ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 477, 2011-03-02 09:00

כרמל שאמה-הכהן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום: דמי ניהול ניירות ערך.

כרמל שאמה-הכהן: הנושא עלה על-ידי – יוזמה שלי על סדר-יום של הוועדה כדי לבחון מה הצורך בעמלה הזאת, מה היא משרתת, ממי היא נגבית, האם יש לעשות הבחנה בין סוגים שונים של ניירות ערך – מניות, אג"חים, קרנות נאמנות, אופציות וכדומה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שהיקף העמלות שמשלם הציבור הישראלי בסעיף הזה הוא כ-800 מיליון ₪ - התבססתי על פרסום עיתונאי, ואשמח לשמוע את הנתונים מהגורמים שפה סביב לשולחן, והאם יש מקבילה לעמלה הזאת בעולם המודרני, ובסוף ננסה להתגבש למסקנות - האם המצב הקיים הוא סביר, ואם לא – מה צריך לעשות.

כרמל שאמה-הכהן: מי נמצא מהפיקוח על הבנקים?

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

סוניה בוגוסלבסקי: הפיקוח על הבנקים מכיר בקיום השירות ניהול ניירות ערך.

סוניה בוגוסלבסקי: השירות הזה מצא את הביטוי בתעריפון העמלות שנקבע במסגרת הכללים שהוצאו מכוח הסמכות על-פי חוק הבנקאות – שירות ללקוח.

סוניה בוגוסלבסקי: כשהותקנו הכללים האלה, הפיקוח על הבנקים בדק עמלה-עמלה ושירות-שירות, והתייחס לשאלה, האם השירות הזה קיים כשירות, והאם הוא המצאה ישראלית או מקובל גם במקומות אחרים בעולם, וקבע אותם כשירות שניתן.

סוניה בוגוסלבסקי: הפיקוח על הבנקים לא מחליט ולא קובע, האם ייגבו עמלות בגין השירות; הוא רק קובע מהם השירותים שבעדם מותר לגבות עמלות.

סוניה בוגוסלבסקי: ההחלטה, האם לגבות עמלה או לא, ובאיזה סכום לגבות אותה, היא החלטה של התאגידים הבנקאיים.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר זו עמלה שלא מפוקחת.

סוניה בוגוסלבסקי: לא.

כרמל שאמה-הכהן: עשיתם בשעתו השוואה בין-לאומית?

סוניה בוגוסלבסקי: עשינו בדיקה.

סוניה בוגוסלבסקי: קודם כל, מבחינת שירותים שניתנים בניירות ערך, יש שני שירותים מרכזיים – אחד הוא של קנייה ומכירה, והשירות השני הוא שירות של ניהול ניירות ערך או שמירה על זכויות של לקוחות ורישום ניירות ערך.

סוניה בוגוסלבסקי: אין חולק על כך שמדובר בשירות מובחן, שהוא שונה משירותי ברוקר.

סוניה בוגוסלבסקי: הוא גם לא חייב להינתן באותו גוף, כלומר ייתכן מצב שבו יהיה פיצול בין הגוף שמחזיק ורושם את ניירות הערך וסולק – הוא חייב להיות חבר מסלקת הבורסה – לבין גוף שבאמצעותו מבצעים פעולות.

סוניה בוגוסלבסקי: זה שירות מוכר בעולם, היתה פה ועדה בין-משרדית שבדקה את הצורך בהסדרת שירות זה, ללמדנו שמדובר בשירות שבצדו גם אחריות.

סוניה בוגוסלבסקי: אין ספק שמדובר בשני שירותים שונים, ולכן שני השירותים הללו מצאו ביטוי בתעריפון העמלות.

סוניה בוגוסלבסקי: כאמור, הבנקים רשאים להחליט – אנו לא מחייבים לגבות עמלות ולא מחליטים עבור הבנקים, אם ייגבו.

סוניה בוגוסלבסקי: זה שיקול הדעת שלהם.

גולדשלגר: ראית מישהו שמוותר על עמלות?

סוניה בוגוסלבסקי: יש הרבה הנחות והטבות בעמלות.

סוניה בוגוסלבסקי: תעריפון העמלות מייצג שיעורים מרביים של עמלות, ובתחום הזה וגם בתחומים אחרים ניתנות הנחות והטבות.

כרמל שאמה-הכהן: אילו פעולות אנחנו מקבלים עבור העמלה הזאת?

סוניה בוגוסלבסקי: איזה שירות?

סוניה בוגוסלבסקי: אולי אתה רוצה שהבנקים יסבירו לך.

כרמל שאמה-הכהן: אתם, מבחינתי, גורם אובייקטיבי.

סוניה בוגוסלבסקי: מאה אחוז.

סוניה בוגוסלבסקי: קודם כל, הבנק רושם את הפוזיציות של הלקוחות ואת הזכויות שלהם.

סוניה בוגוסלבסקי: הוא גם אחראי על שמירה על הזכויות שלהם.

סוניה בוגוסלבסקי: הוא מוסר להם את כל ההודעות שהוא מקבל מהבורסה, הוא מוסר להם הודעות על התפתחויות בהון של החברות האלה, הוא מקבל מהם התייחסות.

סוניה בוגוסלבסקי: בין היתר, ברפורמה בעמלות ביטלנו שתי עמלות אחרות, ואיחדנו אותן עם עמלת דמי ניהול, שזה חלוקת ריבית ודיבידנד והקצאת מניות הטבה.

סוניה בוגוסלבסקי: זה סט של שירותים.

סוניה בוגוסלבסקי: כמובן, הבנק מפתח מערכות, כדי שהלקוחות יוכלו לראות כמעט און ליין את כל השערוכים של התיק שלו.

סוניה בוגוסלבסקי: יש לו מערכות גיבוי ומערכות של אבטחת מידע, כי הוא חייב להגן על זכויות הלקוח שלו.

סוניה בוגוסלבסקי: הלקוחות, אם הם מקבלים הודעה, לפעמים הבנקים מתריעים וחוזרים, ואומרים: עדיין לא קיבלנו ממך התייחסות.

סוניה בוגוסלבסקי: זה סוג של ניהול של תיק ניירות ערך ושמירה על זכויות הלקוח ושמירה על הרישומים האלה.

כרמל שאמה-הכהן: אותה עמלה קיימת בגרמניה, בצרפת – אותן פעולות נעשות גם שם, אני מניח.

סוניה בוגוסלבסקי: נכון, ולא בדקנו כל מדינה ומדינה, כי בדיקה כזאת בלתי אפשרית – בדקנו בארצות הברית ובאוסטרליה ובבריטניה, וראינו שם את העמלה הזאת כקיימת.

כרמל שאמה-הכהן: בארצות הברית זה קיים?

סוניה בוגוסלבסקי: כן, ראינו בנקים שגובים אותה, וגם בתי השקעות שגובים אותה, וגם בתי השקעות אצלנו גובים אותה בשמות אחרים ובצורות אחרות, אבל גובים אותה.

סוניה בוגוסלבסקי: אין חילוקי דעות על כך שהשירות – זה גם שירות שיכול להינתן בגופים שונים.

סוניה בוגוסלבסקי: הוא מובחן.

סוניה בוגוסלבסקי: האם צריך לגבות עליו עמלה - זה שיקול דעת של התאגידים הבנקאיים.

כרמל שאמה-הכהן: גם אם אני מחזיק, למשל, רק נייר ערך שהמסחר בו הופסק, גם אני צריך לשלם דמי ניהול תיק?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מקבל הודעה, אני לא מקבל דיבידנד, אין שום ספליט.

כרמל שאמה-הכהן: אם אני מחזיק רק קרן נאמנות, שאפילו לא מחלקת דיבידנדים?

דורית מרקוביץ: ודאי, קרן נאמנות גם, כי אם יש שינוי במדיניות של קרן נאמנות, מי שאמור להודיע ללקוח על שינוי מדיניות ההשקעה זה הבנק.

דורית מרקוביץ: שינוי מדיניות זה סוג של הודעה שהלקוח ודאי אמור לקבל אותה וגם אמור לפעול לפיה, אם השקיע בקרן נאמנות על-פי החלטת מדיניות מסוימת שלו.

כרמל שאמה-הכהן: לא יותר נכון לעשות עמלה פר פעולה שהיא אמיתית ומוחשית, כי גם לא תיק של מיליון ₪ כתיק של 100 אלף שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: יש פה סוג של עמלת מחזור.

דורית מרקוביץ: לכן העמלה הזאת נקבעת כשיעור מהסכום, כי מטבע הדברים, משקיע יותר קטן צריך לשלם פחות ממשקיע גדול יותר.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

כרמל שאמה-הכהן: אם אני מקבל הודעה על שינוי מדיניות של הקרן, הרי פעולת הבנק, היא לא מתייקרת מזה שאני מחזיק – אצלי רשום עוד 0 בשורה או פחות 0, או עוד אפסים.

כרמל שאמה-הכהן: זו אותה פעולה.

כרמל שאמה-הכהן: אם אני מקבל הודעה, אימייל או מכתב הביתה – אותה פעולה מבחינת הבנק.

סוניה בוגוסלבסקי: הגיוני להניח, שאם יש לך תיק בסכום מאוד גדול, הוא מפוזר בהרבה ניירות, ואתה מן תקבל יותר הודעות, ואתה יותר מעסיק את הבנק בתיק שלך – זו הנחה סבירה.

סוניה בוגוסלבסקי: לקבוע את העמלה הזאת בסכום קבוע זה משהו שפוגע במשקיע הקטן ולא במשקיע הגדול.

סוניה בוגוסלבסקי: אפשר לחשוב על כל מיני פתרונות.

כרמל שאמה-הכהן: אני הבנתי שהמשקיעים הגדולים באמת גם לא משלמים את העמלה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: זה נכון?

סוניה בוגוסלבסקי: גם משקיעים קטנים יותר לפעמים לא משלמים את העמלה הזאת.

סוניה בוגוסלבסקי: זה עניין של הטבות והנחות שבנק נותן, זה עניין של תחרות.

סוניה בוגוסלבסקי: זה תחום מאוד תחרותי.

סוניה בוגוסלבסקי: הבנקים מאוד מעוניינים באנשים שפועלים בניירות ערך.

כרמל שאמה-הכהן: אבל ריבוי העמלות הזה, אולי יש תחרות, אבל לקוח, קשה לו לעשות את התחרות בין הגופים השונים, כי יש עמלת קנייה ומכירה ועכשיו עמלת דמי ניהול, ואיך אתה מחשב.

כרמל שאמה-הכהן: למה הכול לא מתרכז בעמלה אחת – קנייה ומכירה?

סוניה בוגוסלבסקי: להפך – איחדנו פעולות שונות בתוך עמלת ניהול אחת, שהיא נהוגה ומקובלת.

סוניה בוגוסלבסקי: אם לא עמלת ניהול, זה יהיה הקצאת מניות וחלוקת דיבידנד ומתן הודעות ועוד כל מיני פעולות שעוד יותר יקשו על הלקוח.

כרמל שאמה-הכהן: להפך.

כרמל שאמה-הכהן: למה לא קנייה, מכירה וזהו, כמו שיש ברוב העולם?

סוניה בוגוסלבסקי: זה לא נכון.

סוניה בוגוסלבסקי: אני לא יודעת מי אמר שיש את זה ברוב העולם, ועל סמך מה זה נאמר.

כרמל שאמה-הכהן: את אומרת את זה על סמך בדיקה, שזה לא נכון?

סוניה בוגוסלבסקי: אני לא יודעת להגיד לאדוני, זו בדיקה סטטיסטית, אם זה קיים ב-50 אחוז מהעולם או ב-20 אחוז מהעולם.

סוניה בוגוסלבסקי: אני יודעת שבדקנו וראינו את זה כשירות שקיים.

סוניה בוגוסלבסקי: גם יש פסק דין של בית משפט מחוזי, שהכיר בכך שמדובר בשירות עצמאי ונפרד, ועדה בין-משרדית הכירה בכך שמדובר בשירות עצמאי שטעון הסדרה, כי הוא גם לא חייב להינתן בגוף אחד.

סוניה בוגוסלבסקי: זה מוכר כשירות.

סוניה בוגוסלבסקי: האם הם יגבו בגין זה עמלות, באיזה שיעור – זה החלטה שלהם.

סוניה בוגוסלבסקי: זה תחום יחסית תחרותי, יש שונות גבוהה גם בין התאגידים הבנקאיים לבין עצמם וגם יש הצעות – אני מבינה, לפי הממ"מ – מאוד מפתות מחוץ למערכת הבנקאית, ולא מאוד מורכב להשוות את זה – זה בסך הכול שתי עמלות, ולקוחות בהחלט יכולים לעשות את ההשוואה הזאת.

סוניה בוגוסלבסקי: זה בדרך כלל לקוחות שהם קצת יותר מתמצאים, זה לא לקוחות של שירותי עובר ושב.

סוניה בוגוסלבסקי: הם יכולים לבחור את החלופות היותר זולות.

כרמל שאמה-הכהן: גם אם קניתי קרן נאמנות של אג"חים, משהו מאוד סולידי, גם לא בטוח שאני משקיע כזה מתוחכם, פשוט השקעתי במשהו יותר נזיל, אבל עדיין מאוד סולידי, אני לא פעיל מאוד, אני לא מכיר את המטריה לעומק, והעמלה היא בשיעור של בין רבע לחצי אחוז, זה גם פוגע מאוד בתשואה שלי.

דורית מרקוביץ: לא משלמים קנייה-מכירה בקרן נאמנות; רק דמי ניהול פיקדון לבנק, אז זה רק עמלה אחת.

כרמל שאמה-הכהן: אתם בטוחים במה שאתם אומרים?

דורית מרקוביץ: כן.

דורית מרקוביץ: השיעורים שנקבת לא כל כך מדויקים; לפי הנתונים שבידי, השיעורים נעים מ-0.15 ל-0.2 – המרבי.

דורית מרקוביץ: אני לא יכולה להעריך בממוצע את שיעור ההנחה, אבל בנקים מעניקים הנחות על השיעורים האלה.

דורית מרקוביץ: אלה שיעורים תעריפיים.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

רונן רגב כביר: אם מסתכלים על התמונה שמתאר הממ"מ, בפשטות, יש פה שירות שיש לו תחליף מאוד ברור, מאוד סביר, זול מהותית בבתי השקעות, ומצד שני, אנחנו רואים מגמה הפוכה, שבה יותר ויותר מהפעילות נעשית דווקא דרך הבנקים.

רונן רגב כביר: אלה שני דברים שנעשים אחד ליד השני, וקשה למצוא דרך להסביר תופעה כזאת פרט לבעיה תחרותית.

רונן רגב כביר: בשורה התחתונה, זה המצב – יש פה לבנקים כוח מאוד גדול כמשווק המרכזי בישראל של שירותים פיננסיים, ועל פניו נראה שהוא אכן משתמש בכוח הזה – לא כביקורת או האשמה – הוא מוכר שירותים, הוא עושה זאת טוב, ולמרות שיש תחליפים זולים, עדיין הרוב המכריע של הציבור נמצא אצלו.

רונן רגב כביר: זו בעיה שצריך לטפל בה.

רונן רגב כביר: זה דומה למצב שהיה בעבר בנושא של ביטוח אגב משכנתא - היו ביטוחים מאוד יקרים דרך הבנקים, ונעשו תהליכים – חלקם היו רגולטוריים, חלקם היו שיווקיים – שיצרו מציאות אחרת.

רונן רגב כביר: כיום המציאות היא אחרת, וכיום גם הבנקים, כאשר המשווקים הרבה יותר מושפעים מרמות המחירים של המתחרים החיצוניים שלהם.

רונן רגב כביר: בלי קשר לשאלה, האם עמלה אחת או שתיים בנפרד, שאנחנו לא נכנסים אליה, ולצורך העניין, מקובלת עלינו ההבחנה שהפיקוח על הבנקים עשה ומצא שסביר וניתן לעשות הבחנה כזאת, אנחנו גם מסכימים שלהשוות שתי עמלות זה משהו אפשרי, אבל בשורה התחתונה יש פה בעיית תחרות, שצריך לטפל בה, אם זה באמצעות חובות גילוי ללקוח על האלטרנטיבות שיש לו, אם זה באמצעות מערכת השוואה משותפת של עמלות, כולל התחליפים החיצוניים.

רונן רגב כביר: בנק ישראל, למשל, התחיל לייצר השוואות – אני לא יודע עד כמה יש להן נראות ועד כמה נכנסים אליהן ועושים בהן שימוש, אבל אפשר לייצר הרחבה שלהן בצורה אפקטיבית, ולהכניס לתודעת הציבור את התחליפים, אבל בשורה התחתונה ברור שאם בתי ההשקעות, שהם קטנים יותר, הם יותר חשופים לסיכונים פיננסיים מהבנקים, בהגדרה – לא גוף שמתמחה בסיכונים פיננסיים כמו בנק, ועדיין הם מסוגלים לתת עמלה הרבה יותר זולה, שהיא לא מס על גודל התיק, אז כנראה שאפשר אפילו בישראל לעשות את זה, ולחסוך הרבה כסף לאנשים.

רונן רגב כביר: נכון שמדובר בחלק מהאוכלוסייה שיחסית יותר מודע, יחסית יותר מתמקח, אבל הדגש הוא על "יחסית", וחלק גדול מהאנשים שיש להם כיום נכסים בניירות ערך לא מספיק מודעים, משלמים את עמלות התעריף, לא יודעים את היכולת שלהם להתמקח, לא יודעים שאפילו לפעמים אם הם מרימים טלפון לבנק ואומרים: תגיד לי – וזה משהו שקרה לי – מה עמלת ניירות ערך שאני משלם, הוא היה קצת נבוך, ומסר לי את האחוז, ואחרי חצי שעה התקשר מיוזמתו, הפקיד, ואמר: החלטנו שאנחנו נותנים לך הנחה.

רונן רגב כביר: אפילו לא ביקשתי, רק אמרתי שאני רוצה לבדוק.

רונן רגב כביר: אז חלק גדול מהערך שהבנקים יוצרים פה הוא על חוסר המודעות של הציבור, וזה, לדעתנו, לב העניין, כי יש פה תחליף, הוא זול יותר, והוא לא בשימוש, להפך; הנתח שלו רק הולך ופוחת, לפי הנתונים שמציג פה הממ"מ.

כרמל שאמה-הכהן: לרוב האנשים נוח להיות במקום אחד.

רונן רגב כביר: נכון.

רונן רגב כביר: יש פה כוח מאוד גדול לבנקים כסופרמרקט של השירותים הפיננסיים.

רונן רגב כביר: היה כוח מאוד גדול לבנקים כערוץ המשווק של משכנתאות, ועובדה שכשעושים פעולה ממוקדת, גם בצד הרגולטורי של ההפרדה, של מה אני משווק כך ומה אחרת, וגם בצד של כניסה שיווקית ותחילת פרסומים של התחליפים בצורה יותר אפקטיבית וממוקדת, זה משפיע, זה משנה שוק, כי השוק של ביטוחים אגב משכנתא השתנה.

טיבי רבינוביץ: אבל יש אופציה נוספת, שהאלטרנטיבות לא מנצלות את כל הכוח שלהן, נניח, הגופים המוסדיים או בתי ההשקעות, כי הם לא מעוניינים לקבל לקוחות יותר חלשים, כי זה לא מביא להם הכנסה מספיק טובה.

טיבי רבינוביץ: זאת אופציה בעיניך?

רונן רגב כביר: כן, אבל לא כל כך מתיישבת עם העובדה שאתם גובים עמלת שיעור, והם גובים עמלה פלאט.

רונן רגב כביר: עמלה פלאט פחות תופסת טרמפ על הלקוחות הגדולים.

טיבי רבינוביץ: בסופו של דבר יכול להיות שבתי ההשקעות הולכים על הלקוחות היותר מבוססים, שמכניסים להם יותר כסף באופן מחזורי, והלקוחות האחרים, הבנקים נותנים שירות לכל הלקוחות.

טיבי רבינוביץ: זאת אופציה?

רונן רגב כביר: לא.

טיבי רבינוביץ: זאת עובדה.

סוניה בוגוסלבסקי: כשהתכוננו לדיון הזה, ניסינו לחפש את תעריפוני העמלות של בתי השקעות באינטרנט.

סוניה בוגוסלבסקי: היה מאוד קשה למצוא את זה.

סוניה בוגוסלבסקי: הבנקים מפרסמים תעריפון עמלות באתר האינטרנט שלהם באופן בולט, וגם הפיקוח על הבנקים מפרסם השוואה של עמלות בניירות ערך גם בתחומים אחרים באתר האינטרנט שלו, ונכנסים לשם אנשים.

סוניה בוגוסלבסקי: היה לנו מאוד קשה להגיע למחירים האלה במתחרים של המערכת הבנקאית.

סוניה בוגוסלבסקי: יכול להיות שגם בכיוון הזה צריך לחשוב.

רונן רגב כביר: לא באתי להאשים, לא את הפיקוח ולא את הבנקים.

סוניה בוגוסלבסקי: אתה מדבר על מודעות.

סוניה בוגוסלבסקי: בין היתר, אם יש להם הצעה כל כך אטרקטיבית, צריך לתת לה פרסום.

עמי צדיק: אולי תוסיפו לאתר שלכם- - -

סוניה בוגוסלבסקי: אנחנו לא מסתמכים עליהם.

רונן רגב כביר: סוניה, אנחנו בעולם הפתיר.

סוניה בוגוסלבסקי: מישהו צריך לפתור את זה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

גולדשלגר: שלום, אני מנכ"ל קרן השתלמות וקופת גמל, ואני רוצה להציג את הפן של קופת הגמל וקרן ההשתלמות ולא לדבר ברמה התיאורטית, כי פה יש מקצוענים טובים ממני ברמה התיאורטית.

גולדשלגר: למשל, הברוקראז', שזה קומיסיון נוסף שלוקחים הבנקים.

כרמל שאמה-הכהן: תסביר לנו מה זה.

גולדשלגר: המכרז של ניירות הערך, שנותנים לך את זה בהיטל נמוך.

גולדשלגר: אצלנו, למשל, מורידים עמלות, והיום אני משלם כקרן השתלמות 0.1 אחוז, כשהם מדברים פה על 0.15, 0.20, אבל זו עלות נוספת שמוטלת על שכירים שחוסכים בקרן השתלמות את קרן ההשתלמות שלהם או את קופת הגמל, והם משלמים עוד מס, שזה 0.1 אחוז על הכסף שהם חוסכים.

גולדשלגר: למה צריך את זה?

גולדשלגר: מצד הבנקים, הם צריכים את זה.

גולדשלגר: יש מספיק עמלת ניהול של הבנקים, והצגת את זה כל כך יפה, למצוא מכנה אחד משותף, שאומרים: זה ייתן לנו במקום X, X פחות אחת, ואז אפשר לצמצם עמלות ולצמצם את כל ההוצאות האלה.

גולדשלגר: גם הפיקוח של הקסטודיאן, כל דבר בפני עצמו זה עמלה.

גולדשלגר: אתה מחבר את זה בסוף השנה, אתה מוסיף 0.1, והבנקים והפיקוח, זה אחרי שחלק הולכים למכרז, ואז הם מציעים עמלות יותר נמוכות כדי שירכשו ויעשו את המכרז דרך ניירות ערך שהם מנפקים, כלומר אם תעשה את זה בנייר ערך של בנק הפועלים, בנק לאומי וכו', אתה תוכל לשלם רק 0.1; אם תעשה את זה לא דרכנו, תשלם 0.15 או 0.2.

גולדשלגר: יש לך פה מין פאזל של מחירים, שאתה צריך על היום לעקוב אחרי זה, וזה קומיסיון – בעברית יפה, זה מס.

גולדשלגר: כך אני קורא לזה.

גולדשלגר: אני מבקש לומר שזה מס כמו הרבה מטלות אחרות שהרגולציה, למשל, מטילה עלינו.

גולדשלגר: אני מאוד מבקש שכל המיסוי הזה, ו- - על כספי השכירים, על כספים אחרים שאנשים חוסכים בזיעת אפם, ואתה מכניס להם.

גולדשלגר: אתה רוצה לשמור על ערך הכסף בקרן ההשתלמות, אתה קונה מניה כזו, מניה אחרת.

גולדשלגר: יש ברוקראז', ואתה משלם חוץ מעמלת ניהול הבנק – אני לא רוצה לחזור לוועדת בכר הישנה, למה שגרמה בהוצאות, אבל זה עוד סוג של הוצאות, שחשבנו בעבר שניפטר מהן, ואפשר לומר, מה זה 0.1?

גולדשלגר: אבל 0.1 בסכומים יותר גדולים לגבי כל פרט שווה כמה מאות שקלים.

גולדשלגר: תכניס את זה – אני לא רוצה לפגוע, וקטונתי מלהתווכח עם הבנקים, אבל תצמצם לנו, אני אומר לפיקוח, לאיגוד הבנקים: תצמצמו לנו עלויות בכל הדברים האלה.

גולדשלגר: כל דבר קטן שיש לך פעולה בניירות ערך כזו או אחרת, שמירה.

גולדשלגר: לא שמירה – עולה לנו כסף.

גולדשלגר: לא אמרתי שהם לא צריכים להרוויח, אני רק אומר - צמצמו לנו את המיסוי הזה, את העמלות האלה.

גולדשלגר: ולא חסר, נגיד, בקרן השתלמות אתה משלם עמלת ניהול.

גולדשלגר: אז יגידו לך: עמלת ניהול לא קשורה לברוקראז', לא קשור לזה, לא קשור לזה.

גולדשלגר: תחבר את כל הדברים האלה יחד, תגיע לסכום מס שלא היית רוצה לשלם אותו על הכסף הפרטי שלך.

גולדשלגר: אני מאוד מבקש - אם היתה הצעת טיוטה, הייתי מביא מספרים יותר מדויקים.

גולדשלגר: כשנתקדם בדיון על העמלות, אני מוכן ומזומן להביא את כל הסוויצ'ים הקטנים של העמלות שאנחנו משלמים בגלל ניירות הערך מההתחלה ועד הסוף.

גולדשלגר: אני לא נכנס לעמלות אחרות, אבל אני אביא גם אותן.

גולדשלגר: אני מייצג את הצד של השכירים פה, שחוסכים שקל אחרי שקל בקרן השתלמות, ואני כבר לא מדבר על קרן פנסיה.

גולדשלגר: למה צריך את זה?

גולדשלגר: ובסכומים של 0.1 אחרי מכרז.

גולדשלגר: לפני מכרז זה, לטעמי, 0.15, 0.2, וזה יורד ל-0.1.

גולדשלגר: ויש עוד כמה עמלות שאנחנו משלמים מסביב על הדברים בסכומים לא גדולים, אבל אם הוועדה תחליט בסופו של דבר לאחד את כל העמלות האלה ולהקטין אותן, יצאנו נשכרים.

גולדשלגר: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

גלי כספרי: דבר ראשון, אני לא יודעת על איזה מגוון עמלות מדובר, כי בסך הכול הלקוחות משלמים עבור ניהול חשבון ניירות ערך שני סוגי עמלות בלבד – עמלות קנייה ומכירה ועמלת דמי ניהול חשבון או פיקדון ניירות ערך, ואני רוצה לפרט מה עומד מאחורי העמלות האלה, נוכל לראות אילו שירותים הבנק נותן.

גלי כספרי: קודם כל, הבנקים נותנים את השירותים שאמנה לכל הלקוחות שלהם שמחזיקים איזשהו חשבון ניירות ערך, בין אם זה סכומים קטנים של אלף, אלפיים, 10,000 שקל, ובין אם זה לקוחות עם תיקים של מיליון שקל ומעלה – כולם מקבלים את כל השירותים האלה מהבנק שלהם.

גלי כספרי: השירותים כאלה כוללים החל מהצגת המידע באופן שוטף, שכל לקוח יכול בכל רגע נתון לראות בערוצים שונים מה יש לו בחשבון ניירות ערך, למיין את זה לפי סוגים, לראות בדיוק את התשואה הנוכחית של התיק, כשמשערכים את שווי ניירות הערך השונים, את מטבעות החוץ, בהנחה שיש גם ניירות ערך זרים בכל רגע נתון, ומראים לו תמונה מלאה באופן שוטף, יום-יומי, ומאפשרים לו לקבל החלטות.

גלי כספרי: מעבר לזה, השירות הזה נותן פעולות שונות שהבנק מבצע עבור הלקוחות בהתאם לאירועים השונים שקורים בחברות שהוא מחזיק את המניות או את האג"חים של החברות, בין אם זה תשלומי ריבית או דיבידנדים או כל אירוע שקורה בחיי החברה.

גלי כספרי: לפעמים יש אירועים שדורשים מהלקוח לקבל החלטה.

גלי כספרי: למשל, חברה מסוימת מבצעת הצעת רכש.

גלי כספרי: מישהו צריך להודיע ללקוח, להסביר לו מה זה אומר, לנסות לעזור לו לקבל החלטה – רוצה להשתתף בה, לא רוצה להשתתף בה.

גלי כספרי: אחרי שהלקוח מחליט מה לעשות עם אותה הצעה, צריך ליישם את ההחלטה הזאת, כן או לא, אם החברה אכן ביצעה הצעת רכש, לדאוג לזכויות הלקוח, שהמניות שלו אכן יירכשו, והוא יקבל את הכסף, וכל הדברים האלה זה פעולות שכלולות באותה עמלה.

גלי כספרי: מעבר לזה, כל נושא המיסוי – הבנקים מחשבים את המס ומנכים אותו.

כרמל שאמה-הכהן: זה צריך לגבות מהמדינה, לדעתי.

גלי כספרי: מאוד יכול להיות.

כרמל שאמה-הכהן: בהיגיון – שירות למדינה.

גלי כספרי: בכל מקרה, הפעולות האלה לא טריוויאליות.

גלי כספרי: לפעמים ללקוחות יש זכאויות, פטורים.

גלי כספרי: את כל הדברים האלה הבנקים עושים.

גלי כספרי: הבנקים עושים אופטימיזציה של תשלום המס של כל לקוח, עושים עבורו קיזוזים, בודקים מה הדרך הכי טובה, כמה הוא יכול לשלם באופן האופטימלי מבחינתו – כל הדברים האלה כלולים באותה עמלה.

גלי כספרי: מעבר לזה, אם לקוח מחזיק בניירות ערך זרים, הבנקים משתמשים בשירותי קסטודיאן זרים.

גלי כספרי: צריך לשלם להם עמלות דמי ניהול ועמלות סוכן ועמלות סליקה, צריך להעביר את הכסף לחו"ל – כל הדברים האלה כלולים באותה עמלה, וכל כל הפעולות האלה דרושות מערכות מחשוב מאוד מתוחכמות.

גלי כספרי: כל הזמן צריך לשדרג אותן.

גלי כספרי: על המערכות האלה יש מערכות גיבוי ומערכות אבטחה ומערכות הצפנה, וכמובן, נעשה ביטוח לכל הפעילות הזו, שאם חלילה נופלת תקלה של טעות אנוש או תקלה טכנית, שהלקוח לא יינזק.

גלי כספרי: כל הדברים האלה כלולים בעמלה הזאת.

גלי כספרי: צריך להבין את זה כשמנסים להצדיק את קיומה של העמלה הזאת.

גלי כספרי: כמובן, עמלות קנייה ומכירה זה פעולה אחרת לגמרי, ואין מקום לחבר ביניהן.

גלי כספרי: עמלות קנייה ומכירה נועדו לכסות את התשלומים – גם כאן

גלי כספרי: הלקוח מתקשר לבנקאי שלו ועושה את זה באופן עצמאי, אבל נאמר, הוא מבקש לעשות פעולה מסוימת, הבנקאי בודק שהלקוח יכול לעשות את הפעולה, שהפעולה הזאת עומדת בתנאי הבורסה מבחינת הגודל, הזמן וכו'.

גלי כספרי: הוא עוקב אחר ביצוע הפעולה, מוודא שהיא נעשתה.

גלי כספרי: לפעמים יש ביצוע חלקי – צריך לוודא עד הסוף, בסוף ליידע את הלקוח, שהפעולה הזו אכן נעשתה, לארגן את העברת התשלומים.

גלי כספרי: גם כאן מערכות מחשוב מאוד מתוחכמות עם כל הגיבוי והאבטחה והכול.

גלי כספרי: הפעולות האלה עולות הרבה כסף.

גלי כספרי: לגבי ההשוואה בין הבנקים לבין גופים אחרים, קצת בעייתי להשוות בין גופים כמו בנקים לגופים המוסדיים.

לאה ורון: אני רוצה לעצור אותך ולהקריא לך קטע מתוך המסמך של מרכז המחקר והמידע: "השירות: הבנקים מספקים ללקוחותיהם במסגרת דמי הניהול שירותים אשר חלק מבתי ההשקעות גובים בגינם עמלה בנפרד, כגון דמי ניהול דיבידנד, דמי ניהול ריבית, אישור בעלות על מניות וכדומה.

לאה ורון: לטענת איגוד הבנקים, הרכיב המכונה דמי טיפול בבתי השקעות אינו מקביל לרכיב של דמי הניהול בבנקים.

לאה ורון: למעשה, דמי הניהול בבנקים מהווים תשלום עבור אוסף של שירותים, שעבור חלק מהם גובים בתי ההשקעות עמלה נוספת".

לאה ורון: אני מבקשת שתתייחסי לגביית העמלה הכפולה – פעם אחת העמלה שגובה הבנק, ופעם שנייה, אמנם התייחסתם להערה של מרכז המחקר והמידע שלנו, ובכל זאת השורה שנשארת זה שחלק גדול מבתי ההשקעות – לדעתי, כולם – גובים על אותם כספים עמלה נפרדת.

לאה ורון: אז פעם אחת אתה משלם בבנק על הניהול- - -

קריאות: לא.

גלי כספרי: אולי הממ"מ יסבירו את זה.

כרמל שאמה-הכהן: לפני כן – הדוגמה של רכישת ניירות ערך בחו"ל היא קיצונית, ולא אליה אנחנו מכוונים, ויש שם עוד עמלות שהבנק מרוויח מהמרת מט"ח, ויש, לדעתי, גם עמלת רכישה, שהיא גבוהה יותר .

כרמל שאמה-הכהן: אבל ניתן את דוגמת הקיצון השנייה - תיק ניירות ערך, שנייר הערך שנמצא בו, המסחר בו הופסק.

כרמל שאמה-הכהן: למה צריך לגבות עליו דמי ניהול?

כרמל שאמה-הכהן: יש גם כאלה שזה שמונה שנים.

גלי כספרי: תיק ניירות ערך שכולל רק מניה אחת, שהמסחר בה הופסק, אני לא יודעים עד כמה שכיחים המקרים האלה.

גלי כספרי: זה מקרה כל כך פינתי – הבנקאים אומרים שיש פטור.

אלה גולן: מה שאני יודעת, שבתעריפון בנק ישראל חייבו אותנו לא לגבות עמלות על ניירות ערך שאינם נסחרים, ואנחנו לא גובים בתעריפון.

אלה גולן: גם הבורסה לניירות ערך, שמהווה מסלקה עבורנו, גם היא גובה סכומים, כיוון שזה היקפים מאוד גדולים, אחוז מאוד נמוך מהתיק, אבל גובה גם דמי ניהול.

כרמל שאמה-הכהן: היא גובה משהו כמו 0.0007 אחוז, שזה אומר 70 אגורות על כל 100 אלף ₪.

כרמל שאמה-הכהן: לא הייתי מזמין אתכם לפה גם אם הייתם גובים פי ארבעה.

גלי כספרי: לא גובים עמלה על ניירות ערך שהמסחר בהם הופסק.

גלי כספרי: חשוב לי לענות למה שלאה אמרה.

גלי כספרי: דווקא הנקודה שהעלית היא בדיוק הנקודה שאני דיברתי עליה.

גלי כספרי: הלקוחות של הבנקים, משלמים להם את כל הפעולות שאני אמרתי, וזה רשימה שעוד קיצרתי אותה.

גלי כספרי: על כל הפעולות האלה הלקוחות משלמים רק עמלה אחת, בניגוד לבתי השקעות, שבנוסף לעמלה שבכל בית השקעות - גם אנחנו התקשינו למצוא תעריפונים שלהם; אלה שהצלחנו, כל בית השקעות, יש לזה שם אחר, אבל נאמר, המקבילה של דמי הניהול, בנוסף לעמלה הזאת הלקוח משלם עוד עמלות, למשל, כשחברה מחלקת דיבידנד, והלקוח זכאי לו, הוא צריך לשלם עליה עמלה.

גלי כספרי: כשאג"ח מסוים משלם ריבית, והלקוח זכאי לקבל תשלום עבור הריבית הזאת, הוא צריך לשלם עוד עמלה.

גלי כספרי: הוא לא תמיד מודע לזה כשהוא פותח את החשבון.

גלי כספרי: או טיפול בתביעה ייצוגית, שהבנקים עושים את זה עבור הלקוחות - בתעריפון מסוים אני רואה שזה עולה 250 שקל ללקוח, בבתי השקעות.

גלי כספרי: דווקא בתי השקעות – חלקם, אני לא יכולה לומר פה משהו גורף, כי לא יכולתי לבדוק את זה, אבל דווקא שם יש עוד עמלות שנגבות על הדרך מהלקוחות, ובבנקים, הלקוח יודע שהוא משלם רק את עמלת דמי הניהול.

עמי צדיק: אם לא מחולק, הוא לא משלם.

עמי צדיק: אצלכם הוא משלם בכל מקרה.

גלי כספרי: הוא משלם דמי ניהול שכוללים את הכול.

לאה ורון: וגם את הכספים שהבנק מעביר לקרנות, שהוא משקיע בקרנות.

לאה ורון: יש לי תיק השקעות בבנק, אני משלמת דמי ניהול על כל הסכום שיש לי בתיק ההשקעות.

לאה ורון: חלק מהסכום שמצוי בתיק ההשקעות שלי מועבר לקרנות השונות.

לאה ורון: אני משלמת פעם אחת לקרנות ופעם אחת לבנק.

גלי כספרי: לא.

כרמל שאמה-הכהן: קרנות לא גובות דמי ניהול?

גלי כספרי: זה ודאי.

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שהיא התכוונה.

קריאה: הקרן מנהלת את זה.

לאה ורון: אז למה הבנק גובה ממני דמי ניהול?

לאה ורון: תמורת מה?

לאה ורון: הרי זה לא דמי ניהול.

לאה ורון: הבנקים לא באמת מנהלים את הכספים האלה; הם מעבירים אותם לקרנות, שהן מנהלות אותם.

גלי כספרי: למשל, אם מנהל הקרן החליט לעשות שינוי בקרן הנאמנות שלך, ומחליט במקום להשקיע X אחוז במניות, הוא מגדיל את ההשקעה שלו במניות.

גלי כספרי: הבנק יודיע לך על זה, יחד אתך יחליט אם נכון לך להשקיע בקרן הזאת.

לאה ורון: יש לי מחלוקת גדולה על היחד אתי ועל הייעוץ שמותר ואסור לבנקים לתת וכו'.

עמי צדיק: לגבי משלוח הודעות ללקוחות, בכל מה שקשור לפעילות בשוק ההון – אותה עמלה שאתם גובים בגינה- - -

כרמל שאמה-הכהן: לא קנייה ומכירה; בין לבין.

עמי צדיק: על פעילות שוטפת בכל רבעון.

עמי צדיק: מה ההוצאה של חמשת הבנקים בנושא הזה של משלוח הודעות ללקוחות שלהם?

גלי כספרי: אין לי הנתון הזה.

עמי צדיק: מה כל הוצאות המחשוב של הבנק, שקשורות לשוק ההון?

גלי כספרי: אין לי הנתון הזה.

גלי כספרי: אי-אפשר לבודד את מכלול הפעולות לסיגמנטים, ולומר: שורות הקוד עולות X, וההצפנה והאבטחה והגיבוי עולות Y; יש כוח אדם ויש הכשרת אנשים ויש כל האנשים שעובדים בסניפים, שעובדים מול הלקוחות.

גלי כספרי: אני לא יודעת אם אנחנו יכולים לבודד את כל העלויות האלה ולחבר אותן יחד - זה לא נשמע לי מעשי.

גלי כספרי: ציון הפעולות האלה היה כדי להדגים מה עומד מאחורי העמלה הפשוטה הזאת, שנקראת דמי ניהול חשבון ניירות ערך.

עמי צדיק: השאלה, מה הרווח של הבנקים בתחום הזה – מה ההכנסה ביחס להוצאה בתחום הספציפי הזה, בעמלה הזאת.

גלי כספרי: אני לא יודעת מה הרווח של הבנקים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל בהחלט את יכולה לבדוק.

גלי כספרי: זה בטח לא נתונים שהבנקים מפרסמים או מחויבים לפרסם.

גלי כספרי: אני מניחה שזה נתונים סודיים, מסחריים, של כל בנק ובנק.

גלי כספרי: אני לא יודעת איך אפשר להגיע לנתונים.

כרמל שאמה-הכהן: אולי פה אף אחד לא הוכיח שהעמלה הזאת נגבית על שום דבר, שכך היו חלק מהטענות שהופנו לוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: נטל ההוכחה הזה לא הורם באופן מלא, אבל עדיין, כשאני רואה שהבורסה גובה 0.0007 עבור דמי ניהול- - -

גלי כספרי: אבל התשלום לבורסה – אפילו לא הזכרתי את זה כאן.

גלי כספרי: אני מסכימה אתך.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זה אותו סעיף, זה דמי ניהול עבור ניירות ערך.

גלי כספרי: התשלומים לבורסה - אפילו לא ציינתי אותם, למרות שעבור כל תיק כזה הבנק מעביר כסף לבורסה.

כרמל שאמה-הכהן: הבנקים גובים כמעט פי שלושים.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא אותן פעולות?

גלי כספרי: לא.

גלי כספרי: הבורסה זה משהו אחר.

גלי כספרי: אפילו לא ציינתי את זה כהוצאה של הבנק.

עמי צדיק: זה חלק מההוצאות שלכם, כן ציינתם.

גלי כספרי: ודאי שכן, אבל לא טענתי:

גלי כספרי: הבורסה גובה כסף, ולכן הבנקים גובים את העמלה הזאת.

גלי כספרי: מכלול השירותים שהבנק נותן, הוא נותן את זה לכל לקוח, גם לקוח שיש לו יחסית תיק מאוד קטן.

גלי כספרי: העמלה שדווקא בבנקים, כפי שקבע בנק ישראל, נקבעת כאחוז מהתיק, זו בדיוק העמלה שמאפשרת ללקוח קטן לשלם פחות מאשר לקוח גדול – זאת בניגוד לעמלה שנקבעת במקומות אחרים כשיעור קבוע – לקוח קטן, לקוח גדול, כולם משלמים אותו דבר, מישהו עלול לסבסד את השני.

גלי כספרי: דווקא בבנקים במקרה הזה העמלה נקבעת כשיעור מהתיק, כי ההוצאות- - -

לאה ורון: אבל שמענו מבנק ישראל שהבנק נותן הנחות ללקוחות מסוימים.

סוניה בוגוסלבסקי: גם למשקי בית.

רונן רגב כביר: יש עמלת שיעור עם מינימום, והמינימום הזה יותר יקר מהפלאט שנמצא בבתי ההשקעות.

גלי כספרי: הפלאט יותר נמוך.

רונן רגב כביר: לא נכון – תסתכלו על הנתונים.

רונן רגב כביר: לוח 5: סכום מזערי לתיק לעומת דמי טיפול בחודש- - -

עמי צדיק: כלומר בכל רבעון לקוח ישלם לפחות 32 שקלים - זה המינימום ללקוח, גם אם יש לו רק מניה אחת, שהערך שלה הוא אלף שקלים, למשל.

עמי צדיק: בכל רבעון לקוח משלם לפחות 32 שקלים בממוצע בחמשת הבנקים, זה מה שאמר רונן – שזה הרבה יותר, תלוי בתיק.

עמי צדיק: בתיק קטן זה באחוזים הרבה יותר גבוה מ-0.17 אחוז.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר אני משלם דמי ניהול בשנה קרוב לאחוז?

כרמל שאמה-הכהן: דמי הניהול פה זה רבעוני או שנתי?

עמי צדיק: רבעוני.

דורית מרקוביץ: לכל היותר.

כרמל שאמה-הכהן: זה אומר שיש גם מי שמשלם את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אני בטוח שזה לא אחוז ולא 5 אחוז מהלקוחות.

סוניה בוגוסלבסקי: בחרת את הבנק הכי יקר- - -

כרמל שאמה-הכהן: הבנק של עובדי המדינה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא משנה איזה בנק.

כרמל שאמה-הכהן: 0.17, כשאני עושה את זה בחישוב שנתי, זה שלושת-רבעי אחוז.

כרמל שאמה-הכהן: אם יש לי קרן נאמנות שקלית, אכלתם לי את הצורה רק בדמי ניהול.

כרמל שאמה-הכהן: מה עשינו בזה?

כרמל שאמה-הכהן: אני לוקח את זה ממדיניות המסים האחרת של מדינת ישראל – מס מחזור הוא מס רע.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו משתדלים להתרחק ממנו.

כרמל שאמה-הכהן: לפעמים פה זה יוצא מס על כלום, כלומר קניתי, מכרתי בסוף השנה, לא באיזה נייר ערך מתוחכם, מאיפה זה בא?

סוניה בוגוסלבסקי: יש שונות מאוד גבוהה גם בתוך המערכת הבנקאית וגם מחוצה לה.

סוניה בוגוסלבסקי: אדוני לוקח דוגמה קיצונית של לקוח שמחזיק בנייר אחד ולא עושה בו שום- - -

כרמל שאמה-הכהן: גם כמה ניירות.

כרמל שאמה-הכהן: קרן נאמנות אנשים לא קונים ומוכרים כל יום.

סוניה בוגוסלבסקי: קודם כל, יש שונות גדולה מאוד במערכת הבנקאית, היא מגיעה קרוב ל-40 אחוז, ואתה יכול ללכת לבנק שייתן לך בשביל התיק הקטן הזה, עם כמה ניירות שאתה מחזיק - אנחנו רואים בנתונים שניתנות הנחות מאוד משמעותיות ללקוחות.

סוניה בוגוסלבסקי: ככל שאתה מנהל את העניינים שלך, אתה יכול לקבל חלופות הרבה יותר זולות גם במערכת הבנקאית, המחירים הם מחירים מרביים, וגם מחוץ למערכת הבנקאית.

סוניה בוגוסלבסקי: הפיקוח על הבנקים מפרסם בתחום שלו את השוואת המחירים.

סוניה בוגוסלבסקי: יכול להיות שרגולטור אחר גם צריך לפרסם את השוואת המחירים בתחום של בתי ההשקעות.

כרמל שאמה-הכהן: אני פונה לבנקים – אין לכם אפשרות לעשות מדרגה לתיקים שהם סולידיים, יחסית פסיביים, שאתם לא נותנים להם יותר מדי שירותים מהשירותים שציינתם, שאין שם דיבידנדים וספליטים ושינוי מדיניות והנפקת זכויות וכל הדברים האלה, לעשות שם הנחה?

טיבי רבינוביץ: בסופו של דבר יש שתי שאלות שנובעות מהדיון שאתה מציע: שאלה אחת היא בעניין ההצדקה לדמי הניהול, ושאלה נוספת היא לגבי המחיר.

טיבי רבינוביץ: לגבי ההצדקה על דמי הניהול- - -

כרמל שאמה-הכהן: אין לנו מחלוקת גדולה בשאלה הראשונה.

טיבי רבינוביץ: השאלה הנוספת היא לגבי המחיר, אבל לפני כן אתה צריך להסתכל על סוגייה נוספת – סוגיית האופציות שיש ללקוח.

טיבי רבינוביץ: יש ללקוח היום אופציות בין הבנקים לבתי השקעות- - -

כרמל שאמה-הכהן: זה אופציות על הנייר.

כרמל שאמה-הכהן: בוא נכבד אחד את האינטליגנציה של השני.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא באמת אופציה לכולם, ואדם רוצה להיות עם הבנק שלו, הכסף שלו נמצא ליד העובר ושב, הוא לא צריך לבדוק כל פעם בשני מקומות.

כרמל שאמה-הכהן: יש פה יתרון גדול לבנקים, וזה לא רע.

כרמל שאמה-הכהן: לוועדה הזו אין שום דבר נגד הבנקים.

כרמל שאמה-הכהן: אני גם לא חושב שהבנקים היום זה הבעיה הכי גדולה של הצרכן הישראלי - חברות התקשורת ואחרות עקפו אתכם מזמן והוציאו אתכם מהפוקוס גם של הרגולטור...

כרמל שאמה-הכהן: יש לכם עוד זמן לנוח על זרי הדפנה מהבחינה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מדברים פה על משהו נקודתי.

כרמל שאמה-הכהן: האם לא נכון והאם לא ניתן לעשות הבחנה וליצור מדרגה בין לקוחות שמשלמים דמי ניהול לא פרופורציונלית לשירות שהם מקבלים באופן דרמטי – נתתי לך תיאורים כאלה, ואתה יכול לעשות את ההבחנה הזאת מחשובית בשנייה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר על לקוח שאתם לא נתתם שום הודעה מיוחדת, לא עשית כמעט כלום בין הקנייה למכירה – למה אתה צריך לגבות ממנו, ובסוגים מסוים של ניירות ערך – קרנות נאמנות, דברים כאלה, למה לא תיתן הקלה שהיא גם הגיונית?

טיבי רבינוביץ: מייד אני אענה לך, אבל לפני כן – אם אנחנו מגיעים לנקודת המחיר, אעלה את הסוגייה של התחרות.

טיבי רבינוביץ: נכון שרוב הלקוחות נמצאים בבנקים, אבל זה כי הבנק נותן לו את השירות הזה באופן שבו הגופים שעוסקים בנושא הזה, למשל בתי השקעות, לא כל כך רוצים לתת את השירות לאוכלוסייה הזאת, כי האוכלוסייה הזאת עושה פחות פעילויות, היא מבצעת מסחר- - -

כרמל שאמה-הכהן: זה נכון, אבל בנק נהנה מאותו לקוח קטן-בינוני מהרבה דברים שבית השקעות לא יכול ליהנות ממנו.

כרמל שאמה-הכהן: אוי ואבוי לך אם בתי ההשקעות היו מתחרים על כל סל השירותים שלך, אז אולי היתה תחרות אמיתית בשוק הזה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא בר השוואה.

טיבי רבינוביץ: אני מסכים, אבל עובדתית, בתי ההשקעות לא רצים אחרי הלקוחות האלה.

לאה ורון: אז מה?

טיבי רבינוביץ: כי הם לא מביאים להם הכנסה.

לאה ורון: אם הם לקוחות לא משתלמים לבנקים, אז הבנקים מאיפשהו אחר מפצים את עצמם.

טיבי רבינוביץ: זאת הנחה שהיא לא בהכרח נכונה.

כרמל שאמה-הכהן: יש תופעה מאוד מעניינת – בתי השקעות רצים אחרי הבנקים, היתרה שלו בבנק מגיעה לסכום מסוים.

כרמל שאמה-הכהן: זה גם נקודה לבדיקה, מבחינתכם.

כרמל שאמה-הכהן: אם אני מחזיק פיקדון בבנק של כמה מאות-אלפי שקלים, יום-יומיים אחרי זה אני מקבל טלפון מבנק השקעות, ומציעים לי שירותים.

טיבי רבינוביץ: מה זה אומר?

לאה ורון: שהנתונים דולפים החוצה.

טיבי רבינוביץ: אבל בטח שהם לא דולפים ממני, כי לי אין אינטרס לתת את הלקוח.

טיבי רבינוביץ: אי-אפשר להאשים את הבנקים שמדליפים.

כרמל שאמה-הכהן: לא משנה.

כרמל שאמה-הכהן: אולי זה לא באופן סיסטמטי.

טיבי רבינוביץ: לגבי מה ששאלת, במסמך הממ"מ נבדקו נתוני תעריפון.

טיבי רבינוביץ: בפועל הבנקים, ואם בתעריפון הנתון הוא בממוצע בבנקים הוא 0.7 דמי ניהול, הנתון בפועל במערכת הבנקאית הוא בממוצע 0.25 אחוז דמי ניהול, כלומר הלקוח, ואם אתה כאן- - -

עמי צדיק: התבלבלת בנתונים, לרעתך.

עמי צדיק: זה 0.17.

טיבי רבינוביץ: אני מדבר על שנתי.

טיבי רבינוביץ: בפועל במערכת הבנקאית גובים 0.25, כלומר הלקוח מקבל בבנק, ופה אני מתכנס לשאלה שלך, הוא מקבל גם שירות של בנק וגם מחיר סביר, אם אתה משווה את זה לאלטרנטיבה שיש לו בחוץ, ולא לכולם יש אלטרנטיבה בחוץ, כלומר אם אתה מדבר על ההצדקה לעמלה, הגענו להסכמה שיש הצדקה.

טיבי רבינוביץ: אם אתה מדבר על המחיר, גם אם הבנקים קצת יותר יקרים מבתי השקעות, וגם על זה יש ויכוח, כי אם אתה לוקח את העמלות האחרות שגובים בבתי ההשקעות, אתה מתכנס לאותו מחיר, כלומר גם בשאלת המחיר ההבדל הוא לא משמעותי, אם בכלל, בפועל ולא בתעריפון, אז בסופו של דבר הסוגייה לא כזו דרמטית, כי גם הלקוח הקטן בסופו של דבר לא נפגע, אם הוא בבנק.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: עדיין לא ענית לי על השאלה – אני מאמין שיש לא מעט לקוחות שתיקי ניירות ערך שלהם מאוד פסיביים, שאתם לא עושים כלום בין קנייה למכירה, לבין לקוחות שאתם נותנים שירותים מגוונים בין לבין.

כרמל שאמה-הכהן: קל לכם לבדוק את זה במערכות המתוחכמות שפיתחתם בשנייה ובאפס עלות.

גלי כספרי: התשובה שלי תתחלק לשני חלקים: גם הלקוח שאתה מתאר, שאולי ברגע מסוים משקיע בניירות שלא קורים בהם אירועים דרמטיים, המצב הזה יכול להשתנות.

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה, פר רבעון.

גלי כספרי: ורק אז אספר לו כמה זה עלה לו?

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: מראש הוא רואה את התעריפון.

כרמל שאמה-הכהן: יש דמי ניהול לתיק פסיבי – מה הבעיה?

גלי כספרי: אל"ף, הדברים האלה בין פסיבי לאקטיבי יכולים להיות נזילים ברגע – חברה שעד עכשיו לכאורה לא הוציאה הודעות, מחר בבוקר קורה בה משהו דרמטי, מוציאה הודעות וכו'.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שנתת שירות כזה- - -

גלי כספרי: אז הלקוח רק בדיעבד יידע כמה הוא אמור לשלם.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יודע מראש.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יודע שהוא משלם את המקסימום.

כרמל שאמה-הכהן: לא קיבל שירותים - הוא יקבל הנחה.

גלי כספרי: אז הוא מוזמן לבוא לבנקאי שלו ולבקש הנחה – זה תמיד.

גלי כספרי: אתה מציע כאן ממש מדדים כמותיים.

כרמל שאמה-הכהן: לא מדדים מסובכים –0 או 1.

כרמל שאמה-הכהן: אני כבר לא מתווכח אתך, כמה פעולות נתת לו – אנחנו לא שם עדיין, כלומר כמה פעולות נתת של משלוח הודעות הביתה- - -

גלי כספרי: חלק גדול מהפעולות שתיארתי הן פעולות שקורות בכל תיק לכל לקוח - היכולת שלו לראות בכל רגע נתון את השערוך של התיק שלו, את התשואה לפי פרקי זמן- - -

כרמל שאמה-הכהן: גביתם את זה לפני שהוא יכל לראות – העמלה הזאת, היא לא נולדה אתמול.

גלי כספרי: בין אם הפקיד אמר לו בטלפון, בין אם הוא רואה את זה באינטרנט או באייפון, זה לא משנה – הבנק מספק לו את כל השירותים האלה.

כרמל שאמה-הכהן: הבנק נהנה לא פחות מכל הפלטפורמות האלה, כי הוא עכשיו חוסך כוח אדם – לקוחות כבר לא מתקשרים לשגע את הפקידים.

גלי כספרי: הבנקאים כאן לא יסכימו שכבר לא מתקשרים לפקידים.

גלי כספרי: אולי פחות.

גלי כספרי: הרבה לקוחות עדיין מתקשרים.

גלי כספרי: הרבה פעמים לקוחות שאולי בעיניך הם פסיביים, כי התיק שלהם אינו מאוד גדול ומתוחכם, דווקא הם יכולים להתקשר כל יומיים לסניף, לשאול: כמה בדיוק עכשיו היתרה שלי בחשבון הזה?

גלי כספרי: הבנק לא יגבה מהם יותר כסף כי הם שואלים אותו יותר שאלות.

עמי צדיק: אם אני מקבל הודעות דרך המייל, למה גובים ממני על מכתבים?

עמי צדיק: שיגבו ממני את עלות המייל.

גלי כספרי: לא גובים על מכתבים.

גלי כספרי: הודעות – ודאי, צריך לעדכן אותך, בין אם זה מכתב בדואר, במייל, ב-SMS או בכל אמצעי אחר.

גלי כספרי: אתה לא משלם על כל מכתב.

עמי צדיק: אבל העלות שלכם קטנה יותר.

גלי כספרי: זה לא משנה באיזה ערוץ היידוע נעשה.

גלי כספרי: הבנק מיידע אותך לגבי הפעולות האלה.

גלי כספרי: דווקא העובדה שיש רק שתי עמלות, זה התהליך שאנחנו בשנים האחרונות התכנסנו אליו בכל תחום של הבנקאות – לצמצם את מספר העמלות, לאפשר ללקוח להשוות ביתר קלות בין הבנקים השונים, ובאמת יש תחרות גדולה בין הבנקים בתחום הזה, ודווקא הכיוון שאתה מוביל אליו, אדוני היושב-ראש, יוביל לריבוי עמלות, אם לחוד הוא ישלם על כל אירוע או על כל פעולה.

עמי צדיק: המפקח עשה גם עמלת פקיד ועמלת שירות ישיר, בפעולות העו"ש.

עמי צדיק: למה שלא תעשו את זה גם כאן, למשל?

גלי כספרי: המגמה כאן היא להגדיל את מספר העמלות?

עמי צדיק: לא, שתהיה פה עמלה לאדם שהוא סוחר עצמאי במניות שלו, הכול דרך האינטרנט, הוא לא מתעסק עם הפקיד.

כרמל שאמה-הכהן: אם הייתם מצמצמים את זה לעמלה אחת, לא היה לי שום ויכוח אתכם.

כרמל שאמה-הכהן: תגבו כמה שאתם רוצים על עמלת קנייה-מכירה, שהלקוח יידע שהוא משלם משהