנהלים הרגילים של הוועדות כך זה יתנהל, אבל חברי הוועדה יכולים ליזום דיון, כדי שהוועדה תחליט?

איל זנדברג: כתוב "רשאית הוועדה", אבל באופן אמיתי זה רשאי יושב-ראש הוועדה, כי הוא יכול לחסום את זה.

יריב לוין: נכון, כמו הרבה דברים.

איל זנדברג: השאלה אם זה נכון, אגב כשמתקנים תקנון.

יריב לוין: אני חושב שזה נכון, מכיוון שאחרת אנחנו ניצור מצב שכל חוק ילך בפינג-פונג כל הזמן.

יריב לוין: זה חייב להיות כך, אחרת זה פותח פתח.

איל זנדברג: אתה צריך רוב בוועדה כדי שיכריע.

יריב לוין: עזוב, זה מעכב.

יריב לוין: ברגע שעשית את זה, עיכבת, הוא כבר חייב לכנס דיון.

יריב לוין: אל תיכנס לזה.

ארבל אסטרחן: יש לנו גם אחר כך בפרק הוועדות שנדבר עליו אופן בו רוב חברי הוועדה יכולים לכנס את הוועדה, אבל בדרך כלל זה היושב-ראש.

יריב לוין: לא, זה ייצור טירוף מערכות.

איל זנדברג: דה-פקטו אלה כל הנקודות שהופכות את היושב-ראש - - -

יריב לוין: לא, אבל הברירה השנייה היא שפה כל דבר יימתח ללא גבול.

איל זנדברג: אפשר לעשות שני שליש.

ארבל אסטרחן: אגב, גם לא מוגבל כמה פעמים אפשר לחדש את הדיון לפי זה, אבל זה כל עוד לא התחילה הקריאה השנייה.

ארבל אסטרחן: "(ב) סיימה הוועדה להכין את הצעת החוק לאחר שחודש הדיון בה, תאשר את הבאתה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, בנוסח שקבעה ובצירוף דף נלווה וכן הסתייגויות" – זאת אומרת הכול פתוח – "ויחולו הוראות סעיף 19", זאת אומרת עוד פעם זה יונח וצריך עוד פעם להמתין יום.

איל זנדברג: מי שהגיש הסתייגויות בעבר, צריך להגיש אותן שוב?

איל זנדברג: לאחרונה זה עלה באיזשהו הקשר.

דורית ואג: לדעתי לא, אם לא עשו שינוי בסעיף שההסתייגויות - - -

איל זנדברג: זאת אומרת המסתייג יכול להניח, שדרך המלך הסתייגויותיו עומדות על כנן?

יריב לוין: אולי כדאי להבהיר את זה?

יריב לוין: אני חושב שזאת נקודה חשובה.

ארבל אסטרחן: כדאי להבהיר את זה, שההסתייגויות יישארו ככל שהן מתאימות לנוסח החדש.

יריב לוין: נכון.

ארבל אסטרחן: בסדר.

ארבל אסטרחן: זה היה 124, שזה קורה לפני הקריאה השנייה.

ארבל אסטרחן: עכשיו מה קורה בקריאה השנייה עצמה?

ארבל אסטרחן: סעיף 21: "21.

ארבל אסטרחן: (א) הקריאה השנייה תיפתח בהנמקה של הצעת החוק על ידי יושב ראש הוועדה שהכינה אותה או של חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך".

ארבל אסטרחן: "(ב) אחרי ההנמקה לפי סעיף קטן (א) רשאי שר או סגן שר להביע את עמדת הממשלה ביחס להצעת החוק במסגרת זמן שלא תעלה על עשר דקות ולהודיע על הסכמת הממשלה או על התנגדותה להצעת החוק".

רונית חייקין יעקבי: מתי זה היה?

רונית חייקין יעקבי: זה קיים?

תמי כנפו: זה בכלל לא היה קיים.

ארבל אסטרחן: מה, הממשלה לא מדברת?

רונית חייקין יעקבי: מה פתאום.

ארבל אסטרחן: היום כתוב בסעיף של הקריאה השנייה והקריאה השלישית, סעיף 126, כתוב:

ארבל אסטרחן: הזכות הניתנת לכל חבר ממשלה לדבר בשם הממשלה בכל שלב של הדיון, נתונה בקריאה השנייה גם לסגן שר שמשרדו ממונה על ביצוע החוק.

רונית חייקין יעקבי: אבל פה את כבר אומרת שאחרי ההנמקה הם ידברו, הם לא דיברו בחיים שלהם.

רונית חייקין יעקבי: עליזה רוצה לצמצם את זמן הדיבור.

עליזה בראשי: חבל לך על הזמן, גם את זה לצמצם.

עליזה בראשי: ..

יריב לוין: בסוף אני אכניס סעיף: משך המליאה בשבוע אחד לא יעלה על תשע שעות במצטבר, וגמרנו את הסיפור...

ארבל אסטרחן: זאת הערה חשובה.

ארבל אסטרחן: גם היום יש לנו סעיף כללי.

עליזה בראשי: לא, זה מיותר.

ארבל אסטרחן: אני מזכירה שיש סעיף 31, ששר שמדבר בשם הממשלה, רשאי לקבל את רשות הדיבור בכל שלב משלבי הדיון.

