הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 107, 2011-02-22 09:30

זבולון אורלב: בוקר טוב.

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד שתעסוק היום בנושא מאוד רגיש והגדרנו אותו כהתנדבות של ילדים ובני נוער, תלמידים, בפעולות התנדבותיות שהן בעלות סיכון.

זבולון אורלב: אנחנו גם מתכבדים בדיון הזה לארח את גב' ריבן, האימא של הגיבור שלנו, אלעד ריבן, אם כי הדיון הזה לא עוסק בעניין, כיוון שאנחנו עוסקים בעיקר בסוגיה של התנדבות מסודרת, של מוסדות החינוך, ההתנדבות הממוסדת בתוך הגופים שמארגנים את ההתנדבויות האלה, שהם בעיקרם מגן דוד אדום, מכבי אש, המשמר האזרחי ואולי יש עוד ארגונים מהסוג הזה.

זבולון אורלב: חשוב לומר, ואני אומר זאת גם כמובן כאיש חינוך שמן המפורסמות ולא רק מן המפורסמות, כל מחנך בר דעת יודע וגם כך מראים המחקרים, שמעורבות של בני נוער בקהילה והתנדבות של בני נוער, היא פעילות חשובה ביותר ומאוד מאוד משמעותית ויש לה השלכות ויש לה השפעות מאוד חיוביות על תהליך ההתבגרות של צעירים ועל גיבוש הזהות שלהם ועל ההישגים החברתיים והלימודיים ככל שתתנדב יותר כך כנראה אתה מעלה את הסיכויים שלך להשתלב טוב יותר בחברה וגם להגיע להישגים לימודיים.

זבולון אורלב: זה לא ככה שאם אתה לא מתנדב ואתה לא משקיע זמן, יש לך יותר זמן ללמוד.

זבולון אורלב: אם אתה לא מתנדב, כנראה גם אתה לא משקיע את הזמן בלימודים.

זבולון אורלב: ומי שמתנדב יותר, יודע להשיג יותר, גם מבחינה חברתית וגם מבחינה לימודית.

זבולון אורלב: על-פי הבדיקה שעשתה מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, עשתה זאת אתי וייסבלאי שיושבת איתנו כאן, לפי הנתונים של שנת 2006, כ- 42% מן התלמידים מעורבים באופן קבוע, אני מדגיש – באופן קבוע, בפעילות התנדבותית בקהילה, במסגרת בית-ספרית ו- 23.5% מעורבים בפעילות התנדבותית בקהילה, שלא במסגרת בית-הספר.

זבולון אורלב: אחוז לא מבוטל מן המתנדבים האלה, התלמידים, אוהבים אתגרים והחברים, התלמידים הצעירים, ויש לנו נוער בלתי רגיל, שמחפש דווקא את הדברים האתגריים, את הדברים הקשים, והמסובכים יותר, אז אחוז לא מבוטל, אנחנו אומדים אותו בערך כ- 10,000 בני נוער, פועלים במסגרות שנחשבות בעלי סיכון כ- 2,500 מתנדבים במשמר האזרחי, כאשר המשמר האזרחי מאשר את הנתון הזה, כ- 4,500 מתנדבים במגן דוד אדום, וכ- 2,700 מתנדבים במכבי האש.

זבולון אורלב: חלקם מתנדבים במסגרת המחויבות האישית שתכף נשמע ממשרד החינוך וההתנדבות הזאת גם מזכה אותם לניקוד, נקודת זכות בתעודת הבגרות וההתנדבות הזאת, על-פי הידוע לנו ותכף יספרו פה הגופים, היא תורמת תרומה מאוד מאוד משמעותית לפעילות הזאת של אותם גופים.

זבולון אורלב: על-פי הידוע לנו, כל פעילות התנדבות שיש בה סיכון כזה או אחר, טעונה אישור ההורים ואני חושב שהדבר הזה הוא דבר חשוב, אבל אני כמעט בטוח שכל צעיר וטוב להתנדבות יודע גם לשכנע את ההורים שלו שהוא רוצה להתנדב.

זבולון אורלב: נעסוק גם בפעילויות של הארגונים, איך הם מטפלים באותם מתנדבים, כי הרי המתנדבים נחשפים למשל במד"א הם נחשפים לאירועים קשים מאוד, ובוודאי עוברים גם חוויות מאוד מאוד קשות, האם הם זוכים לטיפול.

זבולון אורלב: כאמור, המטרה של הדיון הזה, היא בראש ובראשונה בהחלט לעודד ולחזק את פעילות ההתנדבות שאנחנו רואים בה ברכה גדולה מאוד.

זבולון אורלב: יחד עם זה, כמובן, לוודא שהפעילות הזאת נעשית מתוך אחריות ונעשית מתוך רגישות רבה מאוד.

זבולון אורלב: אני צריך לומר, להתוודא, יש פה יהודי אחד, ד"ר יצחק קדמן, שיודע שבהיסטוריה האישית שלי, אני הייתי מייסד היחידה להתנדבות ושירות קהילתי בשירותי הרווחה.

זבולון אורלב: אני לא רוצה להגיד לפני כמה שנים זה היה, לפי השיער הלבן של יצחק קדמן, שהיה אז ראש ארגון העובדים הסוציאליים, אנחנו יכולים לדעת שזה היה לפני שנים רבות ואז למדתי דבר מאוד מאוד מעניין, שלהתנדבות, למילה התנדבות אין מילת היפוך בעברית.

זבולון אורלב: אין Opposite.

זבולון אורלב: אין מילת היפוך.

זבולון אורלב: כי למילה רשות, ההיפוך שלה זה חובה, גבוה, מילת ההיפוך זה נמוך, דק – עבה, שחור – לבן, אין מילת היפוך להתנדבות.

זבולון אורלב: ופירושו של דבר, כך למדתי ממוריי ורבותיי, שבעצם התנדבות היא מצווה.

זבולון אורלב: אדם לא יכול להיות אדיש למצוקות החברתיות ולבעיות החברתיות ובסופו של דבר, באמת, מצופה מכל אחד מאיתנו, שמתוך רצון חופשי שלא בדרך של כפייה ולא על-מנת לקבל פרס, אדם יוכל לתרום את חלקו, לתרום את תרומתו, לטובת זולתו, לטובת החברה כולה ולכן חשוב לנו לומר את הדבר הזה, שמצווה הבאה לידך, אל תחמיצנה.

זבולון אורלב: כלומר, אם יש אפשרות לצעירים להתנדב, אנחנו מאלה שבהחלט מצטרפים לקריאה אל תחמיצו את ההזדמנות הזאת.

זבולון אורלב: אבל כאמור, הואיל ואנחנו עוסקים היום בפעילות התנדבותית בעלת סיכון, חשוב מאוד שההתלהבות והרצון לקיום המצווה ייעשו מתוך באמת אחריות רבה מאוד.

זבולון אורלב: ד"ר קדמן גם נתן לי את התדפיס מתוך השנתון של ילדים בישראל, אבל אני מקווה שהנתונים שדיברתי עליהם פחות או יותר עולים בקנה אחד עם הנתונים שהכינה לנו אתי וייסבלאי עוזרת המחקר שלנו, במחלקת המחקר והמידע של הכנסת.

זבולון אורלב: ואני מציע כזה דבר, אני יודע שמשרד החינוך, היתה לי אתמול שיחה עם שר החינוך, גדעון סער, ששנינו רואים את הסוגיה הזאת עין בעין והוא עדכן אותי שבמשרד החינוך הוקם צוות, הוקמה ועדה, שעוסקת בסוגיה הזאת ואני מציע שנתחיל בדיווח של משרד החינוך בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: נמצא אתנו יוסי לוי, ראש מינהל חברה ונוער, בבקשה, ואני מבין שאתך נמצאת גם דורית בר-חי, שהיא הממונה על מחויבות אישית.

יוסי לוי: ומזל לוי, שהיא מדריכה מחוזית של מחוז חיפה.

זבולון אורלב: ממונה על המחויבות, במחוז חיפה, בסדר גמור.

זבולון אורלב: טוב, יוסי, בבקשה.

יוסי לוי: וגם עו"ד יוסי אפשטיין, מהלשכה המשפטית.

זבולון אורלב: היום לא זזים בלי עורך-דין צמוד.

יוסי לוי: בוקר טוב לכולם.

יוסי לוי: אפתח בהקדמה שלי כללית ובחרתי לבקש מאחד המחוזות, ודווקא ממחוז חיפה, ממדריכה מחוזית שלנו, בכל מחוז יש מדריך מחוזי, שעוסק בנושא של המחויבות האישית, ממזל לוי, שהיא תציג באופן יותר אופרטיבית את הקשר שהוא החשוב ביותר בעצם, בין המשרד לבין בית-הספר, לבין מקומות ההשמה ששם עובדים הילדים.

יוסי לוי: אני חושב שעל המסלול הזה, זו הבדיקה החשובה ביותר והנכונה שצריכה להיעשות.

יוסי לוי: אני אפתח ואומר שהמחויבות האישית היא תוכנית שהגה אותה בזמנו פרופ' שילד, בשנות ה- 80, והיא גם סוג של מילה עברית מאוד חדשנית מהבחינה הזאת, אמרת אין התנדבות וזו מילה שמגבילה לעניין.

יוסי לוי: זה מצד אחד התנדבות של בני נוער, אבל מצד שני יש גם את המחויבות שלהם, לעשות את הדברים האלה.

יוסי לוי: היא לא חובה בבתי-הספר.

יוסי לוי: בית-ספר לא נענש או לא מקבל הערות שליליות כאלה ואחרות, במידה והוא לא מבצע את זה.

יוסי לוי: לשמחתי הרבה, יותר ויותר בתי-ספר מצאו את הנושא.

יוסי לוי: אנחנו, מבחינת המשרד, תומכים בתפקיד של רכז מחויבות אישית בתוך בית-הספר בשעות תקן, בסדר גודל של 470 רכזים בארץ.

יוסי לוי: רכז המחויבות האישית או רכזת המחויבות האישית בבית-הספר, היא בעצם האדם שצריך ליצור את הקשר עם מקומות ההשמה, לראות אותם, לבדוק אותם, להתנהל על-פי נוהלי חוזר מנכ"ל והנחיות משרד החינוך, לחנך את התלמידים ביחד עם המחנכים לאפקטים החינוכיים חברתיים, שזה הכי חשוב, של ההתנדבות וזה היא עושה במסגרת תפקידה, במסגרת אותן שעות מעטות שאנחנו מקצים לה בנושא הזה.

יוסי לוי: ביחד חוברים לה גם כמובן כל המחנכים והמורים, מנהל בית-הספר בוודאי.

יוסי לוי: אנחנו מקצים, כמו שאמרתי, כמו מזל לוי, מדריכים מחוזיים מבחינת המשרד, שעובדים במסגרת המחוז, בהדרכה, מצד אחד חברתית, ולמדריך הזה יש גם ג'וב לעשות הדרכה ארגונית, לראות שבתי-הספר מתנהלים כמידת יכולתו, היכולת שלו והזמן שעומד לרשותו, מתנהלים על-פי הנהלים והתקנות המחייבות מתוך אותו תו התקן שאנחנו מכנים אותו, לגופים שעוסקים במחויבות אישית.

יוסי לוי: ברמה הארצית אנחנו מקצים לזה גם אדם מיוחד שבודק את כל המערכת הזאת, הוא עובד מול המדריכים המחוזיים, שהם עובדים מול רכזי המחויבות של בתי-הספר, שהם עובדים מול מקומות ההשמה.

יוסי לוי: זה פחות או יותר התהליך שאנחנו עובדים אתו.

יוסי לוי: אם אמרתי שמתחילת שנות ה- 80 עד היום עברנו כברת היסטוריה לא קטנה, ההתנהלות ברובה המוחלט, להוציא תקלות כאלה ואחרות שמגיעות אלינו ואנחנו מטפלים בהם, משתדלים לטפל, התנהלה באופן נכון וראוי.

יוסי לוי: יותר ויותר בני נוער בשנים האחרונות מחפשים את האלמנט הזה של ההתנדבות, במסגרת המחויבות האישית ויותר ויותר מקומות השמה פונים לבתי-הספר, על-מנת להציע את עצמם, כגופים קולטים.

יוסי לוי: פעם אחת בגלל שהם רואים בזה שליחות, חינוכית כלפי הנערים, ופעם שנייה, בגלל שגם זה מסייע להם במצוקתם, ובסיוע של כוח-אדם שבני-הנוער עובדים אתם.

יוסי לוי: ההתנדבות ככללותה, היא גם עובדת מול ארגונים.

