ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 374, 2011-02-16 09:45

אלכס מילר: בוקר טוב לכולם.

אלכס מילר: אנחנו פותחים ישיבת ועדת החינוך.

אלכס מילר: הנושא: יישום התיקון לחוק קליטת חיילים משוחררים, שנה אקדמית חינם.

אלכס מילר: הועדה קיימה ישיבה לפני חודשיים בגלל פניות שונות של מוסדות שאמורים לקבל את ההטבה, מוסדות בפריפריה, מכללות, בכך שהסטודנטים שמעו את הבשורה, הגיעו, בעצם, לדיקנות, לכל אותם המקומות, אגודות הסטודנטים, ועדיין כל עוד התקנות לא עודכנו הם בעצם לא יכלו לקבל את ההטבה.

אלכס מילר: אנחנו התבשרנו על ידי סגנית השר במשרד ראש הממשלה, חברת הכנסת גילה גמליאל על כך שהתקנות אושרו ממש בשבועות האחרונים, נכון?

קריאה: שבועיים כבר.

אלכס מילר: שבועיים, כן.

אלכס מילר: בוועדת הרווחה, העבודה והבריאות, ועל כך אנחנו מברכים.

אלכס מילר: מה שעכשיו חשוב זה לראות איך הדבר מתבצע.

אלכס מילר: איך העניין מגיע לסטודנטים.

אלכס מילר: איך היה צריך להיות הסינכרון בהיבט הפיזי מול הכסף שכבר שולם, ואם זה צריך להיות החזר, אם זה צריך להיות איזה שהוא קיזוז.

אלכס מילר: בקיצור, אנחנו כבר בשלבים הטכניים כרגע.

אלכס מילר: כן.

יעקב כץ: רק של הפריפריה.

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: מה שכתוב בתקנות.

אלכס מילר: המוסדות, והכל.

אלכס מילר: הכל יש לנו עד שעה 11:00 בעצם זמן, כל עוד המליאה לא נפתחה.

אלכס מילר: וכך אנחנו נפתח גם גבירתי, סגנית השר.

אלכס מילר: ונמשיך הלאה, כל מי שרוצה להתייחס, אנא מכם, לרשום שם, שם משפחה, להעביר אלי, ואנחנו נמשיך בסדר.

אלכס מילר: בבקשה גבירתי.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: קודם כל אני רוצה לברך את היושב ראש של ועדת החינוך, ומכאן והלאה, מאז שנכנסת אנחנו רק נקדם עוד נושאים רבים.

גילה גמליאל: כבר החוק הקרוב שנגיש אותו לכאן, אני מקווה ממש ב – 8 במרת נצליח כבר, חוק של לאגד את הנושא של זכויות של סטודנטיות בהריון לאחר חופשת לידה, התזכיר כבר רץ, זה יעבור ועדת שרים בקרוב, ב – 6 במרץ.

אלכס מילר: מצויין.

גילה גמליאל: ואני ושר החינוך נקדם את זה כאן.

גילה גמליאל: אז אני באמת מברכת אותך, אלכס, ואין לי ספק שאתה עושה עבודה מצויינת.

גילה גמליאל: לענייננו, אני אתן רק סקירה כללית לגבי החוק.

גילה גמליאל: החוק עבר 4 החלטות ממשלה, חוק בכנסת ישראל, קריאה שניה ושלישית.

גילה גמליאל: 4 ישיבות בועדת העבודה והרווחה לאישור התקנות, ויש אפילו עוד ישיבה אחת נוספת שנצטרך להעביר בועדת העבודה והרווחה, ותיכף אני גם אסביר.

גילה גמליאל: החוק עצמו כבר תקף לכל החיילים וחיילות בוגרי השירות הלאומי והאזרחי, שהתחילו את הלימודים באוקטובר האחרון, והשתחררו ב – 2010.

גילה גמליאל: בכל המוסדות, בגליל, במכללות, בגליל, בנגב, יהודה ושומרון, והצלחנו גם לקדם את מכללת אשקלון, שבאזור הנגב הצלחנו להחריג את העיר אילת, שבאילת כל המוסדות, כלומר גם אוניברסיטת בן גוריון, גם מכללת לוינסקי, וגם האוניברסיטה הפתוחה כן כלולים באילת.

גילה גמליאל: כלומר, כל העיר אילת, כל המוסדות האקדמיים המוכרים בה כלולים בחוק, שזה באמת הישג ממש נכון וטוב.

גילה גמליאל: אנחנו כולנו תקווה שלקראת יום ירושלים נצליח להכיל גם את המכללות בירושלים, מתוך מגמה, וראייה ותפישה ששנה אקדמית ראשונה לכל החיילים והחיילות הוא משהו שהוא מבורך, חשוב, וצריך לקדם אותו בכל הארץ, כמו שאנחנו רוצים.

גילה גמליאל: אבל בתור התחלה, עם התקציב שהצלחנו לגייס לנושא, זה מה שקורה כרגע.

גילה גמליאל: בנוסף, יש חלק אחר, חלק שני להצעת החוק, שהוא מדבר על כך שיינתנו מלגות גם של מכינות, זה מעין חבילה לסטודנטים שהם נזקקים, זאת אומרת, המצב הסוציואקונומי שלהם הוא לא טוב, והחבילה הזאת מדברת על מצב שבו הם יקבלו חבילה, את המכינה בחינם, פלוס ליווי של המכינה, על מנת שלא יהיו לנו, על מנת שלא ינשרו מהלימודים.

גילה גמליאל: זה בעצם הכנה לאקדמיה, פלוס 50 אחוזים הפחתה בשכר הלימוד במשך 3 שנות התואר.

אלכס מילר: מה הצפי?

אלכס מילר: כמה אנשים בעצם?

גילה גמליאל: מדובר במאות.

גילה גמליאל: מדובר בתקציב צבוע של 20 מיליון שקלים בלבד לנושא.

גילה גמליאל: זה תלוי בכמה אנשים יהיו.

גילה גמליאל: מה שנשאר על מנת לקדם את העניין הזה, שהם כבר יוכלו לממש אותו זה עוד את הקביעה של אזורי העדיפות, שסביר להניח שזה יהיה רק מהנגב והגליל על בסיס הצעת החוק.

גילה גמליאל: מי שבאים מהנגב והגליל יוכלו ללמוד בכל הארץ על בסיס התכנית המדוברת.

אלכס מילר: אני רק מבקש בנושא הזה, גבירתי, סגנית השר, חשוב מאד לקחת בחשבון שברגע שהמהלך הזה מתבצע, אנחנו יכולים לגרום למצב שכל מי שהולך ומתכוון ללמוד במוסדות להנדסאים וטכנאים, הוא פשוט לא מתקרב לשם.

אלכס מילר: אני מדבר על המנגנון של הכנות לכניסה.

אלכס מילר: זאת אומרת, כמו שיש לאקדמיה הכנות, שזה קדם המכינה, כך גם בהנדסאים יש הכנות, שהם לומדים שם לפני שנכנסים ללמוד בתור הנדסאים וטכנאים.

אלכס מילר: ברגע שאותם סטודנטים שנכנסים למכינה מקבלים שנה ללא תשלום, ושמה הם כן צריכים לשלם, אז הם פשוט לא ילכו להנדסאים.

אלכס מילר: אנחנו נגמור עם החינוך הטכנולוגי.

אלכס מילר: אז צריך לקחת את זה בחשבון.

אלכס מילר: אני לא נכנס כרגע האם הנדסאים צריכים לקבל את השנה בחינם, אבל לפחות כל מי שנכנס להכנות לשני המסלולים, לפחות ששמה יהיה ... כי, תיראי, זה לא מדובר בכלל בהרבה אנשים.

אלכס מילר: בסך הכל לומדים הנדסאים בישראל משהו כמו 17 אלף, אז כמה כבר הולכים שמה למכינות?

גילה גמליאל: אני חושבת שזה שיחה נפרדת שאותה צריך לבחון בלי קשר, כי עכשיו, כשקידמנו את הלימודים במוסדות להשכלה גבוהה, צריך גם לראות איך מסייעים באופן כללי לרכוש השכלה, שהיא לאו דווקא אקדמית, שכן תיתן אפשרות להשתלב במקומות תעסוקה, ועל זה אני אשמח מאד שנשב ובאמת נקדם את הנושא.