יריב לוין: מאה אחוז, אז זה ירד, אין בעיה.

ארבל אסטרחן: אז סעיף (ב) ירד.

איל זנדברג: הוא ירד מתוך הנחה - - -

ארבל אסטרחן: הוא ירד גם מתוך זה שהיום השר לא מדבר אחרי.

ארבל אסטרחן: יש כאן כמה כוכביות, שהזכרתי אותן אבל מחקתי את זה.

ארבל אסטרחן: האם מציע הצעת החוק יכול לדבר, או מי שמיזגו הצעת חוק שלו?

יריב לוין: לא, עזבי, יש להם דברי תודה בסוף.

יריב לוין: לא צריך, חבל על הזמן.

ארבל אסטרחן: לפי מה שכתוב פה מדברים יושב-ראש הוועדה, מסתייגים - - -

יריב לוין: וגמרנו.

תמי כנפו: אבל המציעים מדברים בסוף ההצבעה.

ארבל אסטרחן: לכן מה שמחוק – מחוק.

סהר פינטו: אפשר להעיר לגבי 21(א)?

סהר פינטו: מי שמנמק זה יושב-ראש הוועדה או חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך.

סהר פינטו: אני מציע להוסיף אופציה – או היוזם, אם היושב-ראש הסמיכו.

ארבל אסטרחן: אבל הוא לא חבר הוועדה.

יריב לוין: הוא לא יכול, כי אתה מביא את זה כמהלך שהוועדה עושה.

סהר פינטו: אין בעיה, אני אומר שזה עדיין בשליטת היושב-ראש.

סהר פינטו: אם היושב-ראש לא נמצא לצורך העניין, היושב-ראש בוחר בין שניים, בין אחד החברים שיכול להיות שבכלל לא מכיר את החוק וסתם ישב שם, לבין מישהו שהוא היוזם והיה מעורב בכל הדיונים.

יריב לוין: אני אגיד לך את האמת, זה נראה לי מאוד בעייתי, כי ההצעה מובאת מטעם הוועדה.

יריב לוין: עם כל הכבוד ליוזם, יש לו קרדיט, שהוא חשוב לכל מיני סיבות אחרות, אבל הוא כבר מזמן לא בעל ההצעה.

סהר פינטו: אבל ממילא היושב-ראש מסמיך מישהו.

יריב לוין: כן, אבל הוא צריך להסמיך מישהו מתוך הוועדה, לא סתם לבחור.

סהר פינטו: אז עולה מישהו שאין לו קשר לחוק.

יריב לוין: זה הרבה פעמים נכון, מה לעשות?

יריב לוין: לכן יש ליוזם אפשרות להגיד דברי תודה בסוף.

יריב לוין: אני מציע שנשמור על המסגרות.

ארבל אסטרחן: גם לגבי ה"בסוף" צריך לכתוב את זה, כי אני חושבת שזה לא כתוב.

יריב לוין: זה צריך להיות בוודאי.

ארבל אסטרחן: צריך להוסיף את זה.

ארבל אסטרחן: היושב-ראש נימק, ועכשיו עוברים לסעיף (ג) – מסתייגים, בעמוד 16.

ארבל אסטרחן: "(ג) (1) נרשמה הסתייגות, יקבל המסתייג את רשות הדיבור להנמקת הסתייגויותיו במרוכז; כל הסתייגות תנומק במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות".

עליזה בראשי: אם נניח הוא הגיש 100 הסתייגויות?

עליזה בראשי: תנסה להגביל את זה.

עליזה בראשי: אני לא מוכנה שהוא ידבר שלוש שעות, תגבילו את זה.

ארבל אסטרחן: אני כאן ציינתי, שבוועדת רשף חן, שבזמנו הכינה הצעה לתיקון התקנון, היתה ההצעה "הגיש חבר הכנסת יותר משלוש הסתייגויות להצעת החוק, רשאי יושב ראש הישיבה להגביל את זמן הדיבור הכולל הניתן לו".

תמי כנפו: היתה ועדת הסכמות.

עליזה בראשי: אין ועדת הסכמות, היום אין לנו הסכמות עם דליה ולא עם זה.

לימור ברמן: - - - יכול להיות שיעלה חוק שלנו ייראה מאוד חשוב, ואנחנו נרצה לדבר, לא רוצים שתגבילו.

לימור ברמן: אם אנחנו נרצה להגביל את מספר ההסתייגויות שלנו ל-10 הסתייגויות, נעשה את זה, ואם נרצה 200 הסתייגויות - - -

רונית חייקין יעקבי: עליזה, בעזרת השם בכנסת הבאה באופוזיציה.

רונית חייקין יעקבי: ..

עליזה בראשי: בעזרת השם, בכנסת הבאה את לא תזכי, ואנחנו נהיה עוד פעם בקואליציה, למגינת לבם של הרבה אנשים...

יריב לוין: אני יכול להבטיח לך דבר אחד, אם אנחנו נהיה באופוזיציה ואם אני אהיה פה, תצטערו שלא תיקנתם את הסעיף הזה.

יריב לוין: ..

רונית חייקין יעקבי: אני חושבת שצריך לשמור על המיעוט בכנסת.

