ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 357, 2011-03-07 09:30

דוד רותם: בוקר טוב, אנחנו נעסוק היום בהצעת חוק העונשין (תיקון – איסור צילום נפגעי עבירה מינית), התש"ע-2010, של חברת הכנסת ציפי חוטובלי ורשימת חברי כנסת.

דוד רותם: חברת הכנסת חוטובלי, בבקשה.

ציפי חוטובלי: הצעת החוק הזאת למעשה נולדה על רקע של הרבה מאוד מקרים של נפגעי תקיפה מינית, שצלמים ארבו להם בפתח ביתן, והן נאלצו, כמעט בכל מקום שהם הגיעו אליו, אם זה בית המשפט, אם זה כשהן הלכו ברחוב, אם זה כשהן ירדו מהבית, נאלצו פשוט להסתתר ממבול הצלמים שחיפשו אחריהן.

ציפי חוטובלי: ברור לחלוטין שהעובדה שהצילומים האלה אסורים בפרסום, זה לא באמת עזר, כי בסופו של דבר אותן נפגעות הרגישו שלא מספיק שהן עברו מה שעברו, הן גם הפכו למושא הטרדה של צלמי עיתונות ושל כל מי שרוצה לפגוע בהן במובן הזה של צילום ותיעוד, וזה פרוץ לגמרי, והן לא יכולות לקבל את ההגנה הבסיסית ביותר להלך בפרטיותן.

ציפי חוטובלי: מתוך זה נולדה הצעת החוק.

ציפי חוטובלי: הצעת החוק מציעה לאסור את הצילום, כדי לא לפגוע באותן נשים.

ציפי חוטובלי: התמונות שבהן רואים נשים נפגעות תקיפה מינית, שמסתתרות מאחורי מעילים ובגדים כאילו היו אחרונות הפושעים, כאילו הן בעצמן נאשמות בדבר עבירה – התמונות האלה הן תמונות שאנחנו לא רוצים לראות.

ציפי חוטובלי: הצעת החוק הזאת תעשה שירות טוב לאותן נשים, כדי להגן עליהן וכדי לא לפגוע בפרטיותן, ותאפשר להן להתנהל ולהתהלך בחופשיות, בלי להרגיש שהן מושא למארבים של צלמים.

ציפי חוטובלי: זה הרעיון שעמד מאחורי הצעת החוק.

דוד רותם: משרד המשפטים, בבקשה.

יפעת רווה: ההצעה מעלה בעיה אמיתית, למיטב ידיעתנו.

יפעת רווה: כיוון שעברנו תהליך דומה בנושא חוק הנוער, ניסינו כבר בשלב הראשון ללמוד מכל התהליך שעברנו שם.

יפעת רווה: בנושא של קטינים, במידה מסוימת קיימת בעיה, אבל לפחות החקיקה תוקנה.

יפעת רווה: עלתה בעיה, בז זה היה בדוח של השופטת סביונה רוט-לוי, בדיוק באותו עניין.

יפעת רווה: דרך אגב, שם לא דובר רק על נפגעים, שם דובר גם על קטינים חשודים.

יפעת רווה: המועצה לשלום הילד העבירה לנו בז נתונים על מקרים ספציפיים של נערות שנפגעו בעבירה, וצלמים ארבו להן מתחת לבית, וגם שם ההצעה בנוסח הראשוני היתה לאסור לחלוטין את הצילום, או לאסור צילומים למטרת פרסום.

יפעת רווה: ובדיונים בוועדה לשלום הילד הסתבר שהנוסח, כפי שהוצע שם, מעלה הרבה מאוד בעיות שהמציעים לא התכוונו אליהן, והם עצמם בהחלט היו מוכנים לשינויים, למשל בנוסח "עשה תחקירים", כי תחקיר זה למטרת פרסום.

יפעת רווה: במקרים שמישהי רוצה להתראיין – שם דובר על קטינות, כאן בגירות – אישה רוצה להתראיין, רוצה לספר מה עבר עליה – אנחנו מזכירים שהרקע שאסור לפרסם, זאת אומרת, צריך בכל מקרה לטשטש את הפנים – לכאורה לפי הנוסח המוצע, גם מקרים כאלה אסורים.

דוד רותם: אסור לצלם.

דוד רותם: הנוסח מדבר על הצילום, לא על הפרסום.

יפעת רווה: בוודאי אי אפשר לפרסם אם אתה לא מצלם.

יפעת רווה: אסור מלכתחילה לצלם.

יפעת רווה: שם דובר על מקרים של מוסדות, של מצלמות נסתרות, אולי גם כאן זה יכול להיות רלוונטי, מקרים של הסכמה – הרבה מאוד מקרים שלא היתה לאיש כוונה לע אותם.

יפעת רווה: שורש הבעיה זה הנושא של מעקב, הטרדה ואורבים מתחת לבית או אורבים בבית המשפט.

יפעת רווה: זו היתה הבעיה האמיתית.

יפעת רווה: שם בעיה נוספת שהועלתה – כאן לא ראיתי בהצעת החוק, אבל היתה לנו שיחה עם הייעוץ המשפטי – שהטשטוש שעושים היום הוא לא טשטוש מספיק.

יפעת רווה: הרבה פעמים מטשטשים רק את העיניים – במקרה של הקטינים רואים את בית הספר, את החולצה, את כל הסביבה.

יפעת רווה: כל מי שמכיר את האדם יכול לזהות אותו, אז אולי לא יזהו אותו ברחוב אנשים שלא מכירים אותו, אבל מי שמכיר בוודאי יכול לזהות, ולכן שם נעשה גם תיקון, להגביר את הנושא של הטשטוש, שיהיה ברור שגם לסביבה הקרובה אסור לזהות.

יפעת רווה: כיוון שנעשתה עבודה שם, הצענו ללמוד מהתהליך שהיה שם, לאמץ אותו, אפשר בשינויים, או כפי שהוועדה תראה לנכון.

יפעת רווה: אלה שתי ועדות שונות, אני מודעת לזה.

יפעת רווה: היתה תוצאה מסוימת שנחקקה בסופו של דבר.

יפעת רווה: הצעתי לייעוץ המשפטי לקרוא את הפרוטוקולים, היה שם דיון שהעלה את כל הבעיות, לפחות כמצע לדיון.

יפעת רווה: שורש הבעיה זה נושא של פרטיות.

יפעת רווה: מה שהתקבל שם אלה שני תיקונים.

יפעת רווה: בתיקון אחד חוזק העניין של טשטוש, ונקבע שאסור שגם הסביבה הקרובה תזהה, ונקבעו לזה כמה פרמטרים.