גילה גמליאל: אבל חשוב לומר שהיום הם פונים כל המשוחררים והמשוחררות להכוונה לחיילים משוחררים.

גילה גמליאל: אני רוצה לתת מספר דגשים שהם חשובים להבנה.

גילה גמליאל: השנה הזאת זה בנוסף למענקים, בנוסף לפיקדון.

גילה גמליאל: זה אחד.

גילה גמליאל: וההישג הלא פחות חשוב, שבפעם הראשונה חיילות וחיילים באמת זוכים וזוכות לקבל את אותה הטבה.

גילה גמליאל: זה לא בדיוק מה שקורה בהכנסה שנכנסת בפיקדון, שזה שני הישגים מאד מאד חשובים.

גילה גמליאל: והיום מה שזה אומר שכל המשוחררים והמשוחררות פונים להכוונה לחיילים משוחררים, ושם, בתום הסמסטר הם מקבלים מחצית מהסכום, ובסוף שנת הלימודים הם מקבלים את ההחזר.

גילה גמליאל: הכספים נכנסים לפיקדון.

גילה גמליאל: כלומר, הכסף לא הולך למוסדות להשכלה גבוהה.

גילה גמליאל: הכספים נכנסים לפיקדון, ובפיקדון הם יכולים לממש את סכום הפיקדון לכל ההטבות שקיימות בו כבר היום, תוך כדי כך שיש להם שנה שלמה שמסובסדת להם מבחינתם מידי סימסטר.

אלכס מילר: כן, אבל מבחינת, הרי הפיקדון, המשיכה שלו היא מתבצעת דרך הבנק.

אלכס מילר: לא דרך, איך בעצם מושכים את הפיקדון?

אלכס מילר: דרך הבנק.

אלכס מילר: דרך החשבון.

גילה גמליאל: כן.

אלכס מילר: עכשיו, כשאני מגיש, נגיד, כשסטודנט מגיש את המסמכים של המוסד איפה שהוא לומד, עם בקשה לפיקדון.

אלכס מילר: תהיה שמה הפרדה אם זה נגיד, להכנות פסיכומטרי, או שזה, נגיד, להשלמת בגרויות, ששמה מגיע לו את ההטבה הזאת, למול השנה האקדמית.

אלכס מילר: איפה ההפרדה, איך ההפרדה הזאת מתבצעת בפועל?

גילה גמליאל: זה הולך בצורה מאד מאד פשוטה.

גילה גמליאל: ערבבת את שני הסעיפים בחוק.

גילה גמליאל: זאת אומרת.

אלכס מילר: לא, הפיקדון הוא, זה בעצם סכום מסויים שמגיע לכל חייל משוחרר.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: כמה קרן ייעודית לעניין הזה, באופן כללי.

גילה גמליאל: יש פה את הנציג של היחידה להכוונת חיילים משוחררים, הוא יעביר את המסרים.

חיים ניר: סגן מנהל הקרן לחיילים משוחררים.

אלכס מילר: כן.

חיים ניר: חייל ברגע שהוא משתחרר עומד לזכותו פיקדון לפי סוג השירות והתאריך.

חיים ניר: ברגע שהוא הולך להירשם באוניברסיטה הוא משלם מהפיקדון.

חיים ניר: ברגע שהוא מסיים את הסימסטר הראשון, הכסף חוזר לו לפיקדון.

חיים ניר: החייל לא רואה כלום.

חיים ניר: מבחינת החייל זה שקוף.

חיים ניר: הרי הפיקדון הוא יכול להשתמש בו רק 5 שנים אחרי השחרור שהוא יכול להוציא אותו מזומן.

חיים ניר: אז בשבילו הוא נרשם, משלם עם הפיקדון, חוזר לפיקדון.

אלכס מילר: לא, אבל נגיד אם יש בן אדם שכבר שילם את הכסף.

חיים ניר: הוא שילם אותו מהפיקדון.

אלכס מילר: שילם כסף מהפיקדון עבור לימודים פסיכומטריים.

אלכס מילר: עכשיו אין כלום.

אלכס מילר: עכשיו מתחיל ללמוד בהשכלה גבוהה, עכשיו יש לו תוספת.

חיים ניר: נכון.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: אז ככה.

גילה גמליאל: כן, כן מתווספת לו.

חיים ניר: החייל לא נפגע כלום.

חיים ניר: הכסף שקוף.

חיים ניר: אנחנו עשינו דרך פשוטה בשביל להקל על החייל שלא יצטרך לעבור רישומים, והכל, הכל נעשה אוטומטי.

חיים ניר: אנחנו מקבלים את הנתונים מהאוניברסיטאות ומעבירים ישירות.

חיים ניר: החייל לא צריך אפילו לבוא אלינו בשביל לקבל את הכסף בחזרה.

חיים ניר: הוא לא צריך לבקש אפילו.

חיים ניר: זה אוטומטי.

גילה גמליאל: אז אני חושבת שבאמת יש כאן, בשעה טובה, שזה כעבור שנתיים.

גילה גמליאל: אני תמיד אומרת שזה כמו הריון לא נגמר עד שהגיעה הלידה, וגם יש עדיין עוד איזה סעיף להעביר כדי שזה יהיה באמת מוחלט, וזה יעבור בשבוע, שבועיים הקרובים כבר נצליח לקדם את זה, ואז נצטרך להתחיל לעבוד כבר על לנסות ולקדם את יום ירושלים, את התוספות של המכללות.

אברהם מיכאלי: לא רק ירושלים.

אברהם מיכאלי: יש לנו כמה עיוותים שסגרנו עיניים ואטמנו אוזניים.

אברהם מיכאלי: אבל אמרנו: בוא נעביר קודם כל את ההתחלה.

אלכס מילר: אבי, עוד שאלה: מי אחראי, בעצם, על ביצוע החוק ומודעות של הסטודנטים לקיום של העניין הזה בפועל?

גילה גמליאל: אז בפועל היחידה להכוונת חיילים משוחררים קיבלה,לצורך העניין, גם תקציב ייעודי לצורך הסברה, ושהם יפרסמו עבור כולם שהם יוכלו לקבל את זה.

אלכס מילר: מצויין.

אלכס מילר: זהו?

גילה גמליאל: כן.

אלכס מילר: אתה יכול בבקשה להתייחס לנושא של המודעות של הסטודנטים איך אתם בעצם הולכים לבצע את הפעילות בשטח?

אלכס מילר: מול מי אתם?

אלכס מילר: איך אתם משווקים את זה?

אלכס מילר: איך כל סטודנט שבעצם זכאי ויודע שמגיע לו, ויודע לנצל את זה.

יעקב כץ: אני יכול לשאול איזה שאלה לפני כן, אם מותר?

אלכס מילר: כן.

יעקב כץ: התקציב שמיועד על סך כל הסעיפים זה משהו בסביבות 80 מיליון שקל?

גילה גמליאל: כן.

גילה גמליאל: זה לפחות יהיה 80 מיליון שקל.

יעקב כץ: וכדי לפתור את הבעיה לכל הסטודנטים, כמו שישראל ביתנו רצו, ואנחנו שמחים על זה מאד, בכל המקומות האחרים גם כן, על איזה סכום מדובר?

יעקב כץ: 600 מיליון?

גילה גמליאל: כן.

גילה גמליאל: הפער הוא מאד משמעותי.

גילה גמליאל: זאת אומרת, ההפרש הוא היה עצום, אבל לימים נגיע לזה,

יעקב כץ: בעזרת השם.

אלכס מילר: כן?

חיים ניר: אנחנו יש לנו מערך הסברה רחב מאד.

חיים ניר: אנחנו מגיעים לחייל חצי שנה לפני שהוא משתחרר.

חיים ניר: מגיעים אליו, שולחים לו הביתה מה מגיע לו, מה הזכויות שלו.

חיים ניר: בנוסף – כל חייל, מי שלפני השחרור אנחנו עושים 3 תערוכות, 3 פעמים בשנה, הוא מגיע לגני התערוכה, ומקבל הרצאה שלנו, וגם הסברים מה מגיע לו, מה לא מגיע לו.

חיים ניר: אנחנו פרוסים ב – 50 מרכזים.

חיים ניר: יש לנו 50 מרכזים ברחבי הארץ, כאשר כל מרכז הוא מטפל בחיילים שלו.