רונית חייקין יעקבי: לצערי אנחנו תמיד שם, אבל צריך לשמור.

יריב לוין: אין בעיה, אני אתכם.

יריב לוין: אמרתי לך שאני עושה את זה כל הזמן מתוך המחשבה שאני שם.

ארבל אסטרחן: אז יורדת ההערה שהזכרנו.

ארבל אסטרחן: אגב, כמו שרונית ציינה, העובדה שההנמקות נעשות במרוכז זה כמובן מה שקיים היום בפועל, היום רשום שההסתייגות תהיה על כל סעיף ויושב-ראש הכנסת רשאי לרכז - - -

רונית חייקין יעקבי: למה את רוצה במרוכז?

ארבל אסטרחן: כי זה מה שעושים בכנסת, מתי ראית שלא ריכזו את הנמקת ההסתייגויות?

סהר פינטו: אבל זה מה שמעקר את הדיונים מתוכן, שמרכזים את ההסתייגויות, כי הופכים להיות זמן של הסתייגויות וההצבעה היא בסוף, וזה לא הרעיון.

ארבל אסטרחן: אבל מתי לא עשו את זה?

סהר פינטו: בתקציב שלפני כנסת קודמת.

עליזה בראשי: אל תזכירו תקציב והסדרים, אנחנו לא מדברים תקציב, מדברים על סתם הצעת החוק.

לימור ברמן: הנה אני אתן לך דוגמה מעכשיו, חוקי המשילות שאתם הבאתם בתחילת הקדנציה, היו עליהן הרבה הסתייגויות.

לימור ברמן: אתם רציתם ללכת הביתה, לישון קצת, אז באתם ואמרתם: יש לכם X שעות, תתחילו לדבר, זה הכול, במקום לבוא ולהגיד: כולם נשארים פה, חמש דקות – חמש דקות, חמש דקות – חמש דקות על כל סעיף שכל חבר כנסת יעלה.

ארבל אסטרחן: אבל שם זה לא היה עוזר לכם, כי אלה היו נגיד חוקים של סעיף אחד או שניים, אז עדיין זה היה מרוכז.

סהר פינטו: זה מעקר את הדיון לגמרי.

ארבל אסטרחן: איך אתם רוצים שזה יהיה?

ארבל אסטרחן: הסתייגויות לכל סעיף לחוד?

סהר פינטו: כמו שזה היום.

ארבל אסטרחן: זה לא ככה היום.

סהר פינטו: לא עושים בפועל, כי מגיעים להסכמות, זה כבר משהו אחר, אבל לא לעגן מצב שהוא לא טוב.

רונית חייקין יעקבי: בהסכמה אין בעיה.

ארבל אסטרחן: מה שרוצים, אבל זה לא מה שעושים בכנסת.

יריב לוין: אתם יותר ותיקים ממני פה, מה היו עושים פה אני לא יודע.

יריב לוין: אתם צריכים להגיד לי.

לימור ברמן: אני יכולה להבהיר, שאם יש לי חברי כנסת שהגישו הסתייגויות על חוק אחד, והם צריכים לעלות ולדבר, ונניח לכל אחד מהם יש 50 הסתייגויות, הם יכולים לעלות ולמצוא עצמם מחויבים לדבר עכשיו שעתיים רצוף.

לימור ברמן: מי שלא מסוגל, אחרי 10 דקות יורד.

ארבל אסטרחן: הדבר הזה שחבר כנסת מגיש 50 הסתייגויות, לא תואם את כל התפיסה הזאת של התקנון, יש פה בעיה.

רונית חייקין יעקבי: נניח שיש שש הסתייגויות.

ארבל אסטרחן: השאלה מאיזה כיוון באים, איך אנחנו מאפשרים את הדיונים האלה שכל תכליתם להאריך את הדיון, או איך אנחנו מאפשרים באמת הנמקת הסתייגויות, שהתכלית שלה היא לדבר על החוק.

ארבל אסטרחן: זה קצת קשה ליישר קו.

עליזה בראשי: - - -

לימור ברמן: - - - מדברת כמי שנשארה כל הלילה?

לימור ברמן: על מה את מדברת בכלל?

איל זנדברג: היום תקנונית, אם חבר כנסת היה אומר:

איל זנדברג: אני רוצה שיצביעו בנפרד - - -

ארבל אסטרחן: לא להצביע, לנמק בנפרד.

רונית חייקין יעקבי: הצבעה זה בוודאי.

רונית חייקין יעקבי: יש לי חבר כנסת שלא מסוגל לדבר יותר מ-10 דקות.

יריב לוין: אני רוצה להגיד לכם דבר אחד, בלי צחוק.

יריב לוין: באופן עקרוני, מה תכלית הדיונים המתמשכים האלה?

יריב לוין: לפי דעתי, מלבד זאת שהם מבזים את הכנסת, לא יוצא מהם דבר.

רונית חייקין יעקבי: תלוי איזה חוקים.

יריב לוין: הרי אנחנו לא באים לכפות משהו, אני מנסה לרגע לצאת כל אחד מהנקודה שבה הוא נמצא בזמן הזה.