יוסי לוי: גם מדריך אצלנו בתנועת נוער או בארגון נוער, הוא מבחינתנו מתנדב וזה מוגדר לו במסגרת המחויבות האישית שלו ובמהלך אותה שנה שהוא פועל, שעל-פי רוב זה שנת כיתה י', יש יוזמות של בתי-ספר שמורידים את המפלס ל- ט', יש שהולכים גם קודם, אבל זה לא במסגרת המחויבות.

יוסי לוי: אנחנו עסוקים כולנו בתוך שכבת כיתה י'.

יוסי לוי: זו השכבה, אגב, שבנושא המרכזי שלה, הערכי, שבבתי-הספר אנחנו עוסקים בנער בדרכו להיות אזרח, בקבלת תעודת הזהות שלו וכל המערכת הזאת נכללת יחד בתוך הנתינה החברתית שלו מול המחויבות שלו כלפי החברה ומצד שני הקבלה שהוא מקבל, גם ההתנדבות וגם מעצם זה שהוא הופך להיות אזרח מן השורה ששנה אחרי זה, הוא אפילו מצביע ומכריע מי יהיה ראש הרשות המקומית.

יוסי לוי: זו השנה ששם אנחנו עובדים.

יוסי לוי: חלק לא מעט מהתלמידים, מנתונים שאנחנו עושים בדיקות, לא כל שנה אנחנו עושים את הבדיקות האלה, וזה לא נתונים שאני יכול להגיד שהם נתונים מקצועיים מוגדרים, אבל מתוך ידע, אנחנו יודעים שכ- 25% או 20% מהתלמידים, בסוף כיתה י', ממשיכים את הפעילות שלהם.

יוסי לוי: יש הרבה שעושים בהמשך הפעילות ובעיקר, ופה אני מדגיש, באותם ארגונים גדולים, ששם יש להם גם מסלולי התקדמות.

יוסי לוי: שזה מין, מקרה או לא מקרה, זה גם אותם ארגונים שמוגדרים כארגונים שיכול להיות ששם הסיכון הוא גם יותר גבוה.

יוסי לוי: ואנחנו מוצאים לא מעט בני נוער במד"א, יש להם גם ארגון נוער, שנתמך גם על-ידי המדינה, על-ידי משרד החינוך, כארגון נוער שעובד כארגון חברתי, בצופי אש, שאני יודע שבזמן האחרון פנו גם הם לקבל מאתנו איזה הכרה כארגון נוער, עד היום הם לא עשו את זה.

יוסי לוי: במשמר האזרחי, במקומות האלה בני הנוער מוצאים באמת את הייעוד שלהם, הם מוצאים את ההתמחות שלהם, ואני מתאר לי שגם חלקם לא מעט גם כשהם הולכים לצבא, הם בוחרים בדברים שקשורים לנושא, כמו מד"א ואחרי זה הם הופכים להיות רופאים והנה הצמחנו אנשים שהם אזרחים טובים ומתנדבים.

יוסי לוי: מכל הדברים שאני אומר מבחינה זאת, צריך תמיד להבין שהפעילות הזאת, כמו הרבה פעילות של המינהל שאני עוסק בו, הוא מזמן לפעמים היערכות יתרה ומוגדרת ומובהקת, מפני שהיא לא נעשית בתוך כיתה, היא נעשית במקומות התנדבות.

יוסי לוי: אגב, יש לא מעט גופים שעליהם אנחנו סומכים במלוא הביטחון וגופים קטנים שמבקשים התנדבות של ילדים, בית חם כזה ואחר, חוות סוסים ועוד כל מיני דברים אחרים ובסך-הכל הפעילות היא פעילות חוץ בית-ספרית.

יוסי לוי: היא פעילות שלא נמצאת בתוך מערכת הכיתה בסגירה המסודרת וכל פעילות כזאת ברמה כזאת או אחרת, יכולה להביא לסיכונים, יכולה להביא למשברים, יכולה להביא לשבירה של נערים ונערות מטיפולים כאלו ואחרים, ממפגש שלהם עם פעילות.

יוסי לוי: ואנחנו עושים ככל שרק אנחנו יכולים, בשיתוף שפ"י שלנו, למצוא את המדריכים שלנו.

זבולון אורלב: שפ"י זה שירות פסיכולוגי ייעוצי.

יוסי לוי: השירות הפסיכולוגי, אני מודה לך, של המשרד.

יוסי לוי: אנחנו עושים ככל שרק אנחנו יכולים כדי לבצע.

יוסי לוי: כמו שאנחנו עושים גם בדברים אחרים, אנחנו משתדלים שהגופים שמקבלים נערים להתנדבות, יעמדו במספר קריטריונים מאוד מאוד קשוחים, שהם אמורים למזער נזקים כאלו ואחרים, כמו שדיברתי קודם, או כמו כל מיני נזקים אחרים שהם בלתי צפויים לנו מראש.

יוסי לוי: אני יכול לתת רק דוגמה אחת, אבל אני באמת אתן למזל לדבר.

יוסי לוי: אם נער בא לעבוד בבית קשישים ומכל מיני סיבות, מכוונותיו הטובות, הוא מחזיק קשיש והוא מעלה אותו על עגלה והוא שובר לו את היד, והילד יכול להיחשף פתאום יחד עם ההורים שלו לתביעות של הקשיש או של אני לא יודע מי נגדו.

יוסי לוי: אנחנו היום מחייבים את הגופים הקולטים שיעשו להם ביטוח צד ג', לכל נער כזה, כמו שעושים את זה לכל עובד אחר, כדי שהילד הזה, שבבואו לבוא להתנדבות, הוא לא ייחשף לתקלות האלה ולמפגעים האלה שהוא פתאום יעמוד חשוף ולא יוכל לעבוד אתם.

יוסי לוי: ועוד כל מיני נושאים אחרים, שנמצאים בתוך תו התקן, שפה אני רוצה להגיד שלפני כשנה, כמו שהשר אמר לך, אדוני היושב-ראש, לפני שבעה חודשים או חמישה חודשים, המשרד קיבל על עצמו, השר ביקש, שנפתח מחדש, נרענן קצת את תו התקן, נראה מה קורה בו.

יוסי לוי: הקמנו ועדה בראשותו של ד"ר משה רובוביץ', הוא מנהל מחוז תל-אביב שלנו, היו בו מורים, היו בו נציגים של גופים מעסיקים, היו בו מתנדבים צעירים ואנחנו עברנו ללשכה המשפטית כמובן ואנחנו אמורים בימים הקרובים לצאת אתו החוצה.

יוסי לוי: האמת שהשעינו אותו, לאחר האסון שקרה בכרמל, שהוא תפש אותנו ממש לקראת סיומו של החוזר, השעינו אותו כדי לבצע עוד כל מיני בדיקות נוספות, שלצערנו הרב מקרים כאלו מחדדים עוד יותר ומחייבים אותך לפתוח עוד יותר ולהתאמץ עוד יותר לבדוק מה היינו צריכים לעשות ולא עשינו עד היום.

זבולון אורלב: רק שתדע שאנחנו מצפים שתדליף לנו מה עומד להיות.

יוסי לוי: בסדר.

זבולון אורלב: בין-כה, הרי אף אחד לא שומע אותנו, תוכל לומר לנו, שרק אנחנו שומעים.

יוסי לוי: אני יכול לתאר לכם רק הגדרה אחת, הדלפה אחת מתוך העניין, שהיא מאוד משמעותית ושאומרת – עד היום לא דרש המשרד בחוזה המנכ"ל מבתי-הספר להחתים את ההורים, על פעולת ההתנדבות.

יוסי לוי: לא דרש.

יוסי לוי: עשו את זה הרבה בתי-ספר מעצמם, חלק מהמחוזות – כן, חלק מהמחוזות – לא.

יוסי לוי: אנחנו מצאנו כדבר שהוא חייב שיהיה, שההורים חייבים לדעת ולאשר לבני הנוער להתנדב וכדי שיאשרו לבני הנוער להתנדב.

זבולון אורלב: בכל התנדבות?

יוסי לוי: במסגרת המחויבות האישית.

יוסי לוי: המחויבות האישית היא באחריותנו המלאה.

זבולון אורלב: כלומר, אדם הולך, נער בכיתה י' הולך לחנוך ילד בכיתה ו' בשיעורי עברית, אז צריך אישור של ההורים?

קריאה: כן.

זבולון אורלב: לא הגזמתם?

יוסי לוי: כן.

יוסי לוי: אז בסוחף, אנחנו אומרים שצריך לתת אישור לכולם.

זבולון אורלב: גם את היועץ המשפטי של ההורים צריכים?

יוסי לוי: דרך אגב, זה בקשה של ההורים שהעלו את זה בפנינו לא מעט פעמים.

יוסי לוי: במידה ונצטרך להבדיל בין גוף לגוף, אנחנו נצטרך גם להגיד מה המהות של ההבדלה ולמה לזה אנחנו מחייבים את אישור ההורים ולמה לזה לא, שפה יכולה להיות בעיה משפטית אחרת, שאנחנו לא יודעים איך לעשות אותה.

יוסי לוי: אנחנו באמת משתדלים, אבל בכל אופן, לחייב את הגופים הקולטים.

זבולון אורלב: רק שתדע, אגב, בקשר לעניין של אישור ההורים, שלפי הנתונים של שנתון הילדים בישראל, יכול להיות שזה גם בנייר שהכנת אבל לא שמתי לב, מתוך 100% הילדים המתנדבים, רק כשליש ואפילו פחות משליש, 31%, מתנדבים במסגרת בית-הספר.

זבולון אורלב: 34% מתנדבים במסגרת תנועות הנוער ואני מבין שעליהם הכלל הזה לא חל ועוד 34%, אגב, תנועות הנוער 35%, ועוד 34% מתנדבים לא במסגרת תנועות הנוער ולא במסגרת בית-הספר.

יוסי לוי: אז אני אגיד רק לד"ר קדמן, שהביא את הנתונים, שכל מה שקשור במסגרת פעילות המחויבות האישית, ואמרתי קודם, שתנועות הנוער שמדריכות, המדריכים של תנועות הנוער נכללים בתוך המחויבות האישית.

יוסי לוי: זה נחשב להם לפעולה של מחויבות אישית.

זבולון אורלב: אתה מדבר על המדריכים?

יוסי לוי: מדריכים.

יוסי לוי: הגדרה של מתנדבים זה לא חניך בתנועת נוער לתפישתי החינוכית.

יצחק קדמן: לא, אבל הם עושים הרבה מאוד התנדבויות במסגרת תנועות הנוער.

יוסי לוי: כן, במסגרת הפעילות שלהם, כן.

זבולון אורלב: מסכימים להגן על הצומח והטבע ואיכות הסביבה וסביבתם, דרך קבע.

יוסי לוי: כן, אבל הגדרה של מתנדבים דרך קבע, זאת אומרת אותם מד"צים, כשרוצים להגדיר פעולת התנדבות של X שעות בשבוע.

יוסי לוי: ברשותך, במילים מאוד קצרות, אני מבקש ממזל שתרד יותר לתוכן, אם אתם תסכימו, תקבלו הסבר איך מחוז עובד מול בית-ספר.

זבולון אורלב: אותי יותר מעניין כרגע, הואיל וד"ר רובוביץ' לא פה, כבר אתמול אמר לי השר שהוא לא יהיה, משום מה, ואני מאוד סומך עליו.

זבולון אורלב: אני רואה בו אדם ראו ומתאים והואיל והשר לא מכיר אותו ואני כן מכיר אותו, אז אמרתי לשר שבהחלט המשרד בחר אדם ראוי להוביל את הוועדה הזאת, מתוך היכרותי אתו.

זבולון אורלב: בכל זאת, לומר לאן פני הדברים הולכים, כלומר, מה הרענון?

זבולון אורלב: ככל שאתם יכולים כרגע לומר.

זבולון אורלב: הדברים, ברור לי שהם עדיין לא מוחלטים, אבל הכיוונים פחות או יותר, לאן אנחנו הולכים, חוץ מהעניין הזה שההורים יידרשו לתת, לאשר את פעולת ההתנדבות שלהם, בעיקר אני מדבר על אותם תחומים שהם, יש בהם סיכון כזה או אחר של המתנדב ואני לא מתכוון לזה שהוא שובר ידו של מטופל.

דורית בר-חי: אני חושבת שהחידוש, בעצם תו התקן הוא לא דבר חדש.

דורית בר-חי: תו תקן ראשון נכתב ב- 99, עודכן ב- 2002, זה העדכון השלישי.

דורית בר-חי: הוועדה בחנה את תו התקן ואישרה אותו מחדש ובאמת התוספת או החידוש שבו זה האישור הורים שאמרנו ואיזה שהוא חידוד בנושא ההתנדבות במקומות מסכנים.

דורית בר-חי: זה למעשה, הדגש שאנחנו רואים היום בתו התקן החדש.