חיים ניר: אנחנו בנוסף מפרסמים גם ברדיו, מפרסמים בטלביזיה ומגיעים כמעט לכל חייל לפני השחרור, מגיע לכל הזכויות שלו.

חיים ניר: גם באינטרנט, ברור שגם באינטרנט.

חיים ניר: בנוסף – כל המוסדות, בכל המוסדות שזכאים הם יודעים.

חיים ניר: כל אחד שבא אליהם מראש אומרים לו, אומרים לחייל: יש לך זכות ללמוד שנה.

חיים ניר: הם כבר התחילו לפרסם.

חיים ניר: החוק, לפני שהתקבל החוק כבר התחילו לפרסם שהם..

אלכס מילר: לא, אבל השאיפה שלנו זה לא, תשמע, אילו שרוצים ללכת ללמוד, ויודעים, ומחפשים, ובודקים, הם שמה.

חיים ניר: נכון.

אלכס מילר: אני מדבר על אילו שקצת מנותקים מהאינפורמציה החיצונית.

אלכס מילר: מגיע להם, לא כך מודעים בעצם למה מגיע, מה החבילה?

אלכס מילר: אני רק אתמול דיברתי עם אדם שממש מחפש לשרוד יום יום, אחרי שהשתחרר מצה"ל, ורוצה להיכנס ללמוד, אבל לא יודע כלום מה מגיע לו.

אלכס מילר: ומה לא מגיע לו.

אלכס מילר: עכשיו, מכוונים אותו לכיוונים.

אלכס מילר: עכשיו, זה נעשה, אם עושים את זה בצורה פשוטה ביותר.

אלכס מילר: ברגע שאתם, נגיד, כשאתם נותנים אינפורמציה לחייל שהולך להשתחרר מהיום והלאה, הוא מקבל, נגיד, איזה שהוא עלון איפה שכתובים מוסדות, איפה שהוא יכול ללכת וללמוד ויקבל שנה ללא תשלום?

אלכס מילר: יש את זה מופיע?

אלכס מילר: או שפשוט אומרים לו תיאורטית?

חיים ניר: לא, לא, קודם כל הוא מקבל עלון מיוחד שיש בו כל הזכויות.

חיים ניר: בנוסף ללימודים, אתה דיברת גם על הנדסאים.

חיים ניר: יש לו את כל הזכויות שמגיעים לו.

אלכס מילר: רגע, כרגע יש 80 מיליון שהמדינה נתנה לנושא הזה.

חיים ניר: זה אנחנו מגיעים במסגרת ה – 50 יחידות שלנו, לפעמים מגיעים לבית, אנחנו שולחים את הנציג שלנו לבית של ההורים שלו לשכנע אותו.

אלכס מילר: העלון הודפס כבר?

חיים ניר: לא, רק החוק התקבל.

חיים ניר: יש לנו עלונים רגילים.

חיים ניר: עכשיו אנחנו צריכים.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: אז בוא נתכנס.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: אנחנו כאן אומנם אנחנו ועדת חינוך ואנחנו מחנכים, אבל נתונים זה דבר חשוב.

אלכס מילר: מתי יוצא העלון, ומתי החיילים מתחילים לראות במו עיניהם לאיזה מכללה הם יכולים להתקבל?

חיים ניר: החיילים, העלון יודפס בימים הקרובים ברגע שהחוק, אנחנו מחכים גם להחלטה.

קריאה: זה זה?

חיים ניר: זה כן.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: יש לנו.

חיים ניר: לא כתוב בו את החוק החדש מאחר ועדיין לא התקבל, לא יכולנו לכתוב.

חיים ניר: בחודש מרץ יש לנו בגני התערוכה 15 אלף חיילים שמגיעים שעומדים להשתחרר ב – 3 חודשים הקרובים.

חיים ניר: הם יקבלו עלון כזה מיוחד ביד.

אלכס מילר: או.

אלכס מילר: קיי.

חיים ניר: יקבלו את ההצעות.

חיים ניר: אבל בנוסף, אנחנו הולכים על המרכזים שלנו, שבכל עיר לפעמים באים, הם מכירים, באים לאנשים בבית.

חיים ניר: יש לנו כתובות לכל אחד שמשתחרר.

חיים ניר: וכל אחד מנסים להביא אותו ליחידה לשמוע מה אנחנו יכולים לתת.

אלכס מילר: או.

אלכס מילר: קיי.

חיים ניר: מי שלא בא, הולכים אליו.

אלכס מילר: מצויין.

אלכס מילר: זה חשוב.

אלכס מילר: עכשיו, מה קורה עם הסטודנטים שהתחילו ללמוד והם חלק מהקריטריונים?

אלכס מילר: התחילו ללמוד באוקטובר.

חיים ניר: כל מי שהתחיל ללמוד החל ב – 1 באוקטובר.

אלכס מילר: והשתחרר ב – 2010.

חיים ניר: לנו יש את הרשימה.

חיים ניר: המכללה שולחת לנו את כל אלה, ואנחנו מחתימים, הבעיה שצריך להחתים אותם על תצהיר שאם הוא לא יסיים תוך 5 שנים הוא יצטרך להחזיר את הכסף, זה החוק קבע.

חיים ניר: ברגע שהוא חותם הכסף עובר אליו אוטומטית.

חיים ניר: הוא לא עושה שום דבר נוסף.

חיים ניר: אנחנו יש לנו את הרשימה.

חיים ניר: זה עם המכללה.

חיים ניר: אנחנו עושים את זה ישירות עם המכללה.

חיים ניר: עכשיו, הוא יקבל גם אליו הביתה מכתב שאתה במסגרת החוק.

אלכס מילר: רגע, אבל מה קורה עם, נגיד, סטודנט לרפואה?

חיים ניר: לא, אין רפואה שמה במכללות.

גילה גמליאל: יש בצפת, יהיה.

גילה גמליאל: יהיה עוד מעט.

קריאה: ... בר אילן.

אלכס מילר: תואר ראשון.

חיים ניר: בר אילן לא.

גילה גמליאל: השלוחות כן כלולות בחוק.

יעקב כץ: אגב, בעלון אתם מכניסים גם את הקורסים לבניין?

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: אבל אם אתה, אבל תשמע, אתה הרי מבין שברגע שאתה, נגיד, נותן למכינה אקדמית, מכינה אקדמית זה שנה.

חיים ניר: לא, מכינה אקדמית סוג אחר.

חיים ניר: החוק של 60 מיליון רק מי שלומד שנה ראשונה, לא למכינות אקדמיות.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: מכינה אקדמית תיכנס עוד שבועיים, שלושה.

אלכס מילר: לא משנה.

חיים ניר: מכינה אקדמאית הולך סוג אחר.

אלכס מילר: אין שם מיגבלה מבחינת מתי צריך להחזיר כסף?

גל כהן: גל כהן, יועץ משפטי של משרד הביטחון וגם של הקרן.

גל כהן: ההטבה הזאת, המלגה הזאת, לצורך העניין, ההטבה הזאת היא רק ללימודים שנה ראשונה לתואר ראשון.

גל כהן: זה לא קשור למכינות.

אלכס מילר: או.

אלכס מילר: קיי.

גל כהן: או.

גל כהן: קיי?

גל כהן: עכשיו, חייל שהתחיל ללמוד בסימסטר האחרון יקבל רטרואקטיבית את ההחזר.

גל כהן: הוא יקבל את זה בסוף הסימסטר הראשון, לצורך העניין, עכשיו, אחרי שייגמר הסימסטר בפברואר, יקבל את זה לקראת מרץ אפריל.

קריאה: מה הוא צריך לעשות בשביל זה?

גל כהן: לא צריך לעשות שום דבר.

גל כהן: חייל משוחרר לא צריך לעשות כלום.

גל כהן: אנחנו מקבלים את הנתונים מהמוסדות, עוברים, הצבא מעביר לנו את הנתונים, מינהלת שירות לאומי מעבירה לנו.

אלכס מילר: לא, לא, רגע, רגע, אני אגיד לך, עכשיו תשמע, עכשיו נכנס בן אדם, באוקטובר, שילם שכר לימוד על השנה הזאת.

אלכס מילר: שילם כבר.

אלכס מילר: הכסף יצא מהכיס שלו.

חיים ניר: מהפיקדון.

חיים ניר: הוא שילם מהפיקדון.

אלכס מילר: יש כאלה ששילמו פיקדון, מפיקדון.

אלכס מילר: יש כאלה שלא.

אלכס מילר: יש כאלה שהשקיעו את הכסף בבגרויות, ויש כאלה שהשקיעו כסף בפסיכומטרי.

חיים ניר: במחזור של ראשון לאוקטובר.

גילה גמליאל: כן, אל תשכחו שהם גם רק השתחררו.

חיים ניר: השתחררו רק מינואר, רק מי שהשתחרר בינואר 2010.

אלכס מילר: לא רצה לנצל את הפיקדון לנושא הזה.

חיים ניר: אז אחד כזה הוא יועבר לו הכסף לפיקדון.

חיים ניר: דנו בזה.

חיים ניר: אנחנו לא יכולים, לא בנויים בשביל להעביר לכל אחד אישית את הכסף.

חיים ניר: אנחנו מעבירים רק לפיקדון.

חיים ניר: שיהיה אוטומטי, שלא יצטרך.

אלכס מילר: זאת אומרת, הבן אדם ששילם מכספו באוקטובר על השנה האקדמית, עכשיו צריך ללכת לבנק, או לכל מי שזה ולבקש כסף חזרה מהפיקדון?

גל כהן: לא.

גל כהן: נעשה סדר.

גל כהן: אנחנו מדברים, יש את הפיקדון, ויש את ההטבה החדשה.

גל כהן: הפיקדון, איך שמקבלים את הפיקדון זה מוסדר כבר שנים.

גל כהן: אתה הולך לבנק, מציג את האישורים, ואתה מקבל את הכסף, מועבר הכסף למוסד הלימוד.

גל כהן: עזוב את זה בצד.

גל כהן: ההטבה החדשה, לצורך העניין, בשביל לקבל אותה צריך להגיע התלמיד למוסד, מוסד שעומד בקריטריונים של החוק והתקנות, לחתום שמה על התצהיר הזה.

אלכס מילר: חתם.

גל כהן: חתם.

גל כהן: מהרגע שהמכללה מעבירה אלינו את הנתונים, את התצהיר שלו, הכסף מבחינתנו מועבר לפיקדון שלו.

גל כהן: לצורך העניין, אליו.

גל כהן: זה לא מגיע דרך המכללה, והוא לא צריך.

אלכס מילר: אבל הוא כרגע שילם כסף מכספו.

גל כהן: אז הכסף ייכנס לפיקדון שלו.

אלכס מילר: אבל הוא שילם מכספו.

גל כהן: אז נוסף לו כסף לפיקדון, אז הוא יוכל להשתמש.

גילה גמליאל: אז במקום ששנה הבאה הוא ישלם מהכיס שלו, הוא ישלם את זה מהפיקדון.

גל כהן: הפיקדון הוא חשבון שהקרן פותחת לכל חייל משוחרר.

גל כהן: היא פותחת לו חשבון שבו יש סכום בהתאם למשך השירות שלו, ולסוג השירות שהוא שירת.

גל כהן: יכול להיות בין, נגיד, 10 אלפים, למכסימום בסביבות 35 אלף שקלים.

גל כהן: בסדר?

אלכס מילר: הבנתי.

אלכס מילר: זאת אומרת, עכשיו, עכשיו, ברגע שהוא שילם, הוא כבר שילם.

אלכס מילר: אם שנה הבאה הוא ממשיך ללמוד, אז הוא את הכסף לשנה הבאה יכול לשלם עם הפיקדון שנמצא שמה.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: זה סודר.

אלכס מילר: זאת אומרת, צריך להבהיר לכל הסטודנטים ששילמו שכר לימוד מכספם במזומן וזה, הכסף הזה לא חוזר חזרה להם לכיס.

אלכס מילר: חשוב מאד, שלא יהיו פה אי הבנות.

אלכס מילר: כי עכשיו יתחילו לרוץ סטודנטים לדיקנים ולבקש מהם: הנה, עכשיו שילמתי, זה הקבלות, תחזירו לי את הכסף.

אלכס מילר: או.קיי.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: אז פה יש לנו הבנה, והעניין הזה מסודר.

אלכס מילר: אני רק חושש מהעניין של ההגבלה ל – 5 שנים.

אלכס מילר: אני חושב שזה זמן מצומצם מידי, אבל טוב, בסדר.

אלכס מילר: זה כבר עניין, כן, זה כבר אחריות אישית של כל סטודנט וסטודנט.

יעקב כץ: אני שאלתי גם על הקורסים בבניין.

חיים ניר: קורס הבניה הוא לא אקדמי.

חיים ניר: הוא מופיע בסוג אחר של הכשרה מקצועית.

חיים ניר: הוא מופיע בחוברת כבר היום.

יעקב כץ: כן.

חיים ניר: אבל זה לא במסגרת.

יעקב כץ: בסדר.

גילה גמליאל: צריך לציין את ועדת החריגים במקרים חריגים.

אברהם מיכאלי: אחרי 5 שנים.

גילה גמליאל: אכן זה מוגבל ל – 5 שנים, אבל יש ועדת חריגים.

אלכס מילר: בסדר גמור.

אלכס מילר: כי נגיד, כמו שאמרת, אם לקחו שנה של אקדמית חופש, או משהו כזה, לטובת הרעיון, לטובת, לא יודע, מילואים, אולי איזה משהו כאן בארץ.

גילה גמליאל: אז לשם זה בדיוק.

אלכס מילר: מצויין.

אלכס מילר: טוב.

אלכס מילר: מי נמצא כאן אצלנו?

אלכס מילר: ביקשה ממני, יש עוד מישהו שאת רוצה פורמלית שיתייחס לנושא הזה, או שאפשר להמשיך הלאה?

גילה גמליאל: לדעתי אפשר.

אלכס מילר: או.

אלכס מילר: קיי.

שירה שחרור: יש לי רק שאלה.

גילה גמליאל: רק תציגי את עצמך.

שירה שחרור: שירה מהמשרד לפיתוח נגב גליל.

אלכס מילר: או.

אלכס מילר: קיי.

אלכס מילר: בבקשה.

שירה שחרור: לגבי הבית ספר לרפואה בצפת, של המכללה.

שירה שחרור: כי הוא אמר שזה לא נכלל, ואתם אמרתם שזה נכלל.

גילה גמליאל: למה שזה לא ייכלל?

שירה שחרור: הוא אמר שזה לא נכלל.

גילה גמליאל: כל מוסד אקדמי בהגדרה שהוא מוכר מהמועצה להשכלה גבוהה, שהוא מכללה, והוא לא,

חי פיאסצקי: קמפוס אוניברסיטאי.

גילה גמליאל: זה לא אוניברסיטה, זה לא אוניברסיטת בר אילן.

אלכס מילר: תיראי, אני מציע שהשר, שהוא שר די בכיר בממשלה, מר שלום, יודע לבחון ולשאול, ולברר, ולדחוף ברגע שהנושא יעלה, והמכללה תקום ותתחיל לעבוד פורמלית, אתם תוכלו לבדוק עם משרד הביטחון, או עם כל גורם שאחראי על הנושא הזה ולקבל הבהרה.

אלכס מילר: יכול להיות שבשביל הרישום למכללה הזאת אתם צריכים לעשות את זה לפני, אבל כמובן שזה עניין של הגדרות.

אלכס מילר: צריך לבדוק מבחינת הגדרות אם הקמפוס שקם שמה הוא מתאים והוא מקבל.

אלכס מילר: אם כן.

גילה גמליאל: גם מכללת אשקלון היא שלוחה של בר אילן, ומכללת אשקלון כלולה בחוק.

חי פיאסצקי: זה קמפוס, זה לא שלוחה.

אלכס מילר: תגיד לי, סליחה מי אתה?

חי פיאסצקי: חי מאוניברסיטת בן גוריון.

אלכס מילר: יופי.

אלכס מילר: חי, אתה חושב שהסגנית שר צריכה עזרה?

אלכס מילר: אתה רוצה לדבר – תירשם.

אלכס מילר: אבל אתה יושב ואתה מעיר כל שניה וזה מפריע נורא.

אלכס מילר: אתה יש לך כמה דברים להגיד.

אלכס מילר: הצטבר לך, תרשום לי פתק, אני אתן לך זכות דיבור כמה שאתה רוצה, 3, 4 דקות.

אלכס מילר: דבר.

אלכס מילר: אין בעיה.

אלכס מילר: אבל אנחנו יודעים, שמע, היא הייתה סטודנטית שמה, לפחות 2 תארים.

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: ענת פלדמן.

אלכס מילר: בבקשה, ענת פלדמן, בבקשה.

ענת פלדמן: בוקר טוב.

ענת פלדמן: אני ד"ר ענת פלדמן.

ענת פלדמן: אני מרצה במכללת אחווה, ואני גם יושבת ראש ועד הסגל הבכיר של מכללת אחווה.

ענת פלדמן: אני רוצה קודם כל לברך את סגנית השר על החוק, ולהודות ליושב ראש הועדה על הדיון החשוב הזה.

ענת פלדמן: ואני רוצה להביע כאן איזה שהוא עניין של מכללת אחווה.

ענת פלדמן: עכשיו, מכללת אחווה נמצאת בערך מאשקלון, גם כן באותו אזור גיאוגרפי מבחינה ביטחונית.

ענת פלדמן: אנחנו גם נסגרנו בזמן המלחמה בעזה, ואנחנו גם נמצאים באותו אזור מבחינה חברתית, סוציואקונומית.

ענת פלדמן: אנחנו גם בפריפריה, והבעיה של החוק הזה היא שמכללת אשקלון ומכללת אחווה מלמדות תחומי דעת דומים מאד.

ענת פלדמן: כלומר, ברגע שמכללת אשקלון נמצאת בחוק ומכללת אחווה לא נמצאת בחוק אנחנו כבר רואים, השנה הזו, שהחוק אומנם חוקק, התקנות נקבעו רק לפני כשבועיים, אבל כבר בתחילת השנה הזו ראינו ירידה של בין 20 ל – 30 אחוז במספר החיילים המשוחררים שנרשמו לאחווה.

ענת פלדמן: והעובדה שאחווה לא תהיה בתוך החוק הזה היא בעצם צו סגירה של הממשלה למכללת אחווה.

ענת פלדמן: במכללת אחווה נרשמים מידי שנה כ – 700 סטודנטים, פלוס, מינוס.

ענת פלדמן: אבל זה הולך ויורד באחוזים, אמרתי.

ענת פלדמן: השנה נרשמו פחות 20, 30 אחוז פחות, כי מכללת אשקלון הבטיחה שהיא תיתן להם את שנת הלימודים חינם, והם אכן זכאים שם לשנה הזו.

ענת פלדמן: ומאחר והסטודנטים מעדיפים לעבור לשם, אני רוצה לתאר בשתי מילים, שני משפטים את אחווה.

ענת פלדמן: אנחנו מעסיקים כ – 1,000 עובדים ישירות ובעקיפין, תושבי הפריפריה.

ענת פלדמן: תושבים בדרום.

ענת פלדמן: לומדים במכללת אחווה כ – 4,000 סטודנטים.

ענת פלדמן: והעניין הזה שמכללת אחווה לא נמצאת שם, מחייב איזה שהוא תיקון די בדחיפות.

ענת פלדמן: משום שבשנה הבאה אנחנו ממש חוששים לפתיחת השנה.

ענת פלדמן: גם בסימסטר ב' כשאנחנו, חלק מהמסלולים מתחילים, הסטודנטים יכולים להירשם לתחילת השנה בסימסטר ב'.

ענת פלדמן: כבר ראינו ירידה דרסטית.

ענת פלדמן: ואנחנו מאד חוששים למכללת אחווה.

ענת פלדמן: כלומר, חוששים שהמכללה הזו תיסגר באישור של הממשלה.

ענת פלדמן: ולכן, מה שאנחנו מבקשים זה שבאופן חריג, ובדחיפות כמה שאפשר, להכניס את מכללת אחווה לתוך החוק.

ענת פלדמן: זה סוג של תיקון.

ענת פלדמן: עכשיו, אני אגיד עוד משפט אחרון לסיכום.

ענת פלדמן: באזור הדרום שבו נמצאות מכללות אחווה ואשקלון אין עוד מכללה אחרת שמלמדת את אותם תחומי דעת באזור הדרום.

ענת פלדמן: באשדוד נמצאת סמי שמעון, שהיא טכנולוגיה, לא קשורה.

ענת פלדמן: כלומר, מבחינת המקצועות שאשקלון ואחווה מלמדים, אין עוד באזור הדרום.

ענת פלדמן: כלומר, מבחינה תקציבית ברגע שאחווה נכנסת, שזה סוג של תיקון, לא קורה, אין איזה זעזוע מיוחד במערכת.

ענת פלדמן: זה לא ירושלים עם אלפי סטודנטים, או הגליל, או מרכז הארץ, או כל מקום אחר.

ענת פלדמן: לכן מה שאנחנו מבקשים זה לעשות את התיקון הזה ולהכניס את מכללת אחווה.

ענת פלדמן: תודה.

גילה גמליאל: בעיקרון, החוק התבסס על אזורים, ולא על סוגי הקמפוס, מלבד העובדה שהחרגנו את האוניברסיטאות כתוצאה גם מבחינה תקציבית, וגם כתוצאה מהדרישה של ועד ראשי האוניברסיטאות.

גילה גמליאל: בזמנו היה יושב ראש, היום היא הוחלפה.

גילה גמליאל: היום זאת נשיאת אוניברסיטת בן גוריון.

גילה גמליאל: סביר להניח שהיא הייתה מציגה עמדה אחרת, אבל בזמן שהתקבלו החלטות זה היה נשיא אוניברסיטת חיפה שדרש שלא תהיה אפליה בין האוניברסיטאות.

גילה גמליאל: בעיקרון אחווה נמצאת במועצה אזורית, מבחינת האזור הגיאוגרפי שלה.

גילה גמליאל: שהמועצה האזורית מאד מאד אמידה, וככזו לא יכולנו, חיפשנו, כמו שאת יודעת, איך אפשר להחריג אותה, אולי כמו.

יעקב כץ: איזה מועצה?

יעקב כץ: איזה מועצה אזורית?

גילה גמליאל: מועצה אזורית באר טוביה.

גילה גמליאל: והיא מאד מאד, נחשבת אחת מהמועצות האזוריות היותר אמידות, וככזה לא יכולנו להחריג אותה מבחינה אזורית.

יעקב כץ: זאת אומרת שהמועצה תעשה מאמץ לממן את השנה הראשונה.

גילה גמליאל: ...

גילה גמליאל: שהמועצה האזורית, באמת אנחנו נפנה אליה באופן אישי שתקצה לאותם סטודנטים מלגת לימודים לשנה ראשונה.

ענת פלדמן: אני יכולה להגיב?

ענת פלדמן: אלכס, אני יכולה להגיב?

גילה גמליאל: תיראי, אני אומרת משהו.

אלכס מילר: לא, לא.

גילה גמליאל: שרק נדע.

גילה גמליאל: השאיפה הגדולה שלי זה שבסוף התהליך, השנה האקדמית תהיה בכל האוניברסיטאות, בכל הקמפוסים, בכל המכללות.

גילה גמליאל: אני חושבת שהפריצת דרך של השלב הראשון שכבר התבצע, אז ניסינו להכיל את מה שיכולנו בשלב, כאילו, ממש בהתחלה.

גילה גמליאל: אני מאד מקווה שנצליח לקראת יום ירושלים את כל המכללות בירושלים, ולעתיד לבוא את כל הקמפוסים בארץ.

גילה גמליאל: אני לתפישתי.

גילה גמליאל: אני ברשות היושב ראש אסכם את זה, שלתפיסתי, המדינה צריכה לשאוף להוביל לימודים חינם מגיל 3 ועד לאחר התואר הראשון.

גילה גמליאל: אז אני מקווה להגיע לזה באיזה שהוא שלב, אבל את הצעדים הראשונים התחלנו כאן.

יעקב כץ: על איזה סכום מדובר?

שירה שחרור: רק משפט, משפט.

אלכס מילר: לא, לא, אנחנו לא נפתח את זה, וגם זה לא מקום לעשות דיונים מסוג זה, כי צריך פה לקבל החלטות, וצריך גם לשבת עם האנשים שגם יודעים לתקצב את זה.

אלכס מילר: מה שאני מציע, גבירתי, אני מציע לבחון אפשרות לעשות, בלשכתך, פגישה עם ראש המועצה, עם הנציג של משרד האוצר שאחראי על תיקצוב החוק עם מכללת אחווה, ולראות איך מוצאים פתרון לנושא הזה.

אלכס מילר: יכול להיות שמכל מיני כיוונים שהאוצר היום נותן מענה, יכול להיות שאפשר יהיה לתת פתרון.

אלכס מילר: אבל צריך פה איזה שהיא חשיבה מאד יצירתית בשביל באמת לתת פתרון.

אלכס מילר: אבל אי אפשר לעשות את זה כאן, זה בטוח.

אלכס מילר: זאת אומרת, אין לנו כרגע גם שום מנגנון להוסיף שום מוסד.

אלכס מילר: אז מה שאני מציע זה שבאמת תעשו פגישה נפרדת ותיראו איך אתם מוצאים שם איזה שהוא מנגנון, ואנחנו גם נראה אם נוכל לסייע בביצוע של העניין הזה.

אלכס מילר: או.קיי.

אלכס מילר: אנחנו ממשיכים הלאה.

אלכס מילר: ד"ר יאיר ברקאי, מכללת ליפשיץ.

אלכס מילר: בבקשה.

יאיר ברקאי: אני מייצג פה גם את רמ"ה, ראשי מכללות הוראה, ואני שואל: סגנית השר הזכירה כמה פעמים את העניין של ירושלים.

יאיר ברקאי: אני הבנתי שמבחינה תקציבית, למרות שהיה רצון רב לכלול אותה כבר עכשיו, הייתה גם הבטחה כזאת, דרך אגב.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: הבטחה לא הייתה.

גילה גמליאל: הייתה הבטחה לבחון את הנושא בחיוב.

יאיר ברקאי: זה סוג הבטחה שהתכוונתי אליו.

גילה גמליאל: אז בחנו בחיוב.

גילה גמליאל: ועדיין.

גילה גמליאל: עדיין בוחנים בחיוב.

יאיר ברקאי: ואני שואל, לא על מנת לעורר ויכוח, רק אינפורמטיבי, בעקבות ההבטחה המסויימת הזו שדיברנו עליה, היכן הדברים עומדים כרגע?

יאיר ברקאי: לא כמזמור שיר לעתיד לבוא, אלא מבחינה זו ... לדווח.

גילה גמליאל: מתוך תקווה ושאיפה אכן לראות בעין חיובית לקראת יום ירושלים.

יאיר ברקאי: לקראת יום ירושלים.

גילה גמליאל: ראש הממשלה בוחן את הדברים בצורה חיובית.

יאיר ברקאי: שלקראת יום ירושלים תינתן תשובה בנושא?

גילה גמליאל: תשובה בהחלט תהיה, ואני מאד מקווה שהיא גם תהיה חיובית.

יאיר ברקאי: כן.

יאיר ברקאי: עכשיו, מה היא תכלול?

גילה גמליאל: את כל המכללות בירושלים המוכרות.

יאיר ברקאי: תודה רבה.

אלכס מילר: או.

אלכס מילר: קיי.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: יש לנו.

יעקב כץ: הרבה, הרבה תפילה.

גילה גמליאל: יש הרבה מכללות בירושלים.

יעקב כץ: הרבה מכללות והרבה תפילה.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: נועם מנכ"ל התאחדות הסטודנטים.

נעם ויצנר: שלום.

נעם ויצנר: קודם כל אני רוצה שוב לברך את סגנית השר על החוק החשוב הזה.

נעם ויצנר: אני חושב שהוא באמת פתח למשהו שעוד לא נעשה כאן.

נעם ויצנר: אני הייתי כמובן שמח.

נעם ויצנר: אז אני מברך על החוק.

נעם ויצנר: אני גם כמובן הייתי שמח שהוא יתרחב, קודם כל למוסדות בפריפריה ולשאר הארץ.

נעם ויצנר: לגבי הנושא של הדיון היום, הנושא הטכני במהותו, ולדברים שעלו פה, אני חושב שמה שעלה פה, והיחידה להכוונת חיילים משוחררים התייחסה, חשוב לחבר את המוסדות, זה מהיכרותי עם המערכת כאן יכול להיות הפער.

נעם ויצנר: המוסדות עצמם, כלומר, אנחנו מדברים על הסטודנטים שהתחילו ללמוד באוקטובר 2010, מתי הם חותמים על התצהיר?

נעם ויצנר: איך הם חותמים?

נעם ויצנר: כל הדברים האלה, למרות שכאן אנחנו יכולים לראות אותם כמסוכמים וסגורים, הרבה פעמים דווקא ברמת המוסדות נופלים.

אלכס מילר: אתם, ברגע שאנחנו מסיימים כאן, יש לך פה הבן אדם.

אלכס מילר: אתם יושבים, קובעים פגישה עם התאחדות הסטודנטים.

אלכס מילר: אתם יושבים ומיישרים קו איך הסינכרון שלכם מול היחידה לשחרור החיילים הולכת להיות במוסדות, כל אגודה ואגודה שהסטודנטים שלה נהנים מהטבה, אתם תיבנו מנגנון לשיתוף פעולה, כך שלא יהיו אי הבנות.

אלכס מילר: כל פניה, כל תלונה שאתה מקבל תהיה לך כתובת להעביר.

אלכס מילר: אתם גוף מסודר.

אלכס מילר: הם גם גוף מאד מסודר.

גילה גמליאל: זה באמת חשוב, כי השנה הזאת היא ייחודית לגבי ההתנהלות.

אלכס מילר: נכון.

גילה גמליאל: בשביל זה קיבלתם תקציבים.

גילה גמליאל: תשתמשו בהם לזה.

גילה גמליאל: אלכס יבדוק.

נעם ויצנר: באותו עניין, בהמשך לאותה פגישה, אז גם נושא הפרסום להבא, לשנים הבאות, שוב, ברמה שלכם אני חושב שזה יהיה טוב, אבל ברמת המוסדות שם יכולים להיות הפערים.

נעם ויצנר: אני חושב שעל זה גם אנחנו נשים את הדגש.

נעם ויצנר: אני חושב שגם אתם צריכים לשים את הדגש.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בנצי פורצלן.

בנצי פרצלן: .

בנצי פרצלן: אני ראש אגף מינהל תלמידים באוניברסיטה העברית.

בנצי פרצלן: אני לא באתי לייצג פה את עמדות האוניברסיטאות, אלא להעיר לכם איזה פן שאולי לא הייתם ערים לו, וזה בא בעקבות שקיבלתי לפני כשבועיים מכתב מסטודנטית מקרית גת שרוצה ללמוד אצלנו פסיכולוגיה.

בנצי פרצלן: היא מועמדת ראויה, ומה שקורה בעצם החוק לא חל עליה, ואז היא שואלת: מה אני יכולה לעשות?

בנצי פרצלן: כי ההטבה בחוק היא הטבה מאד משמעותית?

בנצי פרצלן: ואז עלתה פה הבעיה שבעצם.

גילה גמליאל: הוא לא חל עליה מכיוון ש?

בנצי פרצלן: שהאוניברסיטה העברית.

גילה גמליאל: לא, אבל היא השתחררה ב – 2010?

בנצי פרצלן: כן.

בנצי פרצלן: כן.

גילה גמליאל: כי יש הרבה כאלה שהשתחררו ב – 2009 שפונים אלי עם אותה טענה.

בנצי פרצלן: הנקודה המרכזית היא שהאוניברסיטה העברית, מי שלומד באוניברסיטה העברית, לפי החוק, לא מקבל את ההטבה.

בנצי פרצלן: ואז עלתה איפה פה שוויון ההזדמנויות?

בנצי פרצלן: איפה פה העדפת עיירות הפיתוח?

גילה גמליאל: החלק השני של החוק.

בנצי פרצלן: יש מקצועות שאפשר ללמוד אותם רק באוניברסיטאות.

בנצי פרצלן: איזה תשובה נותנים לתלמידים האלה?

בנצי פרצלן: עכשיו, אני רוצה להדגיש, האוניברסיטה העברית, וגם האחרים, אנחנו עושים פעולות לעודד תלמידים מהפריפריה.

גילה גמליאל: תיראו, אנחנו הוספנו 50 מיליון שקלים, צריך לזכור את זה, למלגות קיום.

גילה גמליאל: היום יש 107 מיליון שקלים.

גילה גמליאל: בלי קשר לחוק הספציפי הזה, יש 107 מיליון שקלים שמיועדים בדיוק לפתור לסטודנטים שהם עם בעיות סוציו אקונומיות.