יריב לוין: אני חושב שצריכה להיות לאופוזיציה יכולת אמיתית – אל"ף, כמובן לנמק הסתייגויות שהן באמת לגופו של עניין; ובי"ת, לייצר איזשהו אקט באותם מקרים לא יומיומיים, שהיא רוצה לייצר בכל אופן דיון יותר ארוך מפאת הרצון להדגיש את החשיבות של העניין.

יריב לוין: השאלה איפה קו התיחום של הסיפור הזה, האם דיון ארוך משמעו 48 שעות שנואמים על כדורגל בלילות על המליאה הריקה, או שמשמעו - כמו שבסוף קרה כל פעם - שהגיעו לאיזה שהן הסמכות, שיצרו מצב שבו הדיונים היו יותר קצרים ויותר סבירים?

סהר פינטו: משמעו מה שכתוב היום בתקנון ואף אחד לא מיישם אותו, ולא נכון לשנות אותו בגלל שהם לא מיישמים אותו.

סהר פינטו: משמעו זה שכשדנים על סעיף 3, כל אחד עולה ומסתייג לסעיף 3 ואז מצביעים על סעיף 3, ואז כולם מרוכזים וכולם דנים באותו עניין.

סהר פינטו: ברגע שאתה קובע: עכשיו תנמק 20 הסתייגויות שלך, ברור - - -

יריב לוין: לשם אני בדיוק רוצה להגיע.

יריב לוין: השאלה היא האם אנחנו לא רוצים ללכת לאיזושהי דרך שתאמר, שאנחנו לא קובעים שצריכים להיות ברציפות מצד אחד, אבל אנחנו קובעים מגבלת זמן ביחס לכל סעיף, זאת אומרת לא מגבלת זמן לכלל המסתייגים, אלא מגבלת זמן פר חבר כנסת לכל סעיף.

לימור ברמן: אני אתן לך דוגמה של חוק מצוין, תכנון ובנייה.

לימור ברמן: אם זה ייגמר בשנתיים הקרובות וזה יגיע להצבעה, חוק עם 640 סעיפים, שם את מוכנה שיהיו 50 הסתייגויות לכל חבר כנסת, אם זה יקרה, וכולן מהותיות?

ארבל אסטרחן: כן.

לימור ברמן: במקרה כזה, אתה אומר: אני קובע 40 דקות לכל חבר כנסת, אבל אין 40 דקות, יש הרבה יותר, ומה שאתה עכשיו מדבר – לא התקציב, התקציב בצד.

לימור ברמן: באות הצעות חוק, בכנסת הזאת במיוחד, מאוד רגישות.

לימור ברמן: אני מביאה את התכנון והבנייה, כי זאת הצעת חוק מאוד כבדה.

דורית ואג: חכי שיבוא הקודקס האזרחי, זה קטן.

לימור ברמן: יכולים להיות מצבים כאלה.

סהר פינטו: מה שהוא אומר כן אפשר, הוא אומר: אין בעיה, תסתייגי – תסכימי אתי שלפחות לכל סעיף לא יותר מ- -

יריב לוין: מ-X דקות, כדי שתהיה פרופורציה.

יריב לוין: הרי בואו נהיה כולנו ריאליים.

יריב לוין: במצב הקיים כיום, מקבלים פה החלטה על איזשהו סדר מיוחד, ואם אין הסכמה, כופים אותו בצורה שמאפשרת לקיים את הדיון באיזושהי מסגרת סבירה, כי האיזון הוא בין הזכות של האופוזיציה גם להציג את הדברים וגם לפעמים להביע מחאה בדרך הזאת, לבין זה שאי-אפשר למתוח את הדיון על פני שבועות וחודשים בצורה שתסכל בסופו של דבר את ההצבעה ואת קבלת ההחלטה.

יריב לוין: זה הרי ברור לכולם.

יריב לוין: בתוך המסגרת הזאת, אני אומר שאני בעד ללכת על הכיוון של סהר, אבל אני אומר שאם הולכים בכיוון הזה, צריך לומר: רבותי, אנחנו נקבע שמצד אחד ההסתייגויות יהיו פר סעיפים, אבל מצד שני לא נעמיד חבר כנסת שיגיש 18 הסתייגויות לאיזה סעיף כדי לנאום על כדורגל במשך שעה וחצי על אותו סעיף, כי זה לא הגיוני וזה גם לא נראה טוב.

יריב לוין: ברור שבמקרה של חוק עם 640 סעיפים, שיוגשו לו 40 מסתייגים לכל סעיף כפול הזמן, יהיה צריך לקבל החלטה מיוחדת במסלול שקיים.

רונית חייקין יעקבי: או הסכמה.

יריב לוין: או הסכמה.

יריב לוין: אם יש הסכמה, אין תקנון.

סהר פינטו: הפעילו כבר 131.

יריב לוין: כשיש הסכמה, אין בעיה.

יריב לוין: להסכים אפשר על הכול.

רונית חייקין יעקבי: רוני בר-און הפעיל, לא?

סהר פינטו: זה לא dead end.

יריב לוין: לכן אני אומר שאני בעד ללכת לקו שלך, שבא ואומר להתייחס לכל סעיף בנפרד, אבל נגביל את הזמן ביחס לאותו סעיף, כדי שהדיון גם ייראה יותר טוב.

יריב לוין: תמיד בהסכמה אפשר להגיד: בוא נחבר את הזמנים, בוא נאריך, בוא נקצר, בהסכמות אפשר הכול.