דורית בר-חי: עוד בקרה, עוד ראייה של איך אנחנו מוודאים שהמקומות שהם יותר סיכוניים, יש עליהם בקרה, יש ביקורת, רואים מה קורה, מוודאים, זה הכל.

זבולון אורלב: ביקורת של מי, של המשרד?

דורית בר-חי: האגף שלנו, של המשרד.

זבולון אורלב: אגף הביטחון צריך לאשר שהמקום הזה, פועל בצורה מסודרת, שהיא מצמצמת ככל האפשר סיכון?

דורית בר-חי: נכון.

זבולון אורלב: זה פחות או יותר דבר חדש.

דורית בר-חי: נכון.

זבולון אורלב: בסדר גמור.

זבולון אורלב: מזל לוי, אני מבין שאת הממונה במחוז חיפה.

זבולון אורלב: בבקשה.

זבולון אורלב: בתמציתיות.

מזל לוי: בתמציתיות.

מזל לוי: לגבי מחוז חיפה, היום מחויבות אישית מתקיימת בכל בתי-הספר.

זבולון אורלב: לא לא, יש כאן איזו אי-הבנה.

זבולון אורלב: אנחנו לא עוסקים היום בתוכנית של מחויבות אישית.

זבולון אורלב: הנושא שלנו הוא התנדבות ילדים ובני נוער בפעילות התנדבותית בעלת סיכון.

זבולון אורלב: יש לך לתרום בדבר הזה?

זבולון אורלב: אנחנו נשמח לשמוע.

זבולון אורלב: בהזדמנות אחרת נשמע על כל פעילות המחוז במחויבות אישית.

מזל לוי: בסך-הכל, הדבר הנוסף שאני רוצה ככה להוסיף למה שנאמר כאן, מבחינת הבקרה והביקורת והרענון שנאמר, נעשה הלכה למעשה בכל אחד מהמחוזות, כשאנחנו בודקים מה קורה מבחינת בתי-הספר, כל הרכזים אצלנו עוברים את ההכשרה ולכן הם יודעים, הם ידעו בדיוק מה נדרש מבחינת תו התקן.

מזל לוי: כשהם מגיעים למקומות להתנדבות,לבדוק שהמקומות עומדים בתו התקן מבחינת התקשורת בין בית-הספר לבין מקום ההתנדבות, כך שאם אנחנו מדברים על מד"א או מכבי אש או כל מקום אחר, הנושא שההכשרה שתלמידים צריכים לעבור אנחנו בודקים שנעשית הכשרה בהכוונה של מקומות ההתנדבות בצורה מסודרת ויש איש קשר שאמון על העניין, לקלוט את המתנדבים וזה קשר ישיר להגנה שאנחנו אמורים לתת לתלמידים.

מזל לוי: האישור של ההורים, מלבד האישור שאנחנו מבקשים בתוך בתי-הספר שיבקשו וזה יהיה מתויק בתיק תלמיד, כל מקום כזה מבקש אישור הורים והוא שומר לעצמו את אישורי ההורים לגבי התלמידים שמתנדבים.

זבולון אורלב: מקום ההתנדבות, לא בית-הספר.

מזל לוי: מקום ההתנדבות.

מזל לוי: דווקא בעיקר במקומות ההתנדבות שציינו כרגע, זה דבר שקיים, אנחנו ברענון שלנו מוודאים שזה נעשה בכל אחד מהמקומות שאליהם אנחנו מגיעים.

זבולון אורלב: כך גם אמרתי בדברי הפתיחה, שזה מה שאני יודע, שבעיקר באותם מקומות.

מזל לוי: נכון, זה קיים.

מזל לוי: זאת אומרת, הם לא מקבלים, אתמול במקרה הייתי במשמר האזרחי במסגרת הביקורים שלי בכל אחד מהמקומות, עם הרכזים, אנחנו, כל מקום כזה, בעיקר המקומות האלה דווקא – מד"א, מכבי אש, המשמר האזרחי, לא מקבלים ולא קולטים תלמידים מבלי שמקבלים מהם אישורי הורים, כשלאישור ההורים מוצמד גם אישור נוסף, אישור בריאות.

זבולון אורלב: בסדר גמור.

מזל לוי: הדבר הנוסף שמאוד חשוב פה זה ההכבדה שלנו, גם על ההכשרה של המקומות, שזה ככה משהו שלא נאמר כאן קודם.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הואיל ובאמת שני-שליש מאלה שמתנדבים לא מתנדבים במסגרת בית-הספר אלא במסגרת תנועות הנוער וההתנדבות העצמאית, התנדבות קהילתית, התארגנות כזאת, התארגנות אחרת, מאוד חשוב באמת ההתנהלות של הגופים שהם קולטים את המתנדבים.

זבולון אורלב: עכשיו הייתי רוצה באמת לעבור לגופים שקולטים, אלא אם כן אתה רוצה לומר כמה דברים קודם.

יצחק קדמן: אני אשמח, כי אני הייתי רוצה שגם הגופים שמעסיקים מתנדבים יוכלו להגיב לעניין.

יצחק קדמן: אני רוצה להקדים ולומר, למרות שזה מיותר, אין בכלל ויכוח על ערך ההתנדבות.

יצחק קדמן: מדובר במשהו נפלא, שהוא חשוב לחברה, אבל הוא חשוב גם לבני הנוער עצמם.

יצחק קדמן: אנחנו לא מזמן קראנו פרשת תרומה, פרשת אצווה, פרשת כי תישא, בכל הפרשות האחרונות האלה כתוב וייקחו לי תרומה.

יצחק קדמן: תרומה זה לא משהו שאתה נותן זה משהו שאתה מקבל לעצמך.

יצחק קדמן: ואם אני אזכיר דברים בשם אומרם, מי שהיה פעם שר החינוך וגם נשיא מדינת ישראל, יצחק נבון, שמעתי ממנו פעם דבר נפלא כשלא שמים לב.

יצחק קדמן: כולם יודעים שקין הרג את הבל, ואני שואל תלמידים במפגשים – למה הוא הרג אותו?

יצחק קדמן: כי הוא קינא בו.

יצחק קדמן: זה נכון, אבל למה הוא קינא?

יצחק קדמן: כי הוא לא קיבל?

יצחק קדמן: לא, כי לא אפשרו לו לתת.

יצחק קדמן: כי מנחתו לא נרצתה.

יצחק קדמן: ולכן, מבחינתי, זה שתלמידים מתנדבים או בני נוער מתנדבים, אני רואה את זה כזכותם ואני רוצה לעשות הכל כדי שלא ימנעו מהם ליישם את הזכות הזאת.

יצחק קדמן: ולכן, אין ויכוח על ערך ההתנדבות, זאת איננה השאלה.

יצחק קדמן: יש כן שאלות לגבי, כמו בכל דבר טוב, צריך להיזהר, יש גג, רואים ממנו נוף נפלא, צריך לבנות מעקה כדי שלא ניפול מהגג.

יצחק קדמן: אותו דבר גם בנושא ההתנדבות.

יצחק קדמן: היו לנו לא מעט פניות בעבר, על מקרים שאני הייתי מגדיר אותם בשלוש צורות סיכון.

יצחק קדמן: סיכון אחד, זה עירוב של קטינים עם מבוגרים, ולא אחת אני רוצה פשוט לדבר בלשון הסטטיסטיקה היבשה, עירוב של קטינות עם מבוגרים בארגונים יוצאים מן הכלל והעירוב הזה יוצר לא אחת תקלות קשות ביותר, חלק מהגופים שנמצאים פה יודעים שגם בגופים הנהדרים כמו מד"א, כמו משמר אזרחי וגופים נוספים, היו תקלות חמורות בעובדה שיש מתנדבת צעירה, קטינה, עם מישהו מבוגר.

יצחק קדמן: יש בעניין הזה אפשרות לתקלות.

יצחק קדמן: לא צריך לעשות היסטריה, לא צריך להגזים, כן צריך לחשוב על הסיטואציה ואיך למנוע גלישה למצבים לא טובים.

יצחק קדמן: זה סוג אחד.

יצחק קדמן: סוג שני של פעילות, זה פעילות שבה יכולה להיות טראומה נפשית כזו או אחרת, אדוני היושב-ראש הזכיר אותה.

יצחק קדמן: אנחנו נתקלנו פעם בשאלה של קטינים שהתבקשו במסגרת פעילות של גוף הצלה מסוים, לעזור בפינוי גופות.

יצחק קדמן: אתם יכולים לתאר לעצמכם מה זה עושה למי שהוא לא מיומן, צעיר ואיזה חותם זה משפיע בו.

יצחק קדמן: והסוג השלישי זה סוג של פשוט דברים שבני הנוער נורא נמשכים אליהם, נורא נמשכים אליהם.

יצחק קדמן: בני הנוער רוצים דווקא לבוא למקומות שבהם יש אתגרים ואקשן וזה בסדר, אפשר להבין אותם.

יצחק קדמן: אבל האם צריכים להיות בני נוער מעורבים בפעילות מבצעית מסוכנת של המשטרה?

יצחק קדמן: סימן שאלה מאוד גדול.

יצחק קדמן: בשעתו, לפני כמה שנים, נפגשתי עם אנשי המשמר האזרחי במשטרה ושם, אני לא יודע איך זה היום.

יצחק קדמן: אז סוכם שיהיו הנחיות מאוד ברורות במה משתפים בני נוער במשמר האזרחי ובמה לא ויש דברים שאפשר בקלות לשתף ויש דברים שאולי דווקא בני הנוער נורא רוצים אבל צריך להימנע מהם וזה כך במכבי אש, שחלק גדול מעבודתו זה בסיכון חיים מאוד מאוד רציני וכך זה במשמר אזרחי וכך זה יכול להיות גם בגופים אחרים, שההתנדבות בהם מבורכת, אבל צריך לשים מגבלות באיזה פעולות כן, באיזה פעולות לא.

יצחק קדמן: באותה מידה, צריך גם לקבוע, ואני יודע שיש אבל הדברים הם מאוד לא אחידים, מאוד מקריים.

יצחק קדמן: איזה שהן מגבלות גיל.

יצחק קדמן: האם אנחנו קולטים בכל גיל?

יצחק קדמן: אז אני יודע שלמשטרה יש את ההנחיות שלה ולגופים אחרים יש הנחיות שלהם.

יצחק קדמן: השאלה אם אנחנו קולטים בכל גיל, איזה גילאים אנחנו מגבילים או לא מגבילים ואני מזכיר לאנשי משרד החינוך, אני אצלכם עוד שקט, כי המסננת היא כפולה.

יצחק קדמן: מסננת אחת היא שלכם, המסננת השנייה של הארגון שמפעיל את המתנדבים.

יצחק קדמן: אבל יש לא מעט מתנדבים, כפי שאנחנו יודעים מהמספרים וגם מהמציאות, יש לא מעט מתנדבים צעירים שפועלים ישירות, שלא דרך בתי-הספר.

זבולון אורלב: שני שלישים, לפי הנתונים זה שני שלישים.

יצחק קדמן: כן, שלא דרך 'המחויבות האישית'.

יצחק קדמן: ולכן, אנחנו צריכים לשים את אותן גדרות, לא רק במשרד החינוך, עליכם אפשר לסמוך שתדעו לעשות את זה, אתם באים מתחום החינוך.

יצחק קדמן: אבל צריך לשים את אותן גדרות דווקא בארגונים הקולטים מתנדבים, שחלקם קולטים לא דרך המסננת שלכם ולכן אני רוצה לסכם, אני חושב שצריך לשאוף לכך שגופים שקולטים מתנדבים, שהוועדה החשובה הזאת של הכנסת, תציב להם מועד, עם בקשה לחזור אליה, עם שורה של כללים מחייבים, כללים גילאיים, כללים של סוגי פעולות, כללים של חונכים בוגרים איך הם מצמידים אותו לכל ילד.

יצחק קדמן: ילד יכול להתנדב בארגון מסוים ואחר-כך להיעזב לנפשו.

יצחק קדמן: מישהו צריך להיות מבוגר שאחראי עליו, שיש לו כתובת.

יצחק קדמן: כשהילד נתקל בקושי, יש לו לאן לפנות.

יצחק קדמן: ואת הדברים האלה, אי-אפשר להשאיר ליד המקרה.

יצחק קדמן: אני אומר שוב – כל מה שאמרתי עד עכשיו לא בא לפגוע בכהוא זה בערך ההתנדבות ובחשיבותה.

יצחק קדמן: אני רוצה שהיא תימשך.

יצחק קדמן: אין שום סיבה להכניס אף אחד לפאניקה, אבל יחד עם זה, הזהירות מחייבת אותנו לקבוע כללים מאוד מאוד ברורים של מותר ואסור, מה כן ומה לא, ואיך אנחנו לא הופכים את המפעל היפה הזה, למפעל שיש סיכונים ואפילו סכנות בצידו.

זבולון אורלב: תודה רבה לך על הדברים החשובים ואני מקווה מאוד שהגופים שידברו, באמת יוכלו להתייחס.

זבולון אורלב: אני ציינתי בראשית הדיון שגב' ריבן, האימא של הילד הגיבור אלעד, שנספה באסון השריפה בכרמל, ביקשה להשתתף אתנו בישיבה והגיעה במיוחד היום מחיפה והיא רוצה לומר לנו כמה מילים.

זבולון אורלב: אז בבקשה.

זבולון אורלב: אני רוצה להזכיר לבמאי את מה שסוכם לגבי הצילומים.

זבולון אורלב: בבקשה.

ציביה ריבן: קודם כל, אני מברכת על הדיון הזה ואני מברכת כמובן על הפעילות ההתנדבותית שמתקיימת בארץ בקרב בני הנוער.

ציביה ריבן: אין לי כל כוונה להצביע באצבע מאשימה על מישהו באופן פרטני.

ציביה ריבן: זה 12 שבועות שאלעד לא חוזר הביתה.

ציביה ריבן: אלעד היה נער אחראי מאוד, וזהיר מאוד.

ציביה ריבן: עם גיוסו לצופי אש, התבקשתי לחתום על המסמך שנקרא אישור הורים.

ציביה ריבן: לא הוזכרו בו סכנות וסיכונים, רק הסכמה להצטרפות.

ציביה ריבן: אלעד אמר לי שהם לא נלקחים לקו האש, קו האש הראשון, אלא מאחור, מטפלים בצינורות ובחיבורים.

ציביה ריבן: הוא גם סיפר לי איך הם מנקים את הכבאיות מהפיח, איך הם מגלגלים את הצינורות, איך הם משתתפים בפעילות בתוך התחנה, בגינון, בהכנת ארוחות.

ציביה ריבן: בקורסים שהוא עבר, במסגרת צופי האש, לפי הדיווח שלו ולפי התמונות שהוא הראה לי, באימונים שלהם הם לבשו ביגוד מתאים, חבשו קסדות ומנ"פים, שזה מסיכות עם בלוני אוויר.

ציביה ריבן: בתמונות שראיתי מהשריפה בכרמל, אין לזה זכר.

ציביה ריבן: בשתיים בצהריים דיברתי אתו בפעם האחרונה ושאלתי אותו איפה הוא ומה קורה אתו והוא אמר – אני באזור כלא דמון.

ציביה ריבן: אמרתי לו – לא אכלת, לא שתית, שמעתי ברקע מישהו מבוגר אומר – אל תדאגי לו, אנחנו נדאג לו.

ציביה ריבן: תזכרו את המשפט הזה.

ציביה ריבן: אני רוצה לשאול אם יש נהלים שעל-פיהם יש לפעול בעת הפעלה של מתנדבים ואם יש נהלים לשעת סכנה מיוחדת.

ציביה ריבן: יש לי גם הצעות.

ציביה ריבן: אני מציעה לארגן שיחה משותפת עם הורי המתנדבים, לפני תחילת ההתנדבות.

ציביה ריבן: להסביר בדיוק מה נעשה.

ציביה ריבן: יכול להיות שיש הורים שיגידו, אחרי שישמעו את זה, שיגידו לילדים – סליחה, תלך להתנדב למקום אחר, זה לא מתאים.

ציביה ריבן: ויכול להיות שחלק מהילדים, אפשר לשכנע אותם ואני מניחה שחלק מהילדים לא.

ציביה ריבן: כמו שהם באים לבתי-הספר ומלהיבים את התלמידים לבוא למד"א, לבוא לכיבוי אש, לבוא לכל מקום אחר, שיסבירו גם לנו.

ציביה ריבן: כמו שעושים אסיפות הורים בבית-הספר, שיעשו אסיפות הורים גם בתוך המסגרות האלה.

ציביה ריבן: ההורים צריכים להיות מעורבים גם פה.

ציביה ריבן: יש לדבר על הסכנות הפיסיות והנפשיות שייתכנו, כמו במד"א, כמו במשמר אזרחי, וכמובן בכיבוי אש ויכול להיות שגם במקומות אחרים.

ציביה ריבן: לדעתי, צריך לצייד כל מתנדב, מכל סקטור שהוא, בלבוש בולט אחיד, כך שכל מבוגר אחראי יזהה אותו ויפעל להגנה עליו, כשיהיה מצב חריג ביותר, כמו המצב שהיה באסון הכרמל.

ציביה ריבן: צריך לבחון מחדש את הנהלים, האם הם נותנים מענה כמו באסון הכרמל, וכמובן בקרה על ביצוע וחשיבה מחדש לגבי טיב הנהלים.

ציביה ריבן: צריך ללמוד, וזה הכי חשוב, להיות מבוגרים אחראים ולהפסיק לפחות בארגונים האלה, על תרבות ה"סמוך" שלנו – אל תדאגי, אנחנו נדאג לו.

ציביה ריבן: והיום אנחנו בלעדיו.

ציביה ריבן: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

זבולון אורלב: אני חושב שתרמת תרומה מאוד מאוד חשובה לדיון הזה שנשמעים דווקא מפיך.

זבולון אורלב: הואיל ואנחנו כולנו התוודענו לאסון שבו נספה אלעד, אנחנו יודעים שככל שילד הוא גיבור, יש קרקע שבה הוא צמח וזה ההורים.

זבולון אורלב: לכן יש לנו הערכה מאוד מאוד עמוקה ושתהיה לך נחמה פורתא שבאמת אנחנו כולנו צריכים לדאוג לרענן וללמוד, על-מנת למנוע מקרים, אם כי אמרתי הדיון הזה הוא דיון קצת יותר כללי ואני מאחל לך שיהיו לך רק בשורות טובות.

זבולון אורלב: ככל שיהיו לך עוד הערות, אוזננו כרויה.

ציביה ריבן: תודה.

זבולון אורלב: אנחנו מופקדים על משמר זכויות הילד והזכות הראשונה זה לחיות.

זבולון אורלב: תודה רבה לך, על הדברים.

זבולון אורלב: חברים, אנחנו עכשיו נעבור לגופים, אבל לפני כן אני רוצה לומר שנמצאים אתנו כאן תלמידים מבית-הספר רוגוזין באשדוד ואם אחד מהתלמידים יירצה לומר משהו, אז הוא ירים את היד ומנהלת הוועדה רחל תראה ותאותת לי ואנחנו נאפשר לאחד התלמידים לומר, בין אם הוא נמצא בתוכנית, בין אם אחד התלמידים או התלמידות עברו מחויבות ורוצים לספר, אז אנחנו תמיד נשמח לשמוע.

עודד ורדי: אני ראש מדור מתנדבי אבטחה במשמר האזרחי.

עודד ורדי: אגף קהילה משמר אזרחי מפעיל בערך 39,000 מתנדבים בארץ, 2,000 הם קטינים.

עודד ורדי: 2,000 – 2,500 הם קטינים, מתחת לגיל 18.

עודד ורדי: הנהלים שלנו מגדירים בצורה טובה את, ככל שזה בעקבות השיחה עם מר קדמן, ושמו את הגדרות הנכונים סביב הפעילות שלנו.

עודד ורדי: אנחנו מגבילים מאוד גם את כמות המתנדבים ביחידת התנדבות, אנחנו מגבילים מאוד את שעות הפעילות, אנחנו מגבילים מאוד את תדירות הפעילות, כדי שזה לא יפריע גם לבית-הספר.

עודד ורדי: רוב המתנדבים שלנו הם דווקא מגיעים מהמחויבות האישית, חלק ממשיכים את ההתנדבות שלהם בהתנדבות הרגילה וחלק אפילו מתגייסים להיות בסגל הפיקוד הבכיר של משטרת ישראל בסוף.

זבולון אורלב: יש מישהו מסגל הפיקוד הבכיר שהתחיל את הקריירה כמחויבות אישית במשמר האזרחי?

עודד ורדי: חד-משמעית.

זבולון אורלב: מי זה?

עודד ורדי: אני לא רוצה להגיד פה.

זבולון אורלב: צריכים להתגאות בו.

עודד ורדי: לא לא, בסדר.

עודד ורדי: בגדול, משתדלים מאוד לא ליצור סיכונים ובגלל זה גם הפעילות של ההתנדבות שלהם היא במסגרת, חלקה היא במסגרת הפעילות הקהילתית בתחום ההסברה והקהילה.

עודד ורדי: בחלק מהפעילות הם כן מצטרפים בסופו של דבר, אחרי שהם עוברים איזה שהוא מסלול של היכרות עם המפעילים, לפעילות במסגרת הביטחון, באבטחה, ופועלים יחד עם מתנדבים אחרים, בוגרים בדרך-כלל, לפעילות המשטרה.

עודד ורדי: אבל כל הזמן הזה, גם בשעות סבירות, רק בחופשים אנחנו מאפשרים להם לפעול עד השעה שתיים בלילה, לפני זה רק עד 12 בלילה, ובתדירות לא יותר מכמה פעמים בחודש, באמת כדי לא ליצור איזה שהוא מצב.

עודד ורדי: אנחנו יודעים שזה מאוד מלהיב ומאוד חזק הנושא הזה של הפעילות.

זבולון אורלב: לנסוע בניידת, עם צ'קלקה, זה לא פשוט.

עודד ורדי: אנחנו דואגים שעד שהם יגיעו לניידת ועד שהם יירו בכלי נשק, כי גם הם פועלים, חלק מהם פועלים, הם עושים מטווחים, יעשו הרבה פעילות קודמת לזה, כדי שבאמת גם זה ייחשב כעין התקדמות.

זבולון אורלב: אתה יכול לומר משהו לגבי עמדות ההורים?

זבולון אורלב: יש תלמידים שהורים סירבו?

זבולון אורלב: יש לכם קשר עם ההורים, כפי שהציעה הגב' ריבן, שבכל-זאת יהיה קשר עם ההורים.

עודד ורדי: בנוהל ההפעלה שלנו אנחנו מחייבים אישור הורים.

עודד ורדי: יש לנו נספח כזה לכל נוהל ובתוך תיק אישי כזה של מתנדב יש אשרורים שההורה יודע שהוא פועל במסגרת המשמר האזרחי וגם על מצב בריאותו אפילו גם אנחנו דורשים.

זבולון אורלב: מישהו מסביר להורים מה המשמעות של ההתנדבות במשמר האזרחי?

עודד ורדי: אנחנו לא נפגשים עם ההורים במקרה הזה, אנחנו לא נפגשים עם ההורים.

זבולון אורלב: כדאי לכם, אולי גם ההורים יתנדבו.

עודד ורדי: יכול להיות, יכול להיות.

עודד ורדי: אני רשמתי את מה שנאמר פה, גם לגבי הפירוט של הסיכונים שיכול להיות שאנחנו כן צריכים לרענן פה את הנושא הזה.

עודד ורדי: אני לקחתי מהישיבה הזאת דברים נוספים ויכול להיות שאנחנו באמת נצטרך לרענן את הדברים.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: מכבי אש, בבקשה.

זבולון אורלב: : אני דובר נציבות הכבאות וגם חבר בוועדת צופי האש של הנציבות, נציג הנציבות בוועדה, שבראשה עומד אחד ממפקדי השירות.

זבולון אורלב: כיום, מה- 1.2, אני עובד במשרד לביטחון פנים, עד אז היינו עובדי משרד הפנים.

זבולון אורלב: אני הצבעתי במליאה בעד ההעברה.

זבולון אורלב: : אתי נמצאים, הבאתי גם שני רכזים, אני תכף אסביר במילים ספורות איך המבנה, כדי שתבינו מדוע הבאתי אתי גם לובשי מדים.

זבולון אורלב: אני, כמו שאתם רואים, לא לובש.

זבולון אורלב: שירותי הכיבוי בארץ הם עירוניים, מחולקים ל- 24 תחנות והם למעשה, כל תחנה היא ישות עצמאית, גוף עצמאי שהוא איגוד ערים לכבאות או מחלקה עירונית והמטה הוא כמטה, כשמו, הוא לא, יש לו סמכויות מוגבלות.

זבולון אורלב: ולענייננו-?

זבולון אורלב: : ולענייננו – בכל תחנה כזאת יש רכז לצופי האש שעושה את הפעילות בשטח.

זבולון אורלב: מה זה צופי אש, זה קשור לתנועת הצופים?

זבולון אורלב: : לא לא לא.

זבולון אורלב: זה מונח שהשתרש.

זבולון אורלב: והרכזים הם אלה שעוברים בבתי-הספר ומגייסים את בני הנוער, מטפלים בהם.

זבולון אורלב: יש פעילות יזומה של מכבי אש?

זבולון אורלב: : כן, תכף אתם תשמעו.

זבולון אורלב: הבאנו לדיון הזה שני רכזים, אחד שמעון.

זבולון אורלב: כתוב לי, אגב, שצריך להיות גם אדיר אברג'ל.

זבולון אורלב: : אדיר הוא מתנדב, נכון.

זבולון אורלב: גם נמצא פה ואסף, הקצין, להב אסף אברס, הוא קצין משמרת, קצין במשמרת שיוכל גם לספר על העבודה בשטח.

זבולון אורלב: מאיפה הוא?

זבולון אורלב: : מירושלים.

זבולון אורלב: גבעת מרדכי?

אסף אברס: תחנת הלאום.

אסף אברס: קרוב מאוד אליכם.

אסף אברס: אני שומר פה על הבית הזה.

אסף אברס: : פעילות רכזי צופי אש היא מסודרת והם אמונים על הקשר אתם.

אסף אברס: אני מקבל כמה מההערות שכבר נשמעו, למשל העניין הזה שהגברת ריבן ציינה לגבי שיחת הורים, אני אעביר את זה כבר היום לנציב, אני אעדכן אותו בדברים הללו, זה לא נעשה אצלנו, אני חושב.

אסף אברס: הערה נוספת של ד"ר קדמן, לגבי הפרדה בין המבוגרים לקטינים, הכבאים הבוגרים לדעתי אנחנו משתדלים לעשות את זה.

אסף אברס: יש בחלק מהתחנות שהן יותר גדולות, יותר עשירות גם, יש מועדונים לצופים, הם מופרדים לגמרי.

אסף אברס: במקומות אחרים, לא תמיד זה עובד.

אסף אברס: אחת הבעיות הקשות שלנו עם צופי אש זה שאין לנו תקציב מסומן לנושא הזה ואנחנו עובדים בתקציבים מאוד מצומצמים ולכן זה מקרין גם על האמצעים שעומדים לרשותם של הצופים, האמצעים הפיסיים, כולל מיגון.

זבולון אורלב: מי אחראי להנחיות?

זבולון אורלב: : הנציבות.

זבולון אורלב: הנציבות הארצית?

זבולון אורלב: : יש נוהל שנקרא נוהל מפקח כבאות ראשי, משנת 93, שבימים אלה, בשעה זאת מוצג למפקדים בראשון לציון, במטה שלנו עדכון לנוהל הזה.

זבולון אורלב: אני פשוט, דרך אתי.

זבולון אורלב: הנוהל שעוסק בצופי אש?

זבולון אורלב: : כן.

זבולון אורלב: מה מותר, מה אסור?

זבולון אורלב: : הכל.

זבולון אורלב: הוא מפורט והוא יהיה עוד יותר עדכני, הוא עובר, דרך אגב, הרענון באמת לא קשור לשריפה.

זבולון אורלב: אנחנו התחלנו לעבוד עליו, זה בשלבים כבר מיולי.

זבולון אורלב: גם אם זה קשור, זה בסדר.

זבולון אורלב: : אבל זה טוב, העיתוי הוא כמובן נכון.

זבולון אורלב: אולי כדאי להעביר את הבמה לחבר'ה שעושים את הבמה בשטח, אם תרצו לשאול ויספרו.

זבולון אורלב: בבקשה.

זבולון אורלב: אדיר ואחרי זה אני רוצה גם לשמוע אותך.

אתי וייסבלאי: לא הסכים להעביר לנו את הנוהל החדש.

אתי וייסבלאי: : נכון.

אתי וייסבלאי: הוא אמר שזה עדיין בעבודה, אני אשמח אם הוא יכול לפרט פה מה כולל הנוהל ועד כמה הוא שונ מהנוהל הישן.

אתי וייסבלאי: : הוא לא שונה בהרבה, אני אפילו לא ראיתי אותו.

אתי וייסבלאי: זאת אומרת, אני לא ישבתי וקראתי אותו.

זבולון אורלב: אתי, אל תדאגי.

זבולון אורלב: יהיה דיון מעקב, נקבל, גם של משרד החינוך וגם שלהם, זה ברור שיקרה משהו.

זבולון אורלב: : שלומי יודע.

זבולון אורלב: שלומי יוכל גם על זה לדבר, כי הוא היה מעורב.

שלומי סעדון: אני מקיבוץ בית שמש.

שלומי סעדון: לגבי הנוהל, אז ברגע זה הוא מוצג למפקדים, אחרי שהוא יוצג למפקדים, אז יהיה אפשר להוציא אותו לכל מי שידרוש.

שלומי סעדון: לגבי המחויבות האישית, אנחנו עושים פעילות יזומה בבתי-הספר כדי לאתגר אותם, כדי להגיע אלינו, כי יש עוד כמה גופים שרוצים אותם.

שלומי סעדון: אנחנו מגיעים אליהם, מאתגרים אותם, מסבירים להם.

זבולון אורלב: אתה מתחנת בית-שמש.

זבולון אורלב: כמה תלמידי מחויבות אישית?

שלומי סעדון: כרגע יש לי מחויבות אישית 57 תלמידים מבתי-הספר מכלל האיגוד, שהם עוברים קורס הכשרה שאמור להסתיים בעוד שבועיים.

שלומי סעדון: הם לפני הקורס הכשרה הזה, לא יכולים להתנדב, הם לא יכולים להיכנס לפעילות מכל סוג שהוא בתחנה.

שלומי סעדון: במסגרת ההכשרה הם עוברים קרוב לשעה וחצי עד שעתיים הסבר מפורט על הטרדה מינית, מה מותר, מה אסור.

שלומי סעדון: בכל פנייה או בכל בעיה שיש להם במסגרת של הטרדה מינית, הם פונים אלי.

זבולון אורלב: אתה ממונה עליהם?

שלומי סעדון: כן.

שלומי סעדון: אני ממונה עליהם, כל בעיה, לא משנה בשעות, לפעמים זה באמצע הלילה, זה בני נוער, הם יכולים לקום באמצע הלילה לשלוח לי SMS, ולכל דבר יש להם תשובה.

שלומי סעדון: היום זה הכל SMS, אז קצת מגביל גם אותי, עד שהתרגלתי לעניין.

זבולון אורלב: נהיית צעיר.

שלומי סעדון: נהייתי צעיר, כן.

שלומי סעדון: במסגרת הפעילות שלהם, הם עוסקים בכל.

שלומי סעדון: יש שלושה נושאים, פעילות בתוך התחנה שבפעילות הזו הם לא משתתפים.

שלומי סעדון: הם לא חודרים לבתים בוערים, סתם דוגמה, אנחנו לא נכניס אותם לשריפות בתים.

שלומי סעדון: בתאונות דרכים, אנחנו לא ניתן להם לראות את הפצועים, בניגוד למה שקורה במד"א.

שלומי סעדון: באירועים של חומרים מסוכנים, גם לאירועים האלה אנחנו פשוט לא מוציאים אותם אתנו.

שלומי סעדון: מהסיבה שאין טיפול פסיכולוגי במכבי האש, לא לכבאים ולא לצופים.

זבולון אורלב: אנחנו זכויות הילד, אנחנו מדברים על הטיפול בילדים.

זבולון אורלב: ועדת הפנים, שם תטפל.

שלומי סעדון: הצופים זה הילדים, הצופים זה בני נוער שמתנדבים.

שלומי סעדון: אז אני אומר – לא לכבאים ולא לצופים, אז אנחנו לא לוקחים סיכונים אתם.

זבולון אורלב: אתה יודע אם בנוהל החדש עכשיו מציגים למפקדים, מכסים את הנושא הזה של הטיפול בילדים, שבכל-זאת עוברים חוויות לא פשוטות?

שלומי סעדון: אין לנו פיתרון לבעיה הפסיכולוגית.

שלומי סעדון: במסגרת המגבלה, זה יצטרך להגיע לרשויות המקומיות, למחלקת הרווחה או ברשויות המקומיות, שאנחנו שייכים אליהם.

שלומי סעדון: אם בן נוער כזה יצטרך.

זבולון אורלב: יש לי חדשות בשבילך, זה לא מחלקת הרווחה, זה יהיה מחלקת החינוך, כי שם נמצא השירות הפסיכולוגי הייעוצי.

שלומי סעדון: לגבי הצהרת הורים.

שלומי סעדון: יש לנו בעיה עם צופים מתנדבים, שההורים שלהם לא גרים ביחד, שזה חד-הורי כזה או אחר.

שלומי סעדון: אנחנו לא דואגים ששניהם יחתמו.

זבולון אורלב: חוק הכשרות המשפטית, נכון, יצחק?

זבולון אורלב: קובע שהמשמורן הוא זה שצריך?

יצחק קדמן: לא.

זבולון אורלב: שניהם?

יצחק קדמן: חזקה היא שהורה, כשהורים חיים ביחד, שהורה אחד חותם אז הוא חותם גם בשם ההורה השני.

יצחק קדמן: אבל כשהורים גרושים, זה צרה צרורה.

זבולון אורלב: לא רק המשמורן, על-פי חוק הכשרות המשפטית?

יצחק קדמן: צריך חתימת שני הורים וזה בעיה גדולה מאוד.

זבולון אורלב: יש פה משפטן משרד החינוך.

יוסי אפשטיין: שני ההורים הם האפוטרופוסים הטבעיים של ילדם.

זבולון אורלב: משניהם צריך חתימה, כן.

יוסי אפשטיין: אבל החזקה היא חזקה, זה נכון.

שלומי סעדון: אז גם את זה אנחנו נרענן.

זבולון אורלב: חשוב, חשוב מאוד לרענן.

זבולון אורלב: הוועדה הזאת גם עכשיו עוסקת בחוק הכתובות, שתמיד שני ההורים ידעו מה קורה עם הילד.

שלומי סעדון: לפני גיל 15 אנחנו לא מקבלים בני נוער.

שלומי סעדון: והגיל המקסימאלי זה כשהם מתגייסים לצבא.

שלומי סעדון: לרוב הם נשארים אחר-כך.

שלומי סעדון: אני, בניגוד לחברי מהמשטרה, כן אגיד, אצלנו מפקד בכיר התחיל כצופה, המתנדב, שלושה כאלה, אחד מהם זה אלי פרץ, מפקד שירותי כבאות בית-שמש.

שלומי סעדון: הוא התחיל כמתנדב, היום הוא מפקד בכיר וגם אחראי צופים ארצי, אז הוא איכשהו סגר לעצמו מעגל.

קריאה: עכשיו אני מבין למה הוא חבר בוועדה של הקייטנות.

שלומי סעדון: בדיוק.

שלומי סעדון: בגדול, זו הפעילות.

זבולון אורלב: מה דעתך על הרעיון של המפגש עם ההורים?

שלומי סעדון: במסגרת המחויבות האישית, אני יותר עובד מול הרכז מחויבות אישית בבית-הספר, שבגדול הוא אמור להסביר להורים לאן הוא שולח את הילדים שלו.

זבולון אורלב: הוא אמור?

זבולון אורלב: מאיפה הרכז יודע?

זבולון אורלב: הוא לא איש כיבוי אש, הוא לא יודע להסביר מה עומד לקרות.

שלומי סעדון: זה רעיון טוב.

שלומי סעדון: אני מאמין שאני אצליח ליישם אותו במסגרת.

זבולון אורלב: תחשבו על זה.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: המתנדב, אדיר, שלום.

זבולון אורלב: היית כבר פעם בכנסת?

אדיר אברג'יל: את האמת?

אדיר אברג'יל: לא.

זבולון אורלב: פעם ראשונה?

יצחק קדמן: זה יותר מסוכן ממכבי-אש.

זבולון אורלב: אני אחראי לחוויה, שלא תחשוב ככה.

זבולון אורלב: מאיפה אתה?

אדיר אברג'יל: אני מירושלים.

זבולון אורלב: איזה בית-ספר?

אדיר אברג'יל: קדמה.

זבולון אורלב: יפה.

זבולון אורלב: ואתה גר בירושלים?

אדיר אברג'יל: כן.

זבולון אורלב: יפה.

זבולון אורלב: ואתה צופה אש באיזה תחנה?

אדיר אברג'יל: בגבעת מרדכי.

זבולון אורלב: או, שכונתי.

זבולון אורלב: יפה.

זבולון אורלב: בבקשה.

אדיר אברג'יל: ציינו כאן את הדברים.

זבולון אורלב: איך הגעת לזה?

אדיר אברג'יל: איך הגעתי לזה?

אדיר אברג'יל: אנחנו שלושה אחים ששלושתנו עשינו, הם התנדבו במשך ארבע שנים, אני עוד לא סיימתי.

אדיר אברג'יל: אני יורש את זה.

זבולון אורלב: מסורת משפחתית?

אדיר אברג'יל: כן.

זבולון אורלב: זה לא בגלל שהתחנה הגיעה לבית-הספר והלהיבו אתכם?

אדיר אברג'יל: הקדמתי את זה.

זבולון אורלב: יש עוד תלמידים מהכיתה שלך שמתנדבים?

אדיר אברג'יל: היו עוד שניים, הם הפסיקו, המשיכו, זה לא היה אצלם תמידי.

זבולון אורלב: איך הכיתה מקבלת אותך, כמשהו מיוחד?

אדיר אברג'יל: החברה?

זבולון אורלב: כן, החברה שלך בכיתה.

זבולון אורלב: אתה בא עם המדים?

זבולון אורלב: נחשב למוביל, ככה?

זבולון אורלב: זה אופנתי?

זבולון אורלב: זה In?

אדיר אברג'יל: את האמת, זה מחולק.

אדיר אברג'יל: יש חבר'ה שייראו אותי בתור בן-אדם כאילו שאיכפת לו ובן-אדם שתורם מעצמו וזה, ויש חבר'ה, אתה יודע, החברה מחולקת לשניים.

אדיר אברג'יל: אני, לפי דעתי, מסתכל על מה שאני עושה, לא על מה שאחרים מסתכלים עלי.

אדיר אברג'יל: אני רואה את הצד שלי במכבי האש, בתור דבר מאוד משמעותי לחיים שלי, דבר מקדם.

זבולון אורלב: אתה חושב על זה גם להמשך החיים?

אדיר אברג'יל: בוודאי.

אדיר אברג'יל: : יש להם עדיפות גם, דרך אגב, כשהם באים להגיש מועמדות לתפקידי כבאי, אז מי שהיה צופה אש הוא בעדיפות.

זבולון אורלב: מה אתה עושה כצופה?

זבולון אורלב: מנקה צינורות?

אדיר אברג'יל: מנקה צינורות זה לא כל-כך רע.

זבולון אורלב: לא אמרתי רע.

זבולון אורלב: אם הצינור לא יעבוד טוב אז אי-אפשר לכבות את האש.

אדיר אברג'יל: אני תומך לחימה, אני עוזר של הכבאי, של הכבאי המקצועי, אני עדיין לא מקצועי בשביל לעשות את העבודה שלו.

אדיר אברג'יל: אני עובד, עוזר, אם זה להיות אחראי על הרכב, ואם זה, יש לנו הרבה דברים לעשות, לא חייב להיות תמיד קו ראשון.

זבולון אורלב: מה הגבולות שאתה לא יוצא אליהם?

זבולון אורלב: מזעיקים כבאית לשריפה בבית, אתה יוצא?

אדיר אברג'יל: יוצא – כן, מסייע – לא חודר לדירה, זה ידוע, זה כלל שעובר אצלנו במתנדבים.

אדיר אברג'יל: אין לחדור לדירות.

אדיר אברג'יל: חומרים מסוכנים, בעניין של חומרים מסוכנים, לא מתקרבים למקום בכלל.

אדיר אברג'יל: תאונות דרכים, אנחנו ליד הרכב או, זה העזרה היחידה שלנו.

אדיר אברג'יל: אנחנו לא יכולים להתקרב.

זבולון אורלב: מטפלים בכם?

זבולון אורלב: יש לכם מועדון, משהו?

אדיר אברג'יל: מועדון.

זבולון אורלב: כמה אתם, כמה צופי אש אתם בגבעת מרדכי?

קריאה: הרכז פה.

זבולון אורלב: אבל עכשיו אני מדבר עם התלמיד.

זבולון אורלב: ויש לכם פעילויות?

זבולון אורלב: אתם קבוצה?

זבולון אורלב: רואים בכם מועדון, או שכל אחד הוא בפני עצמו?

אדיר אברג'יל: אנחנו בהחלט קבוצה, שיש כאלו יותר ותיקים וחדשים שאנחנו מרעננים אחד לשני את הזיכרון ותורמים אחד לשני בקטע הזה.

אדיר אברג'יל: זה ההווי שלנו בינינו, לשבת ביחד.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: הקצין, רוצה לומר משהו?

אסף אברס: כמו שהוזכר, אני מפקד תחנת הלאום פה, הסמוכה, ומשמש כמובן גם כדובר המחוז בירושלים.

אסף אברס: ראשית, באמת אני רוצה לברך על קיום הוועדה הזאת, גם בפאנל הרחב הזה, ואני חושב שזה משהו מן הראוי שלפחות אחת ל-, אמור להתכנס, על-מנת להיטיב כמובן את צעדיהם של המתנדבים באשר הם, וכמובן כדי שנוכל לשפר את התנאים בהם הם עוסקים, כל אחד במסגרת התפקיד שלו.

אסף אברס: מספר סוגיות שחלקן נגעתם, חלקן לא.

אסף אברס: בכלל גם, כמו שאדוני שאל גם בהתחלה, אני שואל את השאלה בעצם מיהו מתנדב, מה החוק המשפטי או מעבר לזה אומר, מיהו מתנדב.

אסף אברס: כלומר, אתם הזכרתם פה מישהו שהולך לסייע בשיעורי בית, נחשב כמתנדב או האם מישהו שנמצא בגוף או בארגון כזה או אחר נחשב מתנדב ומי מכיר בו.

אסף אברס: אנחנו מצד אחד באים ואומרים – בואו נציב להם דרישות.

אסף אברס: תביאו אישור הורים, תביאו אישור רפואי ותביאו ותביאו ותביאו, ומה אנחנו בעצם נותנים.

אסף אברס: זה סימן שאלה אחד גדול.

אסף אברס: אני חושב שצריך להיות פה איזה בסיס מהותי וחבל שאין פה נציגים של משרד האוצר ולא ביטוח לאומי, כי הם מהצד השני של הפאנל הזה.

אסף אברס: כי אותו מתנדב שלצורך העניין הגיע לתחנה, נחבל, נפל, קרתה לו איזה שהיא תקלה, מי מגונן עליו?

אסף אברס: מי הרשות?

אסף אברס: מי איזה שהוא ארגון גג שאמור לתת לו איזה שהוא פיתרון לבעיה הרפואית, כזאת או אחרת, במידה והיא תתרחש?

יוסי לוי: הנוער.

אסף אברס: הנוער, אני כמובן מדבר על נוער.

יוסי לוי: יש ביטוח ענבל.

יצחק קדמן: לא, הביטוח הזה לא שווה שום דבר.

אסף אברס: חברים, זה לוקה בחסר, בואו נקצר את התהליכים.

אסף אברס: באמת, זה לוקה בחסר.

שלומי סעדון: הביטוח מכסה את המתנדבים שלא נכנסים בקטגוריה מסוימת.

אסף אברס: ולכן נשאלת השאלה מיהו מתנדב.

אסף אברס: מתנדב זה שנפצע בכיבוי אש או זה שבטעות משמר אזרחי נורה ברגלו, בשעת פעולה, אבל הוא מוכר על-ידי המשטרה כשוטר לכל דבר.

אסף אברס: אז הוא מקבל תנאים X וזה מקבל תנאים Y. אז אין אחידות פה בנושא הזה וצריך להיות איזה שהוא סדר מאוד מופתי בנושא הזה.

אסף אברס: כמו שאנחנו באים בדרישה, אנחנו צריכים להציב להם את התנאים, על-מנת שהם יוכלו לקבל את התנאים הרציניים ביותר.

אסף אברס: לא יכול להיות שכאילו נוצרת איזו שהיא, איזה חלון של ואקום מסוים שאנשים בעצם באים להתנדב ונותנים המון מעצמם ואני שוב מברך באמת על העניין ההתנדבותי, כמי שמכיר את זה מקרוב, עובד בצורה ישירה עם אותם מתנדבים וגם במסגרת התפקיד.

אסף אברס: ככלל, לא הזכרתי את הנושא הרפואי בעניין הרציני כמו שהיה פה עוד קודם, אני בהחלט מוסר את תנחומיי כמובן לאמו של אלעד, מבחינתי, יחד עם כל שירותי כבאות והצלה רואים בזה כאיזה שהוא נר לרגלינו.

אסף אברס: אני אישית בן יחיד להוריי, אין לי אחים ולא אחיות.

אסף אברס: עוד כשהתגייסתי לצה"ל, אני מכיר את נושא האחריות האישית שהיתה על כתפיי ועדיין היא על כתפיי וגם כשהוריי, שלחתי אותם לעורך-דין נוטריון, על-מנת שיחתמו על ויתור, אימא שלי הסתכלה עלי בעיניים ואמרה לי – אני הולכת לוותר עליך בצה"ל, מחר אתה לא חוזר הביתה.

אסף אברס: באותן משמעויות, אבל עדיין, הלכתי עם זה קדימה ועדיין אני נמצא באיזה שהוא גוף שהוא גוף חירום ותחת סיכון, לכן אני רואה את זה כמשהו בעל חשיבות עליונה ואנחנו כמובן, כל הנושאים שהאם העלתה, בהחלט ראויים לטיפול ושוב, כמו שאני אומר, אני חושב שהפאנל הזה חייב להתכנס אחת ל-, ולהמשיך לקדם את הנושא הזה קדימה.

זבולון אורלב: אגב, לגבי הביטוח, אני ציינתי שהייתי המייסד של יחידה להתנדבות במשרד הסעד עוד זה נקרא אז, זה משרד הרווחה, והתגלגלה לידי זכות ליזום את החוק הממשלתי של ביטוח מתנדבים בביטוח הלאומי, שעכשיו כל פעם אני משתדל להוסיף עוד תחומים ועוד תחומים ולמיטב ידיעתי, מעבר לביטוח תלמידים של ענבל, שהוא ביטוח שמקיף כל תלמיד, 24 שעות, 365 ימים, יש גם עליו את הביטוח של המתנדבים של הביטוח הלאומי, אבל בעקבות הערתך, אני מבקש ממנהלת הוועדה שהיא, אנחנו נקיים דיון עם הלשכה המשפטית של הכנסת, עם היועץ המשפטי שלנו, של הוועדה, כדי לברר את הסוגיה הזאת, אם יש איזה שהיא לקונה בחקיקה כדי באמת להסדיר כי הדבר האחרון שאנחנו מעוניינים זה שיתברר שיש איזה חורים ברשת הביטחון של הביטוח.

זבולון אורלב: זה אסור שדבר כזה יקרה ואני רואה כאן אחריות אישית כמחוקק להבטיח שהדבר הזה לא יקרה.

זבולון אורלב: הסוגיה של השולחן העגול היא גם כן, הערה מאוד נכונה שאני חושב שנסכם אותה, שאולי משרד החינוך יוביל איזה שהוא שולחן עגול של הגופים, כי כזה דיון מעשיר, כל אחד אומר איזה שהוא רעיון.

יוסי לוי: רק הערה אחת, ב- 2006 או 2007, אל תתפשו אותי בזמן, הביטוח הלאומי ניער את עצמו מתלמידי המחויבות האישית בכל מה שקשור בביטוח מתנדבים, מפני שהוא טען שזו תוכנית לימודים.

יוסי לוי: יכול להיות שזה מה שאתה אומר שיש הבדלה בין ילדים לילדים.

אסף אברס: מן הסתם, כן, יוכר כתלמיד, כמו שאתה אומר – נפצע בחדר המדרגות של בית-ספר, לעומת תלמיד שהגיע.

יוסי לוי: התנדבות אישית בזמנו, כתבנו, אתה יודע, עברנו את כל הפרוצדורות, אישרנו את המתנדבים והכל, ב- 2006 או 2007, אני מציע באמת שפעם יתקיים איזה דיון בנושא.

זבולון אורלב: אתה יודע שאני לא הממשלה, אתה הממשלה.

זבולון אורלב: כדאי ששר החינוך ייפגש עם שר הרווחה.

יוסי לוי: הביטוח הלאומי, בבדיקות שעשינו, רק שנדע.

זבולון אורלב: אנחנו נעשה את הבדיקה ואם יתברר שיש איזה שהיא בעיה, אנחנו נפנה לשר החינוך או לשר הרווחה שממונה על הביטוח הלאומי, מישהו כאן צריך לקחת אחריות כוללת.

זבולון אורלב: לעניות דעתי, אגב, האחריות הישירה היא של ענבל, לעניות דעתי, והביטוח הלאומי צריך להיות רשת הביטחון שאותם איכשהו מקרים, הוא צריך לכסות.

זבולון אורלב: אבל מייד, חברים.

זבולון אורלב: אני קודם כל נותן לאלה שנרשמו.

שלומי סעדון: אני יכול להוסיף משהו?

זבולון אורלב: משפט אחד, כן, אנחנו מתחילים להיות קצרים בזמן.

שלומי סעדון: במקרה אתמול נפגשתי בביטוח לאומי עם האחראית על כל המתנדבים.