בנצי פרצלן: ומי הגוף שמחלק?

גילה גמליאל: משרד החינוך.

גילה גמליאל: זה אחד.

גילה גמליאל: 2 – החלק השני של החוק ינסה לפתור בדיוק את הבעיות האלה לאותם סטודנטים וסטודנטיות שבאים מהנגב.

גילה גמליאל: וזה צריך לעבור את ההליך, את החלק השני עוד מעט ב ורווחה בשבועיים הקרובים שייקבעו האזורים, שזה נגב גליל, ואז אתה יכול להפנות אותה לחלק השני של החוק, אולי שם היא תקבל 50 אחוזים הפחתה במשך 3 שנים, שזה הטבה יותר גדולה.

בנצי פרצלן: כלומר, מה שצריך, האוניברסיטה העברית, ואוניברסיטאות אחרות צריכות לקבל הנחיות ברורות מה התשובה שנותנים לסטודנטים?

גילה גמליאל: היחידה להכוונת חיילים משוחררים תענה.

אלכס מילר: אני גם, לפני זה, אני גם, נועם, תראה, כל פעם עולה אצלנו העניין הזה שיש כל כך הרבה קרנות שמחלקים מלגות, כולל מדינה, והסטודנטים לא כל כך יודעים, ולא כל כך מבינים למה הם זכאים ולמה הם זה.

אלכס מילר: אני זוכר שאתם מוציאים פעם בשנה, לפחות כך היה בתקופתנו, אני לא יודע מה קורה עכשיו, את ספר המלגות.

אלכס מילר: צריך לדעתי לעשות את זה בצורה קצת יותר מסודרת, וגם לעשות שיתוף פעולה עם היחידה של החיילים המשוחררים, שגם יוכלו לפרסם את זה.

אלכס מילר: כי ברגע שבן אדם רוצה להיכנס הוא גם צריך לדעת מה מגיע לו, ולפי איזה קריטריונים.

אלכס מילר: אתם מקבלים את הספר הזה שהם מוציאים?

אלכס מילר: של הקרנות?

חיים ניר: לנו יש מלגות שלנו.

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: אבל יש ספר מלגות, קרוב ל – 200 קרנות.

חיים ניר: הוא מופיע, כן, בגלל זה הוא מחולק ...

אלכס מילר: אז תיראו, אני מוצא שאתם צריכים לשבת.

אלכס מילר: אתם צריכים לשבת, הוא צריך להראות לך מה יש לו, אתה צריך להגיד איך לשתף פעולה, כי זה יכול לגרום, וזה יכול להיות מצב של כניסה של חיילים משוחררים למערכות של השכלה גבוהה.

אלכס מילר: כי ברגע שאין להם כסף, אז הם חוששים להיכנס לשם.

אלכס מילר: וזה לדעתי, אתה השלב הראשון שהם עוברים.

חיים ניר: אני יכול לענות?

גילה גמליאל: רגע, אני רק ארצה לענות לך בצורה קצת יותר מדוייקת.

גילה גמליאל: בתקנות שאישרנו כבר, הקצנו 400 מלגות ייעודיות של שנת לימוד ראשונה חינם, למי שיבואו מהנגב והגליל, והם לא צריכים לעבור את התהליך של המכינה.

גילה גמליאל: ואז היא יכולה לקבל שנת לימודים חינם, ולנסות להיכנס למלגה הזאת.

גילה גמליאל: השאלה עכשיו.

חיים ניר: לפי קריטריונים.

גילה גמליאל: נכון.

גילה גמליאל: לפי הקריטריונים שהקרן.

בנצי פרצלן: אז יש לי בקשה: מכיוון שהאוניברסיטאות הוחרגו מהחוק, ומכיוון שאתם אומרים שיש פתרונות.

גילה גמליאל: לא לכולם.

גילה גמליאל: רק ל – 400.

בנצי פרצלן: 400 זה גם כן אני חושב.

גילה גמליאל: נכון.

גילה גמליאל: משמעותי.

בנצי פרצלן: בתור התחלה זה יפה.

בנצי פרצלן: מה שאני מבקש שהאינפורמציה תועבר באופן ישיר לאוניברסיטאות.

גילה גמליאל: נכון.

גילה גמליאל: זה יעבור עוד שבועיים כשנסיים לקבוע שמי שבאים מהנגב והגליל.

גילה גמליאל: זה הדבר היחיד שחסר היה בהליך.

גילה גמליאל: וזה יעבור, כל דבר כזה גם בירוקרטי, זה יעבור תוך שבוע, שבועיים.

בנצי פרצלן: יעבור ישירות לאוניברסיטאות?

גילה גמליאל: ישירות גם לכל הקמפוסים.

אלכס מילר: מזל שלכולם יש את המערכות שלהם, המנגנונים.

אלכס מילר: יש לכם את ועד ראשי האוניברסיטאות.

אלכס מילר: בצורה מסודרת אתם פונים למועצה להשכלה גבוהה, למשרד ראש הממשלה, לחיילים משוחררים, ומבקשים מהם את כל התשובות.

אלכס מילר: כי ברגע שמתחילים להתגלגל מול כל מוסד, וכל מוסד שולח, וכל מוסד, זה לא עובד.

אלכס מילר: יש לכם גוף מסודר.

אלכס מילר: ועד ראשי האוניברסיטאות.

אלכס מילר: אתם יושבים, יש לכם ישיבות.

אלכס מילר: אתם עכשיו החלטתם שאתם הולכים לשנות את המנגנון הפסיכומטרי, אנחנו נעשה על זה ישיבה.

אלכס מילר: אתם מקבלים החלטות כל כך דרמטיות, שעל זה, מבחינת לקבל קצת מידע, תוציאו מכתב לכל המשרדים שהם קשורים לנושא הזה, אתם תקבלו תשובה ברורה מאד למנגנון שלכם, והמנגנון.

גילה גמליאל: אולי גם אני אכתוב מכתב לכל הנשיאים.

אלכס מילר: שלכם יפזר את זה בצורה מסודרת.

בנצי פרצלן: אני מציע שאת תכתבי מכתב.

גילה גמליאל: ברגע שיסתיים התקנון אני אעביר להם את כל ההליכים.

בנצי פרצלן: בסוף זה מבחן המעשה.

בנצי פרצלן: ... מוסדות, אני צריך לתת את התשובה.

אלכס מילר: בסדר גמור.

גילה גמליאל: אין בעיה.

בנצי פרצלן: ואני לא רוצה להפסיד אותה, ואני לא רוצה שבגלל זה היא לא תבוא ללמוד.

בנצי פרצלן: אנחנו צריכים תשובה ברורה.

אלכס מילר: מצויין.

גילה גמליאל: אין בעיה.

בנצי פרצלן: הזמן הוא קצר, וצריך לעשות את זה בדרך הקצרה, ולא להתחיל את כל המנגנון.

אלכס מילר: חי, אתה רצית, נכון?

חי פיאסצקי: כן.

אלכס מילר: בבקשה.

חי פיאסצקי: קודם כל אנחנו כן רוצים לברך על כוונת החוק.

חי פיאסצקי: לצערנו אבל יש פה איזה שהיא פגיעה בעצם החרגת האוניברסיטאות, ואוניברסיטת בן גוריון.

חי פיאסצקי: כאן יש פגיעה בחופש הבחירה של הסטודנטים, כי עדיין יש נושאים, כמו שקודמי אמר, שסטודנטים יכולים ללמוד רק באוניברסיטאות, ולכן סטודנטים באיזה שהוא מקום כן יצטרכו לוותר על היכולת שלהם ללכת ללמוד באוניברסיטה וללמוד במוסדות אחרים, בלי להמעיט בערכם של מוסדות אחרים.

חי פיאסצקי: זה מה שאנחנו תמיד אומרים ורוצים להגיד.

חי פיאסצקי: סגנית השר, אמרת שתשמחי שבהמשך זה באמת יחול על כל המוסדות.

חי פיאסצקי: אני חושב שלראייתנו, עד שזה לא יחול באמת על אוניברסיטת בן גוריון, ועל מוסדות.

גילה גמליאל: חל על אוניברסיטת בן גוריון, אבל באילת.

חי פיאסצקי: עד שלא יחול על הקמפוס המרכזי.