יריב לוין: סהר, אני חושב שזה בדיוק עונה למה שאתה רוצה להגיע אליו, לדיון שהוא דיון אמיתי.

יריב לוין: סהר, אתם לא צריכים להחליט בשנייה זו, אבל אני מסתכל איך נראית הכנסת מבחוץ.

סהר פינטו: ואז אנחנו שומרים את הנוסח הקיים היום, ומה שמוסיפים לו זה מגבלת זמן על כל סעיף, על כל חבר כנסת.

יריב לוין: כן, על כל חבר כנסת פר סעיף.

איל זנדברג: צריך לציין, שעלולה להיות תוצאה שרירותית לפעמים, כידוע.

איל זנדברג: חוק משאל עם עם סעיף של 20 עמודים.

יריב לוין: אבל אז אתה עושה הסמכות.

יריב לוין: בדיוק שם יש מנגנוני הסכמה.

יריב לוין: אומרים: אנחנו מאחדים, אנחנו דנים בהסתייגויות לסעיפים 5-1 בחטיבה אחת.

סהר פינטו: שהחוקים לא יהפכו להיות חוקים של סעיף אחד עם הרבה תתי סעיפים.

סהר פינטו: ..

איל זנדברג: תוצאה שהיא לא אחידה.

יריב לוין: אבל מה שלא תעשה זה תמיד יהיה, איך שלא תסובב את זה.

יריב לוין: הסיכום הוא שבשלב הזה אנחנו לא מכריעים בסוגיה הזאת, אבל אנחנו נידרש להחלטה שאני מציע שתהיה מגבלת זמן פר סעיף, והכלל יהיה שכל סעיף מנומק בנפרד.

יריב לוין: אחר כך מה שיגיעו להסכמות – יסכימו.

ארבל אסטרחן: ינומק, אבל לא יוצבע.

יריב לוין: לא יוצבע, ינומק, איזה יוצבע?

רונית חייקין יעקבי: אז את מוחקת את המילה במרוכז?

ארבל אסטרחן: הן ינומקו במרוכז לכל סעיף, זאת אומרת כל אלה שהגישו הסתייגות לסעיף 1, אחר כך כל אלה שהגישו לסעיף 2, וכרגע אנחנו משאירים את החמש דקות לכל הסתייגות?

רונית חייקין יעקבי: כן, לצערי.

ארבל אסטרחן: אני אוסיף פה הערה - - -

יריב לוין: אני חושב שזאת הדרך הנכונה, אבל תנו לי תשובה אם אתם רוצים ללכת על זה.

יריב לוין: זה הכי הגיוני, זה משיג בדיוק את התכלית.

לימור ברמן: - - - גם לא ברמה של הגבלת זמן לכל סעיף.

ארבל אסטרחן: כרגע חמש דקות אישרנו, לא הגבלת זמן לכל סעיף.

ארבל אסטרחן: הן ינומקו לכל סעיף בנפרד חמש דקות.

לימור ברמן: לא על זה אני מדברת, על התוספת שיריב אמר שנחשוב עליה.

יריב לוין: תעשי לי טובה, תחשבו.

יריב לוין: אני הלכתי בדיוק עם ההיגיון שסהר הציג, והוא נכון, אני מקבל את ההיגיון.

לימור ברמן: ההיגיון של סהר היה "בוא תשאיר את זה כמו שזה".

יריב לוין: לא.

לימור ברמן: שכל חבר כנסת יוכל לעלות ולדבר אם כבר חמש דקות על כל סעיף.

יריב לוין: זה מה שאני מציע, אבל שתהיה מגבלה על הזמן של אותו סעיף, לא שעה.

סהר פינטו: לימור מעלה דוגמה, שהיא נכונה וקרתה בכנסת הזאת, של אותם חוקי משילות, שהיתה להם השפעה משמעותית גדולה מאוד, והם עם סעיף אחד או עם שני סעיפים.

יריב לוין: ואז מה?

לימור ברמן: ואז החוק היה כל כך נורא וכל כך בעייתי, שאתה לא יכול להגיד - - -

יריב לוין: אז תעלי 20 חברי כנסת כפול - - -

לימור ברמן: אם יש לך 28 חברי כנסת שכל אחד מדבר - - -

לימור ברמן: עדיין לא מספיק לי, אני רוצה יותר, ואם אני יכולה להביא יותר הסתייגויות, זאת זכותי, אני לא רוצה לשנות.

לימור ברמן: הוא אומר: נגביל את הזמן לכל חבר כנסת.

לימור ברמן: אם יש לי 100 הסתייגויות על אותו סעיף, ארבל אומרת שזאת זילות של הכנסת, לא יכולות להיות לי 100 הסתייגויות כפול 28.

לימור ברמן: אם לי יש, היא לא תגיד לי שזאת זילות ואני מבקשת את הסעיף הזה לא לשנות.

ארבל אסטרחן: בסדר, כרגע סוכם שההסתייגויות ינומקו במרוכז לכל סעיף וכל הסתייגות תנומק חמש דקות.

יריב לוין: נשאיר בצריך עיון.

ארבל אסטרחן: אם "נרשמה הסתייגות אחת בשם כמה מציעים, רשאי כל אחד מהם לנמק" אותה, זה ברור.