זבולון אורלב: על הביטוח מתנדבים?

שלומי סעדון: על הביטוח מתנדבים ויש שם סעיף בביטוח מתנדבים, בביטוח הלאומי, שהוא מאוד בעייתי, לכל הגופים כאן.

שלומי סעדון: אם יש למתנדב רישום פלילי, הביטוח הלאומי לא מכסה אותו בתור מתנדב.

זבולון אורלב: יצחק, אני מבקש שהסוגיה הזאת, אם אפשר, תיבדק גם על-ידי הייעוץ המשפטי שלכם.

זבולון אורלב: בסדר?

זבולון אורלב: קח את זה עליך.

זבולון אורלב: אני אבדוק את זה עם מירב, עם היועצת המשפטית שלנו.

זבולון אורלב: אבל קח עליך אחריות ותראה אם יש חורים, אנא תביא ונוכל להתפאר בעוד חוק אחד שהסדרנו, שיסדיר את זכויות הילד להיות מוגן בעבודות עם סיכון אודות התנדבות עם סיכון, את סוגיית הביטוח.

זבולון אורלב: מד"א.

אבי חובב: אני סגן מנהל מרחב ירושלים ואחראי על המתנדבים.

אבי חובב: נמצאים אתנו גם ארבעה מתנדבי נוער ויועץ להנהלת מד"א לנושא מניעת נזקים נפשיים.

אבי חובב: ההתנדבות במד"א היא חוויה בפני עצמה, שקודמת לה תאריך הכשרה מאוד סדור, מול המתנדבים, שכולל גם כמובן אישורי הורים וכדומה.

אבי חובב: בני הנוער נכנסים אחר-כך לפעילות סדורה שבועית, שכוללת גם הכשרה אינטנסיבית.

אבי חובב: קשר מול ההורים מתבצע, אני יכול להגיד את זה על מחוז ירושלים, אבל מתקיים גם במקומות אחרים אחת לשנה ערב הורים, שבמהלכו אנחנו נפגשים עם ההורים, ההורים נחשפים לפעילות.

אבי חובב: לגבי נושא המניעה, אז אל"ף, יש הנחיות ברורות למה בני הנוער מגיעים ולמה לא.

זבולון אורלב: למה הם לא מגיעים?

אבי חובב: בני הנוער לא מגיעים לאירועים מסכני חיים, כמו פיגועים, אירועים רבי נפגעים וכו'.

זבולון אורלב: יש תמיכה פסיכולוגית מול החוויות הקשות שהם עוברים, בני הנוער?

אבי חובב: כן.

זבולון אורלב: תמיכה פסיכולוגית?

אבי חובב: יש תמיכה פסיכולוגית, אל"ף, מתבצע תהליך של זיהוי בכמה מעגלים, וכאשר מתגלה צורך, אז כמובן מופנה אליהם שירות פסיכולוגי.

זבולון אורלב: אין משהו שיטתי, תמיכה חודשית, שיחה חודשית עם המתנדבים?

אבי חובב: מסביב לכל מתנדב כזה שפועל בשטח, יש דבר ראשון את הבוגר שמלווה אותו, קרי – נהג האמבולנס, שצריך לזהות.

אבי חובב: יש אחראי נוער שמזהה ובודק באופן יזום, שבאירועים מסוימים, אם הבן-אדם נחשף או לא.

אבי חובב: יש מערך של מתערבים ראשונים, שהוגדר גם על-ידי הצלב האדום וגם על-ידי גופים מקומיים שאנשים שאמורים לבוא ולזהות סיטואציות כאלה וכמובן שבמקרה שאנחנו מגלים שיש בן נוער שנחשף לדבר כלשהו ומתגלים אצלו סימנים של פוסט טראומה, או סימנים, יש מעקב אחריו והוא מופנה לייעוץ פסיכולוגי.

זבולון אורלב: גיל מינימאלי יש?

אבי חובב: בהחלט.

אבי חובב: גיל מינימאלי 15, שעות פעילות עד עשר בלילה, גם בשעות החופש.

זבולון אורלב: אתם יודעים אצלכם באחוזים, כמה בני נוער מגיעים דרך מחויבות אישית, וכמה באופן אחר?

אבי חובב: רובם מתחילים במחויבות אישית וממשיכים להתנדב.

זבולון אורלב: אצלכם יש גם כן מתנדבים שהמשיכו אחרי זה להיות בעלי תפקידים ברפואה?

אבי חובב: כן, בהחלט.

אבי חובב: אצלנו, אל"ף, רוב עובדי מגן דוד אדום התחילו בגיל 15.

זבולון אורלב: אני מכיר גם מתנדב אחד שאחרי זה הפך להיות גם רופא.

זבולון אורלב: מכיר אותו באופן אישי, זה הבן שלי.

אבי חובב: יש אצלנו כאלו.

אבי חובב: החל ממנכ"ל הארגון שהוא היה מתנדב בגיל 15, רוב מנהלי האגפים, מנהלי המחוזות אצלנו הם אנשים שהתחילו כמתנדבים, כי בעצם יש איזה חוויה משפחתית שנמשכת, גם במהלך השירות הצבאי וגם לאחר מכן.

אבי חובב: המסגרת הזאת, חשוב לציין, היא מסגרת יוצאת דופן שבהפוך על הפוך, אנחנו לפעמים מגלים מצוקות נפשיות אצל הנער, שלא מתגלות במסגרת ההורים, במיוחד אצל הורים גרושים וכדומה, וגם לא במסגרות בתי-הספר.

אבי חובב: הרבה פעמים אנחנו הובלנו, הערנו את שני ההורים, קרה לאחרונה מקרה כזה שתפשנו את שני ההורים, הורים גרושים, שהילדה איפה שהוא נופלת באמצע.

אבי חובב: הושבנו אותם, עירבנו את יועצת בית-הספר וכדומה.

יצחק קדמן: בהדרכה שלכם אתם מדברים על הטרדה מינית?

אבי חובב: כן, בהחלט.

אבי חובב: גם נושא הטרדה מינית מותקף מכמה כיוונים.

אבי חובב: אל"ף, מול המתנדבים עצמם, בשיחת הקליטה שבה מובהר להם מה מהות הקשר שלהם, דבר ראשון מול הבוגר.

אבי חובב: זאת אומרת שברור, אנחנו שמים את הסייג הרבה לפני הטרדה מינית.

אבי חובב: ברור לכם שמהות הקשר שלכם מול הבוגר הוא קשר מקצועי בלבד, כמובן שהם לא, אני לא מכיר סיטואציה שיש בוגר ובן או בת נוער לבד, אלא זה בדרך-כלל עם שניים-שלושה בני נוער.

אבי חובב: כמובן שיש להם את מועדון הנוער והדבר הזה נאכף גם מצד העובדים.

אבי חובב: זאת אומרת, כל עובד עובר הכשרה בנושא הזה, על-ידי המרכזים לטיפול בנושא של הטרדה מינית.

אבי חובב: יש תקנון, כמובן, יש ממונה על נושא של הטרדה מינית.

אבי חובב: זה שיש סיכונים, קיימים סיכונים לצערנו בכל מקום, גם בבתי-קפה בירושלים, אבל אנחנו כארגון, עושים הכל כדי שזה לא יקרה.

אבי חובב: אנחנו שמים את המחסום הרבה לפני כן, כהתנהגות לא הולמת.

אבי חובב: גם התנהגות שהיא חברית לדעתנו, בין בן נוער לבין מבוגר, היא לא במקומה.

אבי חובב: אין קשר אחרי שעות הפעילות, לצורך העניין.

זבולון אורלב: מר חובב, מה היית רוצה לתקן, להציע לשפר?

אבי חובב: דבר ראשון, אני מקבל את הנושא של פירוט הסיכונים בפני ההורים, לפני שהם חותמים על האישור, דרך אגב, במד"א, המתנדבים מתבקשים לאשר אחת לשנה את האישור מול ההורים שלהם.

אבי חובב: הרבה פעמים, היו מצבים שהורים התקשרו ואמרו – חבר'ה, הנער שלנו ממעיט בשעות בית-הספר ואנחנו מבקשים שהוא יפסיק לתקופה מסוימת או שאתם תעצרו אותו ותגידו שהוא רק יגיע פעם בחודשיים ולא יותר מזה.

אבי חובב: זאת אומרת, קיים קשר מול ההורים.

אבי חובב: כמובן אפשר לחזק אותו.

אבי חובב: אני חושב שאפשר לחזק אותו.

זבולון אורלב: יש הגבלה על שעות העבודה?

אבי חובב: כן, בהחלט.

אבי חובב: הם לא יתחילו לפני השעה שלוש, זאת אומרת, הם לא יפעלו בשעות הלימודים, אלא אם כן זה מתואם מול מסגרת בית-הספר וההורים.

זבולון אורלב: ועד איזו שעה?

אבי חובב: ועד השעה עשר.

זבולון אורלב: היועץ רוצה לומר משהו?

זבולון אורלב: בבקשה?

זבולון אורלב: מה השם?

חיים קנובלר: פרופ' חיים קנובלר, מתנדב נוער מירושלים, מלפני 40 שנים.

חיים קנובלר: השמות שאני נזכר בהם זה פרופ' יחזקאל קיין שהיה מדריך בקורס עזרה ראשונה, היום מנהל הרצוג, מי שהיה לאחרונה מנכ"ל משרד הבריאות ועכשיו מנהל אסותא, עוד רופא צבאי אחר, חוץ ממני, ואני לא יודע אם זה עזר או לא, אני נהייתי פסיכיאטר וראש מחלקת בריאות הנפש.

חיים קנובלר: וב- 15 השנים האחרונות, אני יועץ להנהלת מד"א מאחר שהם מודאגים תמיד מהנזק הנפשי שעלול להיגרם למתנדבי הנוער.

חיים קנובלר: כאשר התחלנו באיתור וניטור של מצוקות נפשיות על-ידי העברת שאלונים למאות מתנדבים שממשיכים בפעילות כל שנה, עוד לפני האינתיפאדה השנייה, ממש במקרה, ואחר-כך ראינו עלייה בסימפטומים פוסט טראומטיים, סימפטומים בלבד, בתקופת האינתיפאדה השנייה, הפיגועים הגדולים, צריך לזכור שהמתנדבים, למרות שאסור להם להתקרב לפיגוע, מאוד רוצים להיות שם ואנחנו יודעים שחשיפה למראות זוועה זה לא דבר טוב מבחינה נפשית.

חיים קנובלר: הממצאים שלנו אומרים שלא ברור מה הביצה ומה התרנגולת, כי יכול להיות שצריך לנסות להעביר את כל הנוער במדינת ישראל קורס עזרה ראשונה במד"א.

חיים קנובלר: מאחר שכמעט שאין סימפטומים פוסט טראומטיים, ולא מצאנו ולו נער או נערה אחת בסקרים האלה, שיש לו תסמונת פוסט טראומטית ברמה קלינית וזה גם בגלל ההכנה, גם בגלל המעקב.

זבולון אורלב: לפי החוק, כל תלמיד במדינת ישראל צריך לעבור קורס עזרה ראשונה.

זבולון אורלב: אני לא יודע מי נותן אותו, אבל זה החוק.

זבולון אורלב: יש חוק שמחייב את שר החינוך להבטיח שכל תלמיד במדינת ישראל עובר קורס עזרה ראשונה.

יצחק קדמן: זה בטח אחיות בתי-הספר מעבירות את זה.

זבולון אורלב: אתה יודע של מי החוק הזה?

זבולון אורלב: מהכנסת ה- 15, של זה שהיום הוא ראש עיריית רחובות, חבר הכנסת רחמים מלול.

קריאה: זה קורה, זה קורס בן עשר שעות.

חיים קנובלר: אז אנחנו נמליץ על התנדבות ממש במד"א, כי זה כנראה מחסן.

חיים קנובלר: המניעה היא מניעה ראשונית.

חיים קנובלר: גם ההכנה.

זבולון אורלב: פעם ניסיתי להקים במד"א, גם התנדבתי, אני בעל דם נדיר, אז יזמתי ארגון שקוראים לו את"ן, ארגון תורמי דם נדיר במד"א, עוד בתקופת ויגוליק המנוח.

חיים קנובלר: אנחנו מאותה תקופה, אם כך.

חיים קנובלר: בכל אופן, המניעה הראשונית כוללת גם את המיון.

חיים קנובלר: מאחר שהמיון, בלי שהחבר'ה האלה יודעים, כולל שאלוני התנדבות שמצאנו שהם בעצם יכולים לנבא גם בעיות אחרות ובהגינות לפעמים לא מקבלים כל אחד, למרות שההתחרות היא גדולה ויש בעצם סינון ראשוני, זה עניין הביצה והתרנגולת, מראש הולכים להתנדב במד"א, בני נוער שכנראה מתאימים.