גילה גמליאל: עוד אתם היחידים שעוד יכולים לומר: או.

גילה גמליאל: קיי.

גילה גמליאל: באופן חלקי נהננו מזה, כי אני שומעת את שאר האוניברסיטאות בכלל לא נהנות, לצערנו.

חי פיאסצקי: בתור אוניברסיטה בנגב שגם משרתת איזה שהיא מטרת פיתוח, אני חושב שאנחנו צריכים לקבל את זה.

חי פיאסצקי: אבל באמת, עד שזה לא יחול גם עלינו.

גילה גמליאל: אין לנו ויכוח.

גילה גמליאל: כן?

חי פיאסצקי: לדעתנו החוק הזה לא מלא, והוא מפוספס.

גילה גמליאל: הוא לא מלא.

גילה גמליאל: אני מסכימה.

אלכס מילר: זה כולנו יודעים.

גילה גמליאל: זו התחלה.

בנצי פרצלן: אפשר עוד הערה?

אלכס מילר: סליחה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: מי עוד רוצה להתייחס, רבותיי?

גילה גמליאל: אתם יודעים מה נפלא אבל?

גילה גמליאל: שאני לא רואה כאן אף אחד ... של הקמפוסים שכן קיבלו לבוא לומר: תודה.

גילה גמליאל: כל הכבוד.

גילה גמליאל: זה תמיד כך אבל.

אלכס מילר: כשאנחנו מקבלים אנחנו רואים את זה ברור מאליו.

גילה גמליאל: כן, לגמרי.

אלכס מילר: כשאנחנו לא מקבלים, כן.

אלכס מילר: טוב, אז רבותיי, אז אני רוצה לסכם, לפחות בשלב זה.

אלכס מילר: ראשית, הועדה רשמה לפניה את ההודעה של סגנית השר לקידום צעירים, סטודנטים ונשים במשרד ראש הממשלה.

אלכס מילר: אנחנו מברכים על כך שבאמת העניין הזה יצא לפועל, וכל אותם הסטודנטים שייהנו מהמלגות באמת יוכלו להשתלב ולקבל נגישות יותר גדולה למערכת ההשכלה הגבוהה.

אלכס מילר: אנחנו מבקשים מהתאחדות הסטודנטים ומהקרן הכוונת חיילים משוחררים, לקיים ישיבה מסודרת בכל מה שקשור למנגנון וההסברה לסטודנטים בהיבט של המעבר, שזה השנה.

אלכס מילר: בנוסף לכך אנחנו פונים לוועד ראשי האוניברסיטאות לפנות לאותם המשרדים שרלוונטיים לנושא זה, ולהעביר חומר בצורה מסודרת לכל המוסדות על קרנות המלגות שקיימות לטובת הסטודנטים שלומדים אצלם במוסדות.

אלכס מילר: כמובן שאנחנו רואים חשיבות רבה בקיום המפגש עם הנציגים של הרשות המקומית באר טוביה, בלשכת סגנית השר, יחד עם משרד האוצר, וראש רשות, ונציגים של המכללה, ובכך למצוא פתרון לסטודנטים הלומדים שם.

ענת פלדמן: אני יכולה רק להגיד שניה, משפט.

ענת פלדמן: אחווה אומנם נמצאת במתחם הגיאוגרפי של המועצה האזורית באר טוביה, אבל היא לא משרתת סטודנטים רק משם.

ענת פלדמן: רוב הסטודנטים הם בכלל מכל הפריפריה.

אלכס מילר: גם כל המכללות שקיבלו את ההטבות הם לא משרתים את הסטודנטים שלהם שם.

גילה גמליאל: כן.

גילה גמליאל: הם מקבלים את הארנונה שלכם.

יהודית גידלי: פרסום כלל הזכויות והמידע לגבי הסטודנטים.

יעקב כץ: כל האוניברסיטאות, וכל המכללות ברחבי הארץ, כולם משרתים את כולם.

אלכס מילר: אנחנו מבקשים מהקרן.

יעקב כץ: אנחנו רוצים שכולם יקבלו.

אלכס מילר: הפרסום המעודכן יוצא.

אלכס מילר: אנחנו רוצים באמת להיות עם יד על הדופק על הנושא הזה שהחומר הודפס, יצא וחיילים משוחררים מקבלים.

אלכס מילר: אני שמעתי שבכנסים שלכם, ככה זרקו לי איזה הערה, בכנסים שלכם יש לכם דוכנים גדולים מאד של כל הנושא של קידום המכירה של מוצרי ים המלח מחוץ לישראל.

אלכס מילר: קיים אצלכם דבר כזה?

חיים ניר: אנחנו מתנגדים לכל דבר.

אלכס מילר: קיים או לא?

חיים ניר: לא קיים דבר כזה.

אלכס מילר: לא קיים?

אלכס מילר: או.קיי.

אלכס מילר: בסדר גמור.

אלכס מילר: יופי.

אלכס מילר: כי שמעתי דווקא שהדוכנים מאד גדולים, והם יותר גדולים אפילו- - -

חיים ניר: לא שולחים אנשים לחו"ל, לעבודה בחו"ל.

אלכס מילר: לא קיים?

חיים ניר: לא קיים דבר כזה.

קריאה: אני יכול לפרט את זה.

קריאה: לפרט?

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: אם אתה רוצה להתייחס, בבקשה.

אביעד מן: אביעד, ממחלקת פרט באגף כוח אדם.

אביעד מן: אני אחראי גם על נושא כנסים למשוחררים.

אביעד מן: זה נושא חם מאד מה שאתה אמרת.

אביעד מן: ואנחנו רואים את זה בחומרה.

אביעד מן: בעבר הסתננו, נכון,לא ים המלח, אבל הסתננו כל מיני חברות שניסו לשכנע אנשים לנסוע לחו"ל, ללמוד בחו"ל, וכו'.

אביעד מן: אנחנו הטלנו על זה וטו מוחלט.

אביעד מן: עשינו סדר בעניין.

אביעד מן: מזה כמה שנים לא נכנס אף גורם לכנסי משוחררים, שבכלל מדבר על חו"ל, נסיעות בחו"ל, לימודים בחו"ל.

אביעד מן: אפילו דברים טובים בחו"ל.

אביעד מן: שום דבר חו"ל.

אביעד מן: רק בארץ.

אביעד מן: רק לקדם מטרות של לימודים ותעסוקה בארץ.

אלכס מילר: מצויין.

אביעד מן: אתה צריך לזכור, באים ביום אחד 5,000 איש.

אביעד מן: הולכים מרכבת מרכז בתל אביב לגני התערוכה.

אביעד מן: בקילומטר הזה מגיעים מאות נציגים של אותן חברות, עם מתנות שאנחנו לא יכולים לתת.

אביעד מן: עם כספים.

אביעד מן: עם דוגמניות.

אביעד מן: עם דברים באמת מזעזעים.

אביעד מן: ואנחנו אפילו, זה מלחמה.

אביעד מן: אני אומר לכם, זה מלחמה, ואנחנו בשנתיים האחרונות לוקחים נגדי משמעת, רס"רים, קצינים, מפזרים אותם לאורך כל המסלול כדי להדוף את הנציגים האלה.

אלכס מילר: למה שלא תחליפו מקום איפה שאין אפשרות?

אביעד מן: אין הרבה מקומות בארץ שיכולים לעשות תערוכה כזאת, וזה גם נוח לכל החיילים שבאים מהצפון, מהדרום, מהנגב, מאילת ומרמת הגולן.

אביעד מן: ואנחנו בהחלט, מה שאמרת זה חשוב מאד, ואנחנו משקיעים בזה הרבה מאד מאמצים לא לקדם את הנושאים האלה.

אלכס מילר: טוב.

אלכס מילר: מצויין.

אלכס מילר: טוב, בזה אנחנו נסיים.

אלכס מילר: חשוב מאד הדיווח לועדה מבחינת הפרסום של כל הנתונים, כל החומרים.

אלכס מילר: מתי זה יוצא לפועל.

אלכס מילר: התאחדות הסטודנטים.

אלכס מילר: אחווה.

אלכס מילר: זהו.

אלכס מילר: נכון?

אלכס מילר: יופי.

אלכס מילר: מצויין.

אלכס מילר: תודה רבה גבירתי.

אלכס מילר: בהצלחה.

גילה גמליאל: תודה רבה לכם.