ארבל אסטרחן: אם רשמו הסתייגות זהה לכולם, כל אחד יכול לדבר.

ארבל אסטרחן: "(3) לעניין זה דין הסתייגויות חלופות כדין הסתייגות אחת" – זה קיים גם היום.

ארבל אסטרחן: כאן יש איזושהי תוספת, שהוספנו בעקבות שיחה בזמנו עם סהר.

ארבל אסטרחן: כשהוספנו את האפשרות של הסתייגות לנושא, הוא ביקש שנציין ליד הפעם הראשונה שכותבים את ההסתייגות, על איזה עוד סעיפים היא תחול, ואז זה ייתן זמן דיבור על כל אחד מהם "דין הסתייגות לנושא" כדין הסתייגות נפרדת "לכל הסעיפים שתיקונם מתחייב בשל קבלת ההסתייגות".

ארבל אסטרחן: זה נכנס.

ארבל אסטרחן: "(4) מסתייג רשאי לחזור בו מהסתייגותו כל עוד הכנסת לא הצביעה עליה".

ארבל אסטרחן: פה זה הדבר החדש שדיברנו עליו בישיבה הקודמת, שמלבד מהסתייגות, חבר כנסת יכול לבקש זמן דיבור.

ארבל אסטרחן: ואז "לאחר הנמקת ההסתייגויות, יקבל כל חבר כנסת שביקש זאת בוועדה ושמו נרשם לצד ההסתייגויות, את רשות הדיבור", ופה כתבתי "במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות", צריך לחשוב מה רוצים.

יריב לוין: זה המקסימום.

יריב לוין: זה אולי אפילו יכול להיות פחות.

רונית חייקין יעקבי: - - - הסתייגויות לדיבור 20 דקות.

יריב לוין: נכון, הוא יכול, גם היום הוא יכול.

יריב לוין: תשאירי חמש דקות.

רונית חייקין יעקבי: אנחנו לא יכולים להגיש ארבע הסתייגויות לדיבור של 20 דקות.

רונית חייקין יעקבי: אתה יכול רק להגיש אחת לדיבור של חמש דקות, הוא מגביל אותך.

לימור ברמן: הוא לא מגביל.

לימור ברמן: תקשיבי מה שהדבר הזה אומר, וזה מה שהסברתי גם לסהר.

לימור ברמן: הסעיף הזה אומר את הדבר הבא - שבמקום שיבקשו ממך לנסח עבורם הסתייגות דיבור, הם מבקשים מראש הסתייגות דיבור של חמש דקות.

לימור ברמן: אם אני רוצה הסתייגויות דיבור רבות ל-20 דקות, חצי שעה, אני מביאה לה מנוסח ובזה נגמר הסיפור - - -

יריב לוין: נכון, עשינו עוד מסלול, לא במקום אלא בנוסף, מתוך ההיגיון שלא נעמיד אדם במצב שהוא צריך להמציא הסתייגות ולהסתייג ממה שהוא תומך בו.

רונית חייקין יעקבי: זה אומר שאני יכולה להגיד 20 הסתייגויות לדיבור ועוד זה?

יריב לוין: לא, זה או או.

לימור ברמן: הדבר הזה נותן לך את החמש דקות של חבר הכנסת שלך, בלי לשבת ולנסח הסתייגויות - - -

יריב לוין: נכון, אבל גם היום לא מנסחים אותן, זה או או.

יריב לוין: אם הסתייגת והגשת הסתייגויות, אין לך חמש דקות.

ארבל אסטרחן: אז צריך להגיד - - -

יריב לוין: כן, בוודאי.

רונית חייקין יעקבי: אבל אם אני רוצה ארבע לכל אחד?

רונית חייקין יעקבי: אני לא יכולה.

סהר פינטו: לא שאת לא יכולה.

יריב לוין: הרעיון הוא לחסוך מאדם שבסך הכול תומך בחוק, רק רוצה לומר כמה מילים בהתייחס אליו, את הצורך להגיש הסתייגות שהיא לא הסתייגות, אלא הוא יכול ללכת למסלול הזה.

יריב לוין: אם לאדם יש הסתייגויות, אין בעיה.

יריב לוין: אם אדם החליט שהוא רוצה לדבר 20 דקות, יגיש ארבע הסתייגויות, הוא הולך למסלול של ההסתייגויות.

ארבל אסטרחן: חבר כנסת שמבקש הסתייגות דיבור, כותבים.

סהר פינטו: המצב היום נשאר כפי שהוא, אלא שהוסיפו אפשרות למי שלא הגיש הסתייגות, שהוא יוכל גם להגיש הסתייגות.

יריב לוין: נכון, אני אומר: אני לא מסתייג מהחוק, להפך, אני סופר בעדו, אני רק רוצה להביע את זה.

סהר פינטו: זה טוב גם לקואליציה.

יריב לוין: זה טוב לכולם.

איל זנדברג: זה מסלול מהיר.

איל זנדברג: גם מי שמתנגד יכול, אם הוא מסתפק בחמש דקות.

ארבל אסטרחן: אז בסעיף 18 כתוב "כמו כן יצורפו בקשות של חברי הכנסת לקבל את רשות הדיבור".

יריב לוין: אני לא חוסך, אני לא מחפש לחסוך.

יריב לוין: רונית, אני לא במקום של לחסוך.

יריב לוין: אני רק אומר, שבמקום שתצטרכי לכתוב סתם הסתייגות על ריק, יהיה לך מסלול.

רונית חייקין יעקבי: אני לא צריכה.

יריב לוין: לא את, ארבל או מישהו אחר, ואת מופיעה כמי שבאה להסתייג מהחוק.

יריב לוין: אני אומר לך עוד פעם, אני מסתכל על הנראות של זה כלפי חוץ, לא מעבר לזה.

רונית חייקין יעקבי: בסדר גמור, הבנתי.

יריב לוין: לא באתי לחסוך משהו.

רונית חייקין יעקבי: גם - - -

יריב לוין: לא, גם וגם את לא יכולה, אלא אם את מפצלת ביניהן.

קריאה: רונית לא בעד בחירה, היא אוהבת אופציה אחת.

קריאה: ..

ארבל אסטרחן: רק חבר כנסת שלא הגיש הסתייגות, יכול לבקש זמן דיבור, ואז יש לו חמש דקות.

ארבל אסטרחן: גמרו לנמק את ההסתייגויות, "בתום הנמקת ההסתייגויות רשאי יושב ראש הוועדה או מי שהוא הסמיכו לכך להשיב למסתייגים, ורשאי הוא להודיע כי תשובתו תימסר במועד מאוחר יותר".

ארבל אסטרחן: זה היום מופיע בכוכבית, הנושא של דחיית תשובה והצבעה.

ארבל אסטרחן: האם רוצים לעגן את זה בתקנון זאת שאלה.

ארבל אסטרחן: "הודיע כאמור, תתקיים ההצבעה על הצעת החוק במועד שיקבע יושב ראש הכנסת".

דורית ואג: מה עשו בטרומית?

ארבל אסטרחן: בטרומית יש הוראה מיוחדת.

ארבל אסטרחן: שם צריך את ההסכמה של חבר הכנסת.

ארבל אסטרחן: השאלה אם רוצים לעגן את הדבר הזה.

עליזה בראשי: שם צריך הסכמה, פה לא חייבים את ההסכמה.

תמי כנפו: בלי סיבה?

תמי כנפו: בדרך כלל היתה סיבה, או שהתקבלה הסתייגות וזה חוזר, או שיושב-ראש הוועדה - - -

דורית ואג: התקבלה הסתייגות וזה חוזר, זה סעיף אחר.

ארבל אסטרחן: לא, זה לפני ההצבעה.

תמי כנפו: אבל פה זה נראה מוזר.

לימור ברמן: - - - אלא אם הוסכם מראש שאין תשובה והצבעה.

לימור ברמן: אני לא מדברת על טרומית, אני מדברת עכשיו על שאר הסעיפים בסדר-היום, אם אלה הצבעות על הודעות סיכום אחרי דיון, על דברים כאלה וגם על הצעות חוק.

לימור ברמן: בשנתיים האחרונות עוד לא נתקלתי במצב, שדיון בהצעת חוק החל ולא התקיימה עליו הצבעה.

ארבל אסטרחן: זה קיים היום בכוכבית.

ארבל אסטרחן: דחיית תשובה והצבעה אלה דברים שהיו.

ארבל אסטרחן: תיאורטית הרעיון הוא שיכול יושב-ראש ועדה להגיש: אוקיי, שמעתי כאן את הדיון ואת ההערות, ואני רוצה להכין את התשובה שלי.

לימור ברמן: הרי את כל ההסתייגויות האלה הוא שמע בוועדה, הצביעו עליהן בוועדה, דחו אותן בוועדה, וכרגע ההצבעה אמורה להיות במליאה, ואם אנחנו הולכים לשם, אני הבנתי שלפני כן, כנראה לפני דורית, היו פה הסתייגויות, דיברו על הסתייגות והצביעו על כל ההסתייגות.

לימור ברמן: אז עכשיו הביאו את זה למצב כזה, שלא רק שלא מצביעים, אפשר לדחות את זה גם לשבוע הבא.

יריב לוין: זה המצב היום, אנחנו לא משנים את המצב היום.

לימור ברמן: אנחנו משנים כל הזמן את המצב היום.

יריב לוין: לא, בעניין הזה אנחנו לא משנים.

לימור ברמן: אל תתחילו את הדיון, תורידו את זה מסדר היום.

תמי כנפו: אני לא זוכרת שקרה דבר כזה, אם לא התקבלה הסתייגות - - -

ארבל אסטרחן: עוד לא התחילו להצביע פה, אנחנו לפני תחילת הצבעה.

תמי כנפו: לא, אבל אחרי ההסתייגויות, לא קרה דבר כזה, שפתאום נימקו.

תמי כנפו: אני לא זוכרת דבר כזה.

ארבל אסטרחן: היום יש כוכבית, שמדברת על החלטה של ועדת הפירושים.

תמר כנפו: או שהתקבלה הסתייגות, או הממשלה חזרה בה או היושב-ראש חזר.

תמר כנפו: אלה היו ההנמקות, לא קרה דבר כזה שפתאום מפסיקים.

תמר כנפו: או הפכו את זה לאי-אמון.