חיים קנובלר: אחרי כל אירוע טראומטי שעלול לגרום ללחץ נפשי, הנהלת מד"א מגיעה לסניף, באופן רוטיני, וחלק מהרוטינה היא איסוף של מתנדבי הנוער, ו-וידוא שאין להם בעיות פוסט טראומטיות ואם יש – איתורן, כמו ששמענו, והמשך מעקב.

חיים קנובלר: את הפטנט הזה צה"ל למד למעשה, לפני כעשר שנים, ממד"א.

חיים קנובלר: התוכניות של חיל הרפואה למניעת פוסט טראומה אצל צוותי רפואה בצה"ל, נלקחו ממד"א ולא להפך.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: עכשיו לילי הלפרין, בבקשה.

זבולון אורלב: בקצרה.

לילי הלפרין: בקצרה.

לילי הלפרין: קודם כל, אני חייבת לומר שכל פעם שאני באה לישיבה שחבר הכנסת אורלב מוביל, אני יוצאת מאושרת.

לילי הלפרין: שילוב של מקצועיות ופרלמנטר, זה פשוט תענוג ותודה.

זבולון אורלב: את יכולה בזה להאריך.

לילי הלפרין: אני מבקשת כמה מילים לומר על עידוד ההתנדבות דווקא מהיבט של התמודדות עם הבעיה הלאומית ותופעת האלימות בחברה הישראלית.

לילי הלפרין: אחד המנבאים באמת לנערים שהם פחות השתמשו באלימות, אלה נערים מתנדבים.

לילי הלפרין: הבעיה היא באחת שעוסקת בעיקר בפריפריות החברתיות והגיאוגרפיות, שנושא ההתנדבות הוא חלש באוכלוסיות שמודרות או מרגישות קיפוח או נמצאות לפי ההגדרות שאמרתי קודם.

לילי הלפרין: דווקא באוכלוסיות האלה צריך לעודד את ההתנדבות, אבל אני אישית רוצה לומר שלא הייתי הולכת לכיוונים, דווקא אלו שמעוררים ריגוש, אני רואה אותם לפעמים, את הנערים שאני עובדת אתם, איזה התלהבות יש מזה שהם ראו כך והצטלמו עם זה או עלו על המשאית עם הקולות וכדומה ופחות העניין דווקא ההתנדבותי.

לילי הלפרין: הייתי דווקא הולכת לכיוון של האוכלוסיות המודרות יותר לעבוד אתם בהתנדבויות של לעזור לקשישים, שיפוץ מבנים, עבודות של תחזוקה, עבודה בגני ילדים וכדומה.

לילי הלפרין: למשל, ראיתי את זה מאוד יפה בכיתה מסוימת שעבדתי בבית שמש, כיתה שהיתה מאוד בעייתית.

לילי הלפרין: מנהל בית-הספר והמורה יחד ניסו לעודד אותם להתנדבות, הם סירבו, נערים שמרגישים ניכור גם כלפי בית-הספר ובסוף איכשהו המורה הצליח לקחת אותם למעון קשישים בבית שמש וראיתי אותם בסוף השנה, אחרי שהם באמת עזרו להם ושיפצו, התחושות היו נהדרות, אבל זה באמת, אם אנחנו אומרים שהמילה נתן עובדת לשני הכיוונים, ה- נ-ת-נ ו- נ-ת-נ לכיוון השני, ההרגשה שהם קיבלו חזרה זה העצים אותם, זה חיזק אותם, וזו מטרת ההתנדבות בסופו של דבר.

לילי הלפרין: אני חושבת שיותר צריך ללכת לכיוונים האלה.

לילי הלפרין: דבר שני – יותר להשקיע בפריפריות, הם פחות מתנדבים שם.

לילי הלפרין: הם מתנדבים פחות בגלל תחושות ניכור מתמשכות לממסד וההתנדבות איכשהו נראית חזרה לממסד ולכן אם אנחנו ניגע בנקודה הזו על פיתוח תחושות אמפתיה גם לממסד, אני חושבת שיעברו שיפור התנהגותי והפחתה בתופעת התוקפנות, נושא שאני מתמקדת בו.

זבולון אורלב: תודה רבה, לילי הלפרין היא פסיכולוגית, יועצת, שהיא מנהלת תוכניות לנוער בסיכון.

זבולון אורלב: אגב, את צודקת, כי המחקרים מלמדים שככל שנוער הוא מתנדב, הוא באמת פחות עוסק באלימות, פחות בהתמכרויות, פחות בסמים.

לילי הלפרין: אבל גם בגלל שהתנדבות היא מתאימה לחמלה ופיתוח החמלה זה אחד המנבאים להפחתה בתוקפנות.

לילי הלפרין: ולכן יש לעודד את זה.

זבולון אורלב: אני אומר, לא רק תוקפנות, אלא עוד.

לילי הלפרין: כן, התנהגויות סיכון.

זבולון אורלב: התנהגות תת-תרבות עבריינית, מכל הסוגים שהם.

זבולון אורלב: ידידי הצעיר, רצית לדבר, בבקשה.

סיוון גולדברג: אני ממועצת התלמידים והנוער הארצית, יחד עם קורל.

זבולון אורלב: מאיפה אתה?

סיוון גולדברג: אני מגבעתיים, מאורט גבעתיים.

סיוון גולדברג: אני גם מתנדב במשמר האזרחי, עם מסלול המחויבות האישית.

סיוון גולדברג: קודם כל, אנחנו מאוד מאוד מעודדים את ההתנדבות של בני נוער, בעיקר במסגרת המחויבות האישית וגם מחוצה לה, אחרי כיתה י"ב.

סיוון גולדברג: בקשר לבעיית ההחתמה, החתמה של ההורים.

סיוון גולדברג: אני חושב שכמו שזה כבר קורה היום, ככה זה גם צריך להמשיך, בנושא אסיפות ההורים האלה שעלו פה.

זבולון אורלב: אתם תומכים בזה שיחתימו את ההורים?

סיוון גולדברג: כן, זה גם קורה עכשיו, מבחינתנו זאת לא בעיה, כי ההורים היום מודעים שהתלמידים מתנדבים.

סיוון גולדברג: אני חושב שלעשות מין אסיפה כזאת ולהסביר להורים את הסיכונים, זה רעיון יפה, אבל אם הנער באמת רוצה להתנדב, הוא יוכל לשכנע את ההורים שלו שכן יחתמו לו.

סיוון גולדברג: אותו דבר קורה גם כשמתגייסים לצה"ל, אם אתה בן יחיד או משהו כזה.

זבולון אורלב: בצה"ל, נדמה לי שעשו את השינוי, שלא צריכים לחתום אלא אם אתה מתנגד.

זבולון אורלב: לא צריכים לתת חתימה פוזיטיבית.

קריאה: כמו חתימה אוטומאטית.

זבולון אורלב: אמרתי, לא צריכים לתת חתימה פוזיטיבית, אלא אם ההורים לא רוצים, הם צריכים לחתום שהם לא מאשרים.

סיוון גולדברג: אז אני קצת רוצה גם להגיד כמה מילים על המשמר האזרחי.

סיוון גולדברג: באמת, כמישהו שמתנדב, כנער מתנדב שם.

סיוון גולדברג: סיכונים, אני לא יודע עד כמה יש לנו סיכונים, כי באמת, כמו שנאמר פה, שעות ההתנדבות מוגבלות, תדירות ההתנדבות מוגבלת.

סיוון גולדברג: מה שבדרך-כלל אנחנו עושים במסגרת מחויבות אישית זה יותר ניווטים בתוך העיר, להכיר את העיר, את הרחובות.

סיוון גולדברג: זה ימי הדרכה לתלמידים בבתי-הספר היסודיים, לשבת עם קשישים לפעמים גם כן ולהסביר ולעזור.

סיוון גולדברג: חוץ מזה, הפעילות היותר כיפית זה בעצם הקורס שאנחנו עוברים, קורס משטרתי ברמה בסיסית כמובן ובסוף המחויבות האישית, כשממשיכים, מי שכן ממשיך, יכול גם לעבור מטווח.

סיוון גולדברג: אני לא רואה פה סיכונים שבני הנוער לוקחים על עצמם, כי באמת, רוב הבוגרים ומפקדי הבסיסים שאחראים עלינו כמתנדבי נוער, מקדישים הרבה זמן לכך שבני הנוער לא ייקחו סיכונים מיותרים.

זבולון אורלב: אני צריך לעצור אותך כי הזמן גולש.

מרים רמות: אני ממשרד הרווחה.

מרים רמות: חבר הכנסת אורלב היה השר שלי, הקים את היחידה להתנדבות וכל המוניטין הידוע.

מרים רמות: רציתי רק לציין בשני משפטים קצרים, אחד, מתנדבים גם עם מחויבות אישית ונוער שמגיע לרשויות מקומיות, לאגפי הרווחה, מקבל ליווי מקצועי של עובדים סוציאליים, כך שנראה לי שזה די מכוסה.

מרים רמות: רציתי להגיד שאנחנו כן מבטחים תלמידים בביטוח של ביטוח לאומי, בנוסף לביטוח שיש לכל תלמיד של 24 שעות, שזה מאפשר לו גם צד ג' וכו', מה שהוזכר כבר ואני לא אפתח זאת.

מרים רמות: רציתי גם להעיר, חסר כאן גוף, לטעמי, של פיקוד העורף, שבונה הרבה מאוד על נוער שהתנדב בשעת חירום, והסכנות שאמורות להיות צפויות במידה שקורה בזמן אסון ונוער יירתם, וכרגע אני לא רואה פה נציגות לגוף הזה.

מרים רמות: אז אני חושבת שצריך להביא בחשבון ולבדוק את הסיכונים של נוער בפיקוד העורף.

מרים רמות: תודה.

זבולון אורלב: אני רוצה רק לומר שמשרד הביטחון הוזמן.

זבולון אורלב: אבל לצערי, כנראה הוא לא חושב שזה חשוב, זה חלק מהבעיה.

זבולון אורלב: חברים, אני רוצה לסכם את הדיון ושוב, להדגיש את הנושא שאמרנו בראשית הדיון על חשיבות ההתנדבות.

זבולון אורלב: ההתנדבות היא ערך מאוד משמעותי לנוער, לגילוי אזרחות טובה, להתחנך לערכים חברתיים ולכן אנחנו בהחלט תומכים בכל המהלכים שגם עושה משרד החינוך, תנועות הנוער והגופים שמעסיקים את המתנדבים, שהם יפעלו להגביר את ההתנדבות.

זבולון אורלב: יחד עם זאת, באותם מקומות שההתנדבות כרוכה בסיכון, החל מסיכון חיים, דרך סיכונים של פגיעות נפשיות וכדומה, צריך לשים לב, לנקוט בכל האמצעים על-מנת לצמצם למינימום כדי לא להכניס את המתנדבים לסיכונים.

זבולון אורלב: שמענו ורשמנו לפנינו את הדיווחים של הגופים השונים, גם של משרד החינוך, גם של מכבי אש, גם של המשמר האזרחי וגם של מד"א, בדבר בעצם המסר שכל הגופים כרגע במידה כזו או במידה אחרת, עוסקים ברענון של ההנחיות האלה.

זבולון אורלב: אנחנו נמתין ונקיים ישיבת מעקב.

זבולון אורלב: אנחנו גם רשמנו לפנינו את ההערות המאוד חשובות של גב' ריבן, בעיקר בכל מה שקשור בחשיפת ההורים לסיכונים וכמובן יתר הדברים.

זבולון אורלב: הסוגיה של הטיפול במתנדבים, בתמיכה הנפשית, החברתית, לא נחה דעתנו ואנחנו מבקשים במסגרת הרענון שהגופים השונים עושים, לתת את דעתם לנושא הזה ואנחנו גם בעקבות הדיון הזה וההערות שנשמעו, אנחנו ממליצים בפני משרד החינוך, לקיים שולחן עגול של עיקר הגופים המרכזיים שמעסיקים מתנדבים שיש בהם מידה כזו או אחרת של סיכון, ששלושה מהם יושבים כאן, אני מבין שפיקוד העורף, אני לא ידעתי שעד כדי כך הוא אינטנסיבי, שגם אותו צריכים להכניס לתוך המעגל הזה, כדי שכולם ידברו פחות או יותר באותה השפה.

זבולון אורלב: אנחנו גם אמרנו שגם המועצה לשלום הילד התבקשה לבדוק את הסוגיה המשפטית של הביטוח וגם אנחנו, באמצעות הלשכה המשפטית, אנחנו נבדוק את סוגיית הביטוח והוועדה שוב חוזר ומביעה תנחומים למשפחת ריבן ומעלה על נס את גבורתו שכדי להציל חיים, שילם בחייו ונספה ויהי זכרו ברוך.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.