יפעת רווה: התיקון השני היה שלא יהיה איסור צילום גורף, אבל אותו צילום בנסיבות של נפגעי עבירות מין, לא יחולו עליו הגנות מסוימות של הגנת הפרטיות.

יפעת רווה: ברור שכאשר עוקבים אחרי בחורה, מחכים לה ואורבים לה, זו הטרדה לפי חוק הגנת הפרטיות, אבל יש שם הגנות.

יפעת רווה: למשל, הגנה כשיש חובה מקצועית, הגנה כשיש חובה חברתית – יש שם כל מיני הגנות.

ליאת בן מאיר: חובה ציבורית.

יפעת רווה: חובה ציבורית.

דוד רותם: כל הפרסום של ההודעות שלה אחר-כך במשטרה, בתקשורת, זה חלק מחובה ציבורית?

יפעת רווה: לא זה ולא זה.

יפעת רווה: עכשיו אנחנו יושבים על הצעת חוק אחרת, שתמנע גם את הדברים האלה.

יפעת רווה: זה לא קשור לעניין הזה.

יפעת רווה: אם כבר זה עלה, אנחנו יושבים על הצעת חוק בנושא חומרי חקירה שדולפים כמו שהם, וזה גורם לפגיעה גדולה מאוד.

יפעת רווה: זה יגיע מתישהו לוועדה, כרגע זה ממש בשלבי גיבוש.

דוד רותם: צריך לדאוג שלא ידליפו.

יפעת רווה: זה לא עובד היום.

דוד רותם: כי אתם לא מצליחים לאתר מאיפה מדליפים.

יפעת רווה: מי זה אתם?

דוד רותם: אתם – משרד המשפטים, מח"ש, המשטרה – לא מצליחים לאתר האם ההדלפות הן מהפרקליטות או מהמשטרה.

יפעת רווה: יש בעיה בפועל, אנחנו מסכימים שיש בעיה.

יפעת רווה: אנחנו מנסים לגבש הצעה.

יפעת רווה: המערכת לא מתמודדת טוב, גם המערכת שאני נמצאת בה לא מתמודדת טוב עם הנושא של ההדלפות, ולכן מגבשים הצעה שאסור בכלל יהיה לפרסם את חומרי החקירה, אבל זה באמת בשלבים ראשונים של גיבוש, וזה יגיע לוועדה הזאת בסופו של דבר.

דוד רותם: יחד עם הקודקס האזרחי...

יפעת רווה: למשל, איסור פרסום שם חשוד כבר הגיע לוועדה הזאת.

יפעת רווה: יש בכל זאת דברים שכבר הגיעו.

יפעת רווה: אני אחזור לעניין הזה.

יפעת רווה: זה מה שהתקבל שם.

יפעת רווה: הצענו שזה יהיה המצע לדיון, וראיתי שהייעוץ המשפטי ניסחו את הנושא הזה.

יפעת רווה: דרך אגב, גם בינינו עלתה השאלה אם נכון שזה יהיה עבירה או נכון שזה יהיה בנוסח הזה.

יפעת רווה: האמת היא, ששניהם אפשריים – ניסוח אחר של העבירה, או בנוסח הזה – כיוון שזה ההסדר שהתקבל בהקשר של נוער, וזו בדיוק אותה מטריה, אותה בעיה, חשבנו שיתאים לעשות הסדר זהה גם כאן ולא שני הסדרים שונים, אלא אם כן יש סיבות טובות לא לעשות את זה, אבל זה עולה לדיון.

דוד רותם: חברת הכנסת חוטובלי, היו לך התחייבויות מסוימות כלפי הממשלה בעניין הזה?

יפעת רווה: דובר על תיאום.

יפעת רווה: זו היתה החלטת ועדת שרים.

דורית ואג: יש משהו שלא מדובר בו על תיאום?

דוד רותם: כשמדובר על תיאום, פירושו של דבר שהכול מת.

יפעת רווה: עוזר השר שלנו אמר לי שזה תואם עם חברת הכנסת.

דוד רותם: האם תואם אתך נוסח?

יפעת רווה: עיקרי הדברים, לא נוסח.

ציפי חוטובלי: מה שאתם רוצים זה להעביר את תיקון החוק לחקיקה אחרת?

ציפי חוטובלי: אתם רוצים להתאים את זה?

יפעת רווה: עלתה שאלה איפה המיקום המתאים.

יפעת רווה: לפי ההצעה של הייעוץ המשפטי, שנראית לי הגיונית, יהיה תיקון לסעיף 352 בנושא של הגברת העניין של איסור הפרסום.

יפעת רווה: זאת אומרת, שאיסור הפרסום יהיה כזה שהסביבה לא תזהה.

יפעת רווה: הנושא של חוק הגנת הפרטיות באמת לא כל כך מתאים בחוק העונשין, אז מבחינת המיקום עלתה השאלה איפה זה יהיה, אבל התכווננו לכיוון חוק זכויות נפגעי עבירה כנראה – זו הגנה בסופו של דבר על נפגעי עבירה – ולכן זה נראה היה הכי פחות בלתי מתאים לכלול אותו שם.

יפעת רווה: זה לא כל כך מתאים לחוק העונשין, כי חוק העונשין כולל עבירות.

ציפי חוטובלי: המטרה שלי בסוף היא להגיע לכך שלא ירדפו אחריהן צלמים.

ציפי חוטובלי: זה לא יעזור אם נוריד את הטשטוש, או לא נוריד את הטשטוש.

יפעת רווה: זה נכון.

דוד רותם: הם מדברים על כך שלא יהיה איסור צילום, אלא איסור פרסום.

יפעת רווה: לא, נעשה סדר.

דוד רותם: הם מדברים על הגברת הטשטוש.

יפעת רווה: זה דבר אחד.

ציפי חוטובלי: החידוש של הצעת החוק הוא בכך שאותן נשים, שגם כך אסור לפרסם את תמונתן, לא יצטרכו להתחבא ולהסתתר מאחורי אמצעי התקשורת, מאחורי כל אותן צלמי עיתונות.

יפעת רווה: זה החלק השני של ההצעה, זה לא עניין הטשטוש.

יפעת רווה: זה מתלווה, אבל זה באמת פחות משמעותי.

יפעת רווה: החלק המשמעותי שזה יהיה הפרה של הפרטיות בלי הגנות.

נועה ברודקסי-לוי: אני רוצה להבהיר את הדברים.

נועה ברודקסי-לוי: לפי העמדה של משרד המשפטים, למעשה יש צמצום.

נועה ברודקסי-לוי: לא מתקבלת כל הצעת החוק במובן של איסור צילום גורף, אלא שאותן הגנות שחלות לפי חוק הגנת הפרטיות לגבי אינטרס ציבורי, לגבי חובה מקצועית, הן לא יחולו.

נועה ברודקסי-לוי: ולכן במקרים שבהם יש פגיעה בפרטיות, אי-אפשר יהיה לצלם, זאת אומרת, לא יעמדו ההגנות לאותם עיתונאים, לאותם כלי תקשורת, כך שהאיסור מצומצם יותר.

דוד רותם: מה התרופה כנגד ההפרות האלה כשאין לי הגנה?

נועה ברודקסי-לוי: כשאין הגנה, זו גם עבירה פלילית וגם עוולה אזרחית לפי חוק הגנת הפרטיות.

דוד רותם: כמה כתבי אישום הוגשו בחמש השנים האחרונות על הסעיפים האלה?

רחל גרייבן: אין לי נתונים לגבי כתבי אישום, אבל בשנתיים האחרונות היו רק שש תלונות, מתוכן שלוש עדיין פתוחות.

רחל גרייבן: כלומר, זו לא עבירה שיש עליה תלונות - - -

דוד רותם: השלוש האחרות נסגרו או שהוגש כתב אישום?

רחל גרייבן: שלוש נסגרו.

דוד רותם: שלוש נסגרו ושלוש עדיין פתוחות.

רחל גרייבן: בהגדרה החוקית, כמו שהיתה עד עכשיו מבחינת האפשרות להשתמש בה, גם היה קושי וגם לא הוגשו תלונות בעבירות האלה, כי מן הסתם לנפגעי עבירה בשלבים האלה זה משהו קשה.

ציפי חוטובלי: יש כאן בעיה משמעותית, שאנחנו לא מספיק מכסים.

ציפי חוטובלי: כל עניין הצעת החוק הוא לע בסופו של דבר את התהליך של מרדפים אחרי נשים שהן נפגעות תקיפה מינית.

ציפי חוטובלי: איך התיקון, כמו שאתם מציעים, מייצר את ההגנה הזאת?

דוד רותם: איך יודעים שאישה נפגעת פגיעה מינית?

דוד רותם: איך רודפים אחריה?

דוד רותם: הרי אסור לפרסם את שמה, אסור למסור פרטים, המשטרה לא מדליפה, מערכת המשפט לא מדליפה, בתי המשפט לא מדליפים.

דוד רותם: איך יודעים את זה?

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, בתוך ע אתה יושב, ראינו מה היה כאשר כל נפגעות קצב בסרט נע תועדו וצולמו.

דוד רותם: חלק מהן קיימו מסיבות עיתונאים וביקשו להיחשף.

ציפי חוטובלי: מי שביקשה – ביקשה, היו אלה שלא ביקשו.

יפעת רווה: ההנחה גם שלנו, שיש הדלפות.

יפעת רווה: זו תופעה לא טובה, זו תופעה שהמערכת לא מצליחה להתמודד אתה, וזאת הסיבה שלא ראינו לנכון להתנגד להצעה הזאת, כי היא מעלה בעיה שלא הצליחו להתמודד אתה בדרכים אחרות.

ליאור שני: לא רק.

ליאור שני: יש מקרים שבהם כתבים אורבים בבתי המשפט, הם מצלמים גם ילדים נפגעי עבירות מין.

ליאור שני: זה משהו שקורה כל הזמן.

ציפי חוטובלי: עליהם יש הגנה בכל מקרה.

ליאור שני: לא על צילום.

יפעת רווה: זה התיקון שנעשה אז, והיום זה אסור.

ליאור שני: בכל מקרה, כשמצלמים אדם גורמים לטראומה.

יפעת רווה: אמרתי בתחילת הדברים שהיום נעשה תיקון לזה.

יפעת רווה: אם אנשים ממשיכים להפר את החוק אחרי שהוא תוקן, זו בעיה נפרדת.

יפעת רווה: מה שאפשר לעשות פה זה, לפחות, לתקן את החוק.

יפעת רווה: עלתה האופציה, אבל היא עלתה בשלב די מאוחר, לכן אולי נעשה על זה שוב דיון לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית, מבחינה ניסוחית, לעשות את זה לא כפי שעשינו.

יפעת רווה: הוצע לנו שזו כן תהיה עבירה של איסור צילום, אבל איסור צילום בנסיבות שמהוות הטרדה.

יפעת רווה: אני מניחה שגם את לא רוצה לע תחקירים, או לע ממי שרוצה לבוא לטלוויזיה ולדבר - - -

ציפי חוטובלי: קודם כול, כל עניינה של הצעת החוק היא היעדר רצון של הנפגעת.

יפעת רווה: זה לא נמצא בהצעה.

ציפי חוטובלי: אפשר להוסיף את המשפט הזה.

רחל גרייבן: בהצעה יש עניין של אישור בפני - - -

נועה ברודקסי-לוי: ברור שאם יש הסכמה, אז אין - - -

יפעת רווה: בהצעה המקורית "המצלם אדם שנפגע בעבירה או שהתלונן כי הוא נפגע בעבירה לפי סימן זה מתוך מטרה לפרסם את הצילומים ברבים – דינו מחצית- - -".

נועה ברודקסי-לוי: יש את סעיף קטן (ב).

ציפי חוטובלי: "לא יישא אדם באחריות פלילית- - - נתן את הסכמתו לפרסום".

ציפי חוטובלי: ברור שלא מדברים על מקרים שיש בהם הסכמה.

ליאת קליין: זה קיים בסעיף קטן (ב).

ציפי חוטובלי: בכל מקרה שבו אין הסכמה של הנפגעת - - -

יפעת רווה: הסכמה בפני בית משפט.

יפעת רווה: בדיונים שעשינו בנוער, הם אמרו שהם לא יתחילו לרוץ בכל פעם לבית משפט, הם פשוט לא יעשו את התחקירים האלה, הם פשוט יעזבו את זה.

יפעת רווה: יש פה נציגי תקשורת?

דוד רותם: הם הוז.

דורית ואג: הם הוז והודיעו שיבואו, אבל לא באו.

יפעת רווה: חשוב לקרוא את הפרוטוקולים אז.

דורית ואג: חברת החדשות למשל הודיעו שיבואו.

דורית ואג: ומועצת העיתונות אמרו שיבואו.

יפעת רווה: אני ממש לא מייצגת אותם.

יפעת רווה: אני אומרת דברים שנטענו שם.

יפעת רווה: הם אמרו שהם יעזבו את התחקיר, הם לא יתחילו לרוץ לבית המשפט.

יפעת רווה: ניסינו לחפש את האיזון בין זה שיש דברים רצויים, ורוצים לעשות אותם, גם אם אין לזה אישור של בית משפט, לבין הנושא שצריך את הצעת החוק בדרך זאת או אחרת.

ציפי חוטובלי: אם הרעיון שאת מדברת עליו הוא בנסיבות שבהן לא מדובר בהטרדה, אני חושבת שכל מצב שבו אישה שעברה פגיעה מינית עוברת ברחוב ויודעת שהיא עלולה להיחשף לצלם שיצלם אותה, זאת הטרדה.

ציפי חוטובלי: אין כאן אפשרות שבמצב מסוים זה נוח לה ובמצב אחר זה לא נוח לה.

ציפי חוטובלי: היא לא רוצה להיחשף, היא לא רוצה להרגיש ברגע מסוים בחייה שהיא הופכת להיות מושא לצילומים.

יפעת רווה: הניסוח שלנו, להבנתו, מכסה את זה.

דוד רותם: זה נכון גם לגבי פוליטיקאים.

דוד רותם: אני הולך לטייל עם הנכדים שלי, אני לא רוצה שיצלמו אותי באותו זמן.

יפעת רווה: המטרה בנסיבות שבהן זה מעקב, בנסיבות שבהן זה הטרדה – זה מכוסה.

יפעת רווה: כשזה אקראי, אני מניחה שגם זה לא יכסה.

יפעת רווה: בנסיבות שאת מתארת, להבנתי, זאת היתה המטרה.

יפעת רווה: יכול להיות שצריך לבדוק את הניסוח שוב ולבדוק שזה באמת מכסה.

יפעת רווה: להבנתי, זה מכסה.

יפעת רווה: שוב, זאת גם היתה העמדה של זכויות הילד בעניין של הקטינים, ולצורך זה אנחנו נמצאים כאן, אני מניחה.

ליאת קליין: קודם כול, אני מצטרפת לדברים של חברת הכנסת חוטובלי.

ליאת קליין: מדובר, לדעתנו, בהצעה כן חשובה.

ליאת קליין: אני מצטרפת בהחלט לדברים האחרונים שכל צילום הוא הטרדה.

ליאת קליין: באמת מדובר בצורך אמיתי, בבעיה קיימת.

ליאת קליין: צריך לזכור שמבחינת נפגעות ונפגעי עבירה מינית הפחד מפני חשיפה, או ליתר דיוק חשיפה כפויה, הוא באמת אחד הגורמים המשמעותיים או אולי השיקול הכי דומיננטי בפחד שלהם מלהגיש תלונה.

ליאת קליין: הצעת החוק הזאת מנסה לחזק את דרכי האכיפה באמצעות ההליך הפלילי, ובמקביל צריך לחשוב גם על אפיקים אזרחיים שיסייעו בדרך האכיפה של החוק הזה, אבל גם הסדר שאוסר על צילום וחיזוק – וכאן אני מצטרפת לדברים שלכם - - -

יפעת רווה: זה לא רק אזרחי, זה גם פלילי וגם אזרחי ביחד, שיהיה ברור.

ליאת קליין: גם במסגרת החוק הפלילי, החוק שמדבר על איסור פרסום, מחזק את ההגנה גם מפני צילום, ואולי צריך להוסיף גם צילום של סביבת המגורים, כי הפחד הוא לא רק הצילום של הנפגעת עצמה, גם מארבים מתחת לבניין של אותה נפגעת, שמרתיעים נפגעות.

ליאת קליין: זה אחד הפחדים האמיתיים, שמרתיע נפגעות מלהתלונן.

ליאת קליין: זה פחד אמיתי, זה פחד שהוא קיים.

ליאת קליין: ואנחנו כמובן בעד לחזק את דרכי האכיפה בכל המערכות במובן הזה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: משטרת ישראל.

רחל גרייבן: בהקשר הזה גם אנחנו היינו רוצים להגן על זכויות נפגעי עבירה במהלך ההליך הפלילי, גם כי ההתמודדות קשה גם כך וגם כדי לעודד תלונות נוספות, ולכן אנחנו תומכים בהרחבת ההגנה על הפרטיות של נפגעי עבירה בהליך.

רחל גרייבן: אני מבינה שמה שעומד בבסיס ההצעה בדברי ההסבר, באמת לאסור הטרדה, לאו דווקא הצילום עצמו, הייתי חושבת על הטרדות נוספות שמישהו מחפש ראיונות או הטרדות אחרות.

רחל גרייבן: אני לא יודעת אם זה נכנס או לא נכנס בהקשר הזה.

רחל גרייבן: הדברים שהעלינו בהצעה הזאת, ההצעה כפי שהיתה, אני מבינה שהיא עברה שינוי, מבחינת הענישה, מבחינת המיקום שלו - - -

יפעת רווה: האמת, שענישה בחוק הגנת הפרטיות הרבה יותר חמורה ממה שהצעת.

יפעת רווה: יכול להיות שצריך לדבר גם על זה.

יפעת רווה: את הצעת עבירת קנס - - -

רחל גרייבן: אם זו עבירת קנס- - -

יפעת רווה: שם זה מאסר, ומאסר חמור.

נועה ברודקסי-לוי: נכון, אף-על-פי ששם צריך להוכיח גם פרטיות.

רחל גרייבן: אם אנחנו מדברים על פרסום ומטרות של פרסום וקנס, ומה האינטרס, והאם שווה להשקיע - - -

יפעת רווה: לא נכנסו לעונש, שם הענישה יותר חמורה.

ליאת בן מאיר: כבר היום, בילוש או התחקות אחרי אדם העלולים להטרידו, או הטרדה אחרת, הם פגיעה בפרטיות, שהיא גם עוולה וגם עבירה.

ליאת בן מאיר: המבנה של חוק הגנת הפרטיות הוא מבנה שקובע פגיעה בפרטיות, ואחר-כך יש בסיס אפשרי של הסכמה והגנות.

ציפי חוטובלי: ננסה לחשוב על סיטואציה.

ציפי חוטובלי: נפגעת תקיפה מינית יושבת בבית קפה עם עורכת-הדין שלה, בא צלם ומזהה אותה ומחליט לצלם את הסיטואציה הזאת.

ציפי חוטובלי: האם על-פי התיקון שלכם היא תכסה תחת ההגנה שרציתי להעניק לה ולא תצולם?

דוד רותם: צילמו אותה או את העורכת דין?

ציפי חוטובלי: צילמו אותן ביחד.

דוד רותם: נגיד שצילמו רק את עורכת-הדין.

ציפי חוטובלי: זה כבר עניין אחר, לא צילמו אותה.

ליאת בן מאיר: האם הצילום או הפרסום?

ציפי חוטובלי: הצילום.

ציפי חוטובלי: הפרסום, ברור - - -

יפעת רווה: האם זה שבאים אליה בבית קפה, האם זו לא פגיעה בפרטיות?

יפעת רווה: – "בילוש או התחקות אחרי אדם, העלולים להטרידו, או הטרדה אחרת".

יפעת רווה: הסעיף מדבר על "בילוש או התחקות", אז אם עוקבים אחריה ומחפשים אותה - -

ליאת בן מאיר: מעקב גלוי הוא כן - - -

יפעת רווה: - - זה בוודאי נכנס בפנים.

יפעת רווה: אם במקרה הוא פתאום ראה אותה ועשה קליק, יכול להיות שלא.

ציפי חוטובלי: כשניסחנו את הצעת החוק הרצון היה שכל צלם ידע, שכאשר הוא בא לתעד נשים שהן נפגעות תקיפה מינית, זהו, נגמר, הוא כבר לא יכול לעשות זה.

ציפי חוטובלי: הוא לא יכול לשמור את זה במצלמה שלו.

ציפי חוטובלי: לצורך העניין, אני זוכרת שגברת אורלי אינס היתה מתועדת בהמון סיטואציות, וחיכו לרגע שבו תיחשף - - -

יפעת רווה: שם זה ברור שהיה מעקב וחיפשו אותה.

יפעת רווה: שם נראה לי, תתקני אותי אם אני טועה, כי ליאת בן מאיר היא זאת שעוסקת אצלנו בפרטיות, אני יותר בפאן הפלילי, במקרה הזה נראה לי חד-משמעית.

יפעת רווה: כשכתבנו אז, מה שעמד לנגד עינינו זו לא סיטואציה אקראית של מישהו שיושב בבית קפה, ומישהו במקרה רואה אותו, אלא שיושבים הצלמים ומחכים, סיטואציות שהן לא בגבול האפור, אלא בגבול השחור לגמרי.

יפעת רווה: מה שהצענו זו לא תורה למשה לסיני.

יפעת רווה: אפשר לחשוב על הניסוח, ואם פספסנו משהו, בהחלט יכול להיות שצריך לנסח את זה אחרת.

ציפי חוטובלי: נדבר רגע על ניסוח שבו יהיה ברור שצלמים לא יכולים לתעד כל מצב שבו הם נתקלים במי שנפגעה בעבירה מינית.

ציפי חוטובלי: זה היה הרציונל של החוק.

דוד רותם: ניסחתם איזה תיקון?

נועה ברודקסי-לוי: ניסחנו תיקון מצומצם יותר ומותאם למה שקיים בחוק הנוער, כשמוצע למעשה לקבוע סעיף, שייכלל או בחוק הגנת הפרטיות או בחוק זכויות נפגעי עבירה, שיקבע למעשה על אף מה שקבוע בחוק הגנת הפרטיות לעניין ההגנות, שההגנות הרלוונטיות לעניין לא יחולו על אותם מקרים.

נועה ברודקסי-לוי: ולכן, באותם מקרים שבהם יש פגיעה בפרטיות בשל התחקות או בילוש, שעלולים להטריד נפגע או נפגעת עבירת מין, למעשה ההגנות לא יחולו, ואותם מקרים ייחשבו כעבירה על החוק וכעוולה אזרחית.

נועה ברודקסי-לוי: בנוסף לזה מוצע גם לתקן את איסור הפרסום הקיים היום בסעיף 352 לחוק העונשין, כדי להרחיב את ההגנה מפני הפרסום, שהפרטים המזהים יגנו על הנפגע גם מפני חשיפה מהסביבה הקרובה לו.

נועה ברודקסי-לוי: למעשה, זה מרחיב את ההגנה על הנפגע כמו מה שקיים היום בחוק הנוער, בתיקון שנעשה ב-2010.

דוד רותם: חברת הכנסת חוטובולי, את כותבת בין היתר, "המצלם אדם בשל היותו נפגע בעבירת מין או מתלונן כנפגע בעבירת מין".

דוד רותם: אני רוצה לשאול אותך שאלה: מישהו התלונן שפגעו בו מינית, נעשתה חקירה שלמה ונתברר שלא היה ולא נברא.

דוד רותם: גם אז אסור לצלם את המתלונן?

דוד רותם: אני רוצה לפרסם שהאדם הזה הוא שקרן, למה אסור לי?

ציפי חוטובלי: אני חייבת להודות שמספר המקרים שבהם יש תלונות שווא בכל מה שנוגע לתקיפה מינית שואף לאפס.

דוד רותם: רבותי, תגידו לי כמה אנשים יצאו זכאים?

יפעת רווה: זה שיוצאים זכאים, זה לא אומר שהמתלונן שקרן.

דוד רותם: סליחה, זאת אומרת, שלא הוכחה אשמתו, ומכיוון שיש חזקה - - -

יפעת רווה: מעבר לספק סביר.

דוד רותם: רבותי, תשנו את שיטת המשפט בישראל.

דוד רותם: אין לי בעיה.

יפעת רווה: יש הבדל בין לזכות אדם לבין להפוך את המתלונן לנאשם בשקר.

יפעת רווה: זה הבדל גדול מאוד.

אורי מקלב: אנחנו מוכנים לדבר הזה, ואולי בשמם, שאם יתברר שהוא סתם העליל על מישהו, מצווה לפרסם.

דוד רותם: יש בעיה.

אורי מקלב: אחרי בית משפט, לא סתם.

אורי מקלב: הוא לא יצא זכאי מחמת הספק.

דוד רותם: אם התיק נסגר מחוסר ראיות - - -

אורי מקלב: חוסר ראיות זה עוד לא ראיה לשום דבר.

אורי מקלב: אתה, כעורך-דין, יודע בדיוק את המשמעויות.

דוד רותם: מחוסר ראיות?

ליאת קליין: צריך לזכור ש-60% מהתיקים בעבירות מין - - -

אורי מקלב: חוסר ראיות זה עדיין לא ראיה.

דוד רותם: כמה אחוזים מהתיקים נסגרים?

ליאת קליין: בהתאם למידע שידוע לנו, כ-60% מהתיקים בעבירות מין נסגרים.

יפעת רווה: זה לא הופך את המתלוננת לשקרנית שצריך להטיל עליה קלון.

ליאת קליין: אלה לא תלונות שווא.

ליאת קליין: זה שתיק נסגר בהיעדר ראיות בגלל קשיי ההוכחה של המשפט הפלילי - - -

דוד רותם: כשמתלוננים נגד אדם על זה שהוא פגע מינית, יש איסור לפרסם את שמו של הפוגע, את תמונתו של הפוגע?

דוד רותם: גם הוא מוגן בפני הטרדה?

דוד רותם: מה שקרה, שרצו אחריו במשך כמה חודשים, צילמו אותו, את הבית שלו, את האוטו שלו, הכול, ואחר כך מתברר שהתיק נסגר מחוסר הוכחות, ראיות, ואסור לפרסם את שם המתלוננת, אף-על-פי שהוא כבר נמרח על כל התקשורת.

דוד רותם: אם אנחנו רוצים לדבר על הדדיות, צריכה להיות הדדיות מלאה.

ציפי חוטובלי: אין בעיה.

ציפי חוטובלי: כשמדובר בתלונות שווא, אני מקבלת מה שאתה אומר.

יפעת רווה: כשמוכח שהן תלונות שווא.

ציפי חוטובלי: רוב המקרים הם לא תלונות שווא.

ליאור שני: הרבה פעמים פרסום של החשוד זה גם פרסום של הנפגע, בטח המשפחה, אבל כולם יודעים וכל הסביבה יודעת במי הוא פגע.

ליאור שני: אין שום בעיה עם אי-פרסום של חשוד.

ציפי חוטובלי: החשש שלך, אדוני היושב-ראש, הוא חשש שכמעט ולא מתממש בפועל, כי אין כמעט תלונות שווא בכל מה שנוגע לנפגעות תקיפה מינית.

דוד רותם: אם 60% נסגרים - - -

ליאת קליין: זה לא אומר שאלה תלונות שווא.

ליאת קליין: זה אומר שאלה תיקים שלא עמדו ברף הראייתי של ההליך הפלילי.

ציפי חוטובלי: האישה הזאת עדיין נפגעה, האישה הזאת עדיין מרגישה שפגעו בה ברמה הכי אישית, ואנחנו לא צריכים לאפשר כאן, מעבר לפגיעה הזאת ומעבר לקשיים של המשפט הפלילי, להערים עליה עוד קשיים נוספים של הטרדה של צלמים.

ציפי חוטובלי: אני לא חושבת שצריך, להערים עליה קשיים נוספים של הטרדה של צלמים.

נועה ברודקסי-לוי: אי-אפשר להשוות בהכרח בין מצב שבו תיק נסגר או אדם זוכה מחוסר ראיות מספיקות למצב שבו המתלוננת היא מתלוננת שווא.

נועה ברודקסי-לוי: זו גם קביעה, שלמעשה אפשר לפרסם את הפרטים המזהים של מתלוננת כזאת, שתוביל לפגיעה קשה מאוד במספר התלונות על פגיעות מיניות.

דוד רותם: יש לי בעיה עם ההגדרות שלכם.

דוד רותם: מה זה "נפגע עבירת מין"?

דוד רותם: זאת אומרת שבוצעה עבירת מין.

דוד רותם: כדי לקבוע שבוצעה עבירת מין, צריך החלטה של בית משפט.

דוד רותם: זה שמישהו זרק: הוא פגע בי מינית, זה לא אומר שאני עבריין מין.

נועה ברודקסי-לוי: אדוני, גם בחוק הקיים היום, בחוק העונשין, שאוסר פרסום הפרטים המזהים, גם שם קבוע הנושא של נפגע עבירת מין או מתלונן שנפגע בעבירת מין.

דוד רותם: זה בסדר.

דוד רותם: כל זמן שהוא מתלונן, אני מסכים, כי אני רוצה שנשים יתלוננו, כדי שהמשטרה תעשה את עבודתה.

דוד רותם: אבל אם אחר-כך החליטו לסגור את התיק, או אם אחר-כך האדם זוכה בבית המשפט כי אמרו שאין ראיות - - -

ליאת קליין: האינטרס שלך לעודד נשים להתלונן - - -

דוד רותם: זה בשלב התלונה.

ליאת קליין: זה לא בשלב התלונה.

ליאת קליין: אישה תדע שהיא חשופה אחר-כך - - -

ציפי חוטובלי: אתה רוצה להגן על הנשים האלה לאורך כל התהליך.

ציפי חוטובלי: הנשים האלה עוברות גם כך לינץ' תקשורתי הרבה מאוד פעמים, גם כך הן חשודות כשקרניות, גם כך יש כל כך הרבה דה-לגיטימציה ציבורית סביב הנשים האלה שבאות ומתלוננות, אני לאל רוצה להוסיף גם הטרדה - - -

דוד רותם: אני לא מוכן שתהיה דה-לגיטימציה תקשורתית, אבל את הגבר כן משמיצים, מצלמים אותו, מזהים, הכול מאה אחוז בסדר, ואחר-כך התיק נסגר, זאת התלוננה סתם, כי עובדה שאין ראיות.

ציפי חוטובלי: אנחנו מנסים להסביר שלא מדובר בתלונת שווא, אלא מדובר במצב שבו המשפט הפלילי לא מאפשר להרשיע.

יפעת רווה: יש פה שני דברים נפרדים.

יפעת רווה: האחד - באמת אותו אדם שיכול להיות שהתלוננו כלפיו תלונת שווא, יכול להיות שמסיבות אחרות נסגר התיק, ואז השאלה, מה עושים לטיהור שמו.

יפעת רווה: טיהור שמו זה לאו דווקא על חשבון שמה של המתלוננת.

יפעת רווה: יכול להיות שאפשר למצוא דרכים כמו, למשל, הצעת החוק שלנו שמונחת כאן ל-48 שעות ראשונות, שיאפשרו לו לפנות לבית המשפט ולבקש איסור פרסום שמו.

יפעת רווה: לא יעזור לו בהכרח שדווקא שמה יפורסם, בעיקר במקרה של ספק; מה שיעזור לו, שיטהרו את השם שלו, ובזה צריך לטפל, ובהחלט צריך לטפל בזה.

יפעת רווה: לא אגב ההצעה הזאת.

יפעת רווה: נגיד שנסגר התיק ויפרסמו את שמה של המתלוננת, זה בהחלט ימנע ממתלוננות להתלונן.

יפעת רווה: הרי מהרבה סיבות סוגרים תיקים, יכול להיות שאני אומרת אמת, אבל בית המשפט לא יאמין לי.

יפעת רווה: יכול להיות.

יפעת רווה: יכולות להיות הרבה סיבות אחרות.

יפעת רווה: יש כל מיני סיבות לכך שסוגרים תיקים.

דוד רותם: המשפט האחרון שאמרת אותי הוא מזעזע.

דוד רותם: אם אני אומר אמת, בית המשפט לא יאמין לי?

דוד רותם: את רוצה להגיד לי שבית המשפט לא מאמין באנשים שאומרים אמת?

ליאת קליין: כולנו יודעים שיש פער בין האמת המשפטית לבין האמת העובדתית, אלה שני דברים שונים.

יפעת רווה: אני רוצה לומר, ואני מקווה שלא תהיה מחר כותרת בעיתון בגלל זה, שבית המשפט יכול לטעות.

דוד רותם: איזו ערכאה?

יפעת רווה: כל ערכאה.

דוד רותם: בית המשפט העליון אינו יכול לטעות, לכן אין עליו ערעור...

קריאה: יש דיון נוסף.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, התובנה נכונה.

אורי מקלב: אם בית המשפט יחליט ויפסוק שזאת היתה תלונת שווא לצורך, לא משנה מה, צריך לכתוב אפילו בחוק שאפשר לפרסם את תמונתו של המתלונן - - -

דוד רותם: יפעת רווה אומרת שלא, כי היא אומרת שיכול להיות שאדם אומר את האמת ובית המשפט לא מאמין לו.

אורי מקלב: אנחנו חייבים ללכת לפי בית משפט, ולא רק זה, אני רוצה להשתמש בסברה שלהם, זה אולי ימנע מאלה שמתלוננות תלונות שווא.

אורי מקלב: אם אנחנו הולכים על-פי אותה סברה, אנחנו הולכים על אותה דרך, אנחנו צריכים להחליט.

אורי מקלב: אנחנו חייבים ללכת לפי בית משפט, אם בית המשפט קבע - - -

דוד רותם: אמרתי את הדברים, אבל צודקות יפעת רווה וחברת הכנסת ציפי חוטובלי, לא נשים את זה על הכתפיים שלו.

ליאת קליין: צריך לזכור שזה היה מעשה - - -

ציפי חוטובלי: נתמקד בהגנה על נפגעות.

דוד רותם: גברתי היועצת המשפטית, את מוכנה לקרוא לנו את הנוסח שלכם?

נועה ברודסקי-לוי: איסור צילום נפגע עבירת מין תוך פגיעה בפרטיותו

נועה ברודסקי-לוי: "נפגע עבירת מין- מי שנפגע במישרין מעבירה היה בסימן ה' לפרק י' לחוק העונשין, התשל"ז- 1977.

נועה ברודסקי-לוי: "

דוד רותם: חברת הכנסת חוטובלי.

ציפי חוטובלי: הניסוח "תוך פגיעה בפרטיותו" קצת מפריע לי.

ציפי חוטובלי: הייתי רוצה שזה יהיה ניסוח רחב יותר.

ליאת קליין: הנוסח בהצעה הראשונית היה "צילום למטרת פרסום".

יפעת רווה: אם יש קהל, ובטעות מצולם גם מישהו שהוא נפגע עבירה?

ציפי חוטובלי: זה ברור.

דוד רותם: זו לא פגעיה בפרטיותו.

יפעת רווה: זה בדיוק העניין.

יפעת רווה: השאלה פה, האם צריך לקשר את זה לפגיעה בפרטיות או לא.

דוד רותם: כתוב "תוך פגיעה בפרטיותו".

יאיר פז: זה כבר היה עם האנס, השומר של הרמטכ"ל.

אורי מקלב: אפרתי.

יאיר פז: צילמו אותו ופרסמו תמונה שלו עם הרמטכ"ל.

ציפי חוטובלי: כאן זה הפוגע.

ליאת קליין: זה לא הנפגע.

יאיר פז: היה צו איסור פרסום גם על השם שלו.

יפעת רווה: שם זו היתה שאלה של איסור פרסום.

יפעת רווה: פה אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שלפרסם תמיד אסור, השאלה היא רק הצילום.

יאיר פז: אף אחד לא ידע שזה הוא, כלומר, לא קישרו בין התמונה - - -

דוד רותם: אל תדאג, מי שידע קישר...

ציפי חוטובלי: אני רוצה שהנוסח יכלול בתוכו, למעט צילומים קבוצתיים, כל צילום שמכוון כלפי הנפגעת עצמה, שכל צילום כזה ייכלל באיסור.

ליאת בן מאיר: זאת כבר נראית לי עמדה שונה מעמדת הממשלה, אם אני מבינה נכון את חברת הכנסת.

ציפי חוטובלי: אני לא חושבת שזו עמדה שונה, פשוט עניין של ניסוח.

ליאת בן מאיר: את מדברת על איסור צילום של נפגעת בהיותה נפגעת איסור גורף, ועמדת הממשלה היתה שונה – איסור צילום בנסיבות של המעקב.

יפעת רווה: אני רוצה להסביר את ההיגיון שעמד מאחורי העמדה.

יפעת רווה: היה חשש להרחיב את זה יותר מדי.

יפעת רווה: אנחנו קובעים פה עבירה פלילית, ועבירה פלילית חמורה, וקנס, לא משנה איזה, והרעיון הוא שלא ייכללו אנשים שעושים דברים באקראי, או לא מתוך הכוונה הזאת, שלא ימצאו את עצמם פתאום עבריינים, גם אם כמדיניות לא יעמידו אותם לדין.

יפעת רווה: מלכתחילה הרעיון היה שאנשים שלא מהווים את הבעיה, שלא ייכללו בעבירה.

ליאת קליין: צריך לזכור שהמטרה של ההצעה הזאת מבחינה חברתית היא אולי כפולה, לא רק ההגנה על הפרטיות של הנפגעת או הנפגע, אלא גם לעודד – זה חלק מאותו אינטרס חברתי שדיברנו עליו – נשים להתלונן, הפחד מפני חשיפה.

ליאת קליין: הדרך להגן עליהן בכל מחיר.

ליאת קליין: זו לא רק שאלת הפרטיות, אלא כאמירה חברתית אנחנו מייצרים סביבה כמה שיותר בטוחה ומגנה על הנפגעות, כדי לעודד נשים להתלונן, לבוא ולהרגיש בטוחות.

ליאת קליין: המטרה היא לא רק אותה הגנה על הנפגעת עצמה.

יפעת רווה: אני לא חושבת שיש על זה ויכוח.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני מבין שהמטרה היא לע ממישהו שהתלונן לארוב לו ליד מקום עבודתו או ליד ביתו ולהתחיל לצלם אותו.

אורי מקלב: הרי אם אנחנו באמת חושבים מה היום מונע מאנשים להתלונן, חלק מהסיבה היא, עוד לפני שמפרסמים, לפני שמטשטשים, עצם הרדיפה של צלמים שעוברים בכל מקום.

אורי מקלב: הסביבה יודעת לא משום שאתה מפרסם את תצלומו, אלא בגלל שעדת צלמים מחפשים אותך ומחכים לך מתחת לבית או ליד מקום עבודה או ליד בית הוריך, או בכל מקום אחר.

אורי מקלב: מה זה נקרא "פרטיות"?

אורי מקלב: הרי בסך הכול הוא מגיע לרשות הרבים.

אורי מקלב: מה זה "מתוך מטרה לפגוע לאחר תלונתו"?

אורי מקלב: זה באקראי, לא באקראי, אבל אם אדם עכשיו מתלונן, ובעקבות התלונה אנשים מצלמים אותו, עצם הצילום עצמו, אם יש ניסוח שלא מונע ולא מפליל אנשים סתם, זה היה ניסוח רגיל.

אורי מקלב: דרך אגב, אני לא יודע אם יש כאן ממועצת העיתונות איזה נציג.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מעניין שהם לא הגיעו לכאן.

דוד רותם: אדוני יודע, אני לא מנהל את הישיבות לפי העיתונות.

אורי מקלב: אני מניח שהם הוז.

דוד רותם: הם הוז, הם רצו לא להופיע.

דוד רותם: מה אני יכול לעשות?

אורי מקלב: יש איזה חוק שמשיק לחוק הזה.

אורי מקלב: נפגע או פצוע - - -

ציפי חוטובלי: חוק מצוין.

ליאת בן מאיר: גברתי היועצת המשפטית, נראה לי שהכוונה היתה להפנות לסעיף 2(1) לחוק הגנת הפרטיות, בדומה לחוק הנוער.

יפעת רווה: תגידי מה בדיוק ההגדרה שם.

נועה ברודסקי-לוי: בחוק הגנת הפרטיות סעיף 2(1) קובע "בילוש או התחקות אחרי אדם, העלולים להטרידו, או הטרדה אחרת".

יפעת רווה: הרעיון היה ככל שזה מהווה הטרדה – זה בפנים.

יפעת רווה: ככל שזה לא מהווה הטרדה וזה משהו אקראי – אנחנו לא רוצים סתם לכלול אנשים ולהפוך אותם לעבריינים.

יפעת רווה: זה מה שעמד מאחורי זה, בין בניסוח כזה או בניסוח אחר.

דוד רותם: הניסוח הזה הוא ניסוח שמבחינת

דוד רותם: כם הוא - - -

יפעת רווה: אנחנו יכולים דקה התייעצות?

דוד רותם: אצלי זה חמש דקות התייעצות.

דוד רותם: אין פחות מחמש דקות התייעצות.

דוד רותם: (הישיבה נפסקה בשעה 10:15) (הישיבה נתחדשה בשעה 10:30)

דוד רותם: רבותי, כיוון שיש לנו נוסח מוסכם לקריאה הראשונה, נקרא אותו ונצביע עליו.

דוד רותם: אחר-כך, כשנבוא לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, אתם יודעים, הכול יכול להשתנות.

דוד רותם: שום דבר הוא לא נושא חדש.

דוד רותם: אין בוועדה הזאת נושא חדש.

יפעת רווה: רשמתי בפני.

דוד רותם: כן, תרשמי בפניך, כי אתם מלכים בזה.

יפעת רווה: במה?

דוד רותם: בזה שאין נושא חדש.

דוד רותם: אני יכול לדון 20 ישיבות בחוק, ובישיבה ה-19 פתאום באים אלינו ואומרים: פה אנחנו רוצים משהו חדש.

יפעת רווה: יש משהו ספציפי שאני צריכה לדעת?

דוד רותם: לא, זה לא חוק שלך.

דוד רותם: אצלי את משרד המשפטים.

יפעת רווה: ברור.

יפעת רווה: בצדק.

ליאת קליין: חשבנו שנכון להרחיב את האיסור המוצע כאן ולהחיל הוראה שאוסרת לצלם כל דבר שיש בו כדי לזהות נפגע עבירה.

ליאת קליין: המחשבה שעמדה מאחורי זה היא שהבעיה לא רק צילום הנפגעת עצמה, או הנפגע.

ליאת קליין: הבעיה, הרבה פעמים, צלמים שבאים לבניין מגורים, למוסד לימודים, מגיעים במטרה לצלם.

ליאת קליין: חלק מההטרדה חלה על צילום מהסוג הזה, ולכן זה גם מה שמופיע בסעיף 352א היום, לפני ההרחבה המוצעת.

ליאת קליין: המטרה היא לעגן גם "איסור לפרסם או איסור לצלם נפגע עבירה, או כל דבר שעשוי לזהות אותו, או כל מקום אחר", זו ההצעה שלנו להרחיב את זה.

דוד רותם: קודם כול, טוב שאמרת את זה, כי ברגע זה הכנסת את הנושא לדיון לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

ציפי חוטובלי: הגענו לנוסח מוסכם.

ציפי חוטובלי: בוא נקרא ונצביע.

נועה ברודסקי-לוי: אני קוראת את סעיף 352, איסור פרסום, סעיף קטן (א), "המפרסם ברבים שמו של אדם או של כל דבר שיש בו כדי לזהות אדם כמי שנפגע בעבירה או כמי שהתלונן כי הוא נפגע בעבירה לפי סימן זה בין על ידי כלל הציבור ובין על ידי סביבתו הקרובה, או לרמוז על זיהויו כאמור, בין באמצעות פרסום של קולו, דמותו, כולה או חלקה, סביבתו או דמויות הקרובות לו, ובין בדרך אחרת, דינו – מאסר שנה".

דוד רותם: ליאת קליין, כתוב "סביבתו", אז יש לכם את זה בחוק.

ליאת קליין: בפרסום, לא בצילום.

יפעת רווה: נכון, הבעיה היא בפרסום, לא בצילום.

נועה ברודסקי-לוי: סעיף קטן (א1), "המצלם אדם שנפגע בעבירה או שהתלונן כי הוא נפגע בעבירה לפי סימן זה תוך בילוש או התחקות אחריו העלולים להטרידו או תוך הטרדה אחרת – דינו מאסר חצי שנה או מחצית מהקנס האמור בסעיף 61(א)(4)".

דוד רותם: אתם משאירים את זה כקנס?

יפעת רווה: הצענו חצי שנה.

נועה ברודסקי-לוי: "דינו מאסר שנה"?

יפעת רווה: חצי שנה הצענו, כי הפרסום, שזה חמור יותר, זה שנה, אז חצי שנה, ואני רוצה לראות שיכניסו לחצי שנה.

נועה ברודסקי-לוי: בסדר.

נועה ברודסקי-לוי: סעיף קטן (ב) "לא יישא אדם באחריות פלילית לפי סעיף זה אם האדם ששמו תמונתו או זהותו פורסמו כאמור נתן את הסכמתו לפרסום או לצילום בפני בית משפט, או אם בית משפט התיר את הצילום או הפרסום מטעמים מיוחדים שיירשמו".

דוד רותם: תודה רבה, רבותי.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: הצבעה בעד – פה אחד הצעת חוק העונשין (תיקון - איסור צילום נפגעי עבירה מינית), התש"ע-2010 אושרה, בכפוף לתיקונים, ותעלה למליאה לקריאה הראשונה.

דוד רותם: בעד – פה אחד.

דוד רותם: נגד - אף אחד.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: הצעת החוק אושרה לקריאה הראשונה.