ארבל אסטרחן: כתוב שיושב-ראש הוועדה ביקש לדחות תשובה והצבעה - זה היה יחזקאל פלומין - עשו את זה, פנו נגדו לוועדת הפירושים, וועדת הפירושים אישרה את זה.

ארבל אסטרחן: לכן הכנסתי את זה כאן, כי זה קיים היום.

ארבל אסטרחן: אם רוצים להוריד, אפשר להוריד.

יריב לוין: לא, אני לא בעד לשנות את המצב הקיים.

ארבל אסטרחן: אני מזכירה שלגבי דחיית הצבעה בלבד, קבענו סעיף שכבר נקבע כאן, סעיף 35, שאומר שהצבעה תתקיים תמיד עם סיום הדיון, אלא אם החליט יושב-ראש הישיבה בנסיבות מיוחדות על דחיית ההצבעה והודעה נמסרה לחברי הכנסת לפני תחילת הדיון.

ארבל אסטרחן: זאת רק תחילת הצבעה, השאלה אם רוצים תשובה והצבעה.

ארבל אסטרחן: זה מה שקיים גם היום.

רונית חייקין יעקבי: לדעתי, למחוק.

יריב לוין: אני לא רוצה לשנות.

יריב לוין: זה שינוי מהותי, זה לא שינוי פשוט.

יריב לוין: אני לא רוצה לייצר פה עכשיו מציאות חדשה פה.

לימור ברמן: אם אתה מדבר כבר על שינוי מהותי, וזה נראה לך בסדר, כמי שבפעם הבאה בהחלט יכול להיות באופוזיציה - -

יריב לוין: אין ויכוח.

לימור ברמן: - - זה נראה לך הגיוני, שאין לך הרשות לעשות את זה - לעלות, לנמק ואז להגיד שאתה מוכן שהצבעה ותשובה ייעשו במועד אחר?

יריב לוין: יש רשות לעשות את זה.

לימור ברמן: לא, זה נעשה רק באישור יושב-ראש הקואליציה.

עליזה בראשי: את מדברת על הצעות חוק טרומיות?

לימור ברמן: על פי תקנון, זה על ידי יושב-ראש הכנסת.

עליזה בראשי: תסבירי לו, את מדברת על טרומיות?

לימור ברמן: רק על טרומיות.

לימור ברמן: לפי התקנון, יושב-ראש הכנסת הוא זה שרשאי לקבוע שתשובת שר וההצבעה יתקיימו במועד אחר.

יריב לוין: נכון, ברור.

לימור ברמן: לפי המעשה, יושב-ראש הקואליציה הוא זה שמחליט.

יריב לוין: מגיעים להבנה, נכון.

רונית חייקין יעקבי: זה בהסכמה.

לימור ברמן: אבל את לא יכולה למעלה ולהגיד את זה.

יריב לוין: בוודאי שלא.

לימור ברמן: אבל פה השר על הצעת חוק ממשלתית כן יכול לעשות את זה.

יריב לוין: אבל בהרבה נושאים יש הבדלים גדולים בין הממשלה לבין - - -

עליזה בראשי: תאמיני לי שאם תהיי פעם בקואליציה, זה מאוד ימצא חן בעיניך שזה כך.

ארבל אסטרחן: אני זוכרת שהרבה פעמים שאלו אותי על האפשרות להשתמש בכוכבית הזאת.

יריב לוין: אז צריך יהיה לבדוק את זה.

יריב לוין: נבדוק גם את הנקודה הזאת.

יריב לוין: תבדקי כמה השתמשו בזה.

תמי כנפו: את בדקת כמה פעמים?

ארבל אסטרחן: לא, אני לא יודעת אפילו איך יש לי אפשרות לבדוק את זה, מתי שהיה דיון והצבעה במועד אחר.

ארבל אסטרחן: זה לא משהו שרשום.

איל זנדברג: אבל יש היגיון בזה שאם כבר חברי הכנסת נימקו, שזה יוכל להשפיע על המצביעים.

איל זנדברג: אי אפשר לנתק את זה בזמן, בלי סיבה מיוחדת.

איל זנדברג: לכאורה, אנשים נימקו, נימקו וההצבעה תהיה באיזה מועד לא ידוע.

ארבל אסטרחן: בקריאה ראשונה אין לנו הוראה כזאת.

ארבל אסטרחן: אני יכולה לרשום ליד זה "להמשך דיון".

תמי כנפו: בדרך כלל בקריאה הראשונה כן היתה אפשרות לא להצביע - - -

ארבל אסטרחן: למרות שזה גם לא כתוב.

ארבל אסטרחן: אני אבדוק עם ירדנה, אם היא זוכרת מקרים שעשו את זה.

תמי כנפו: בקריאה ראשונה זה היה נפוץ.

יריב לוין: אנחנו צריכים לסיים, כי המליאה מתחילה עוד חמש דקות.

יריב לוין: יש לנו עוד ישיבה אחת במושב הזה.

יריב לוין: אנחנו נפיץ לכם את השלמת הפרק הזה עד הסוף, ונשתדל בישיבה האחרונה לבוא בכוחות רעננים כדי לנסות לעבור ולפחות להשלים את המעבר הראשון.

דורית ואג: זה כבר יהיה גם על ההסתייגויות התקציביות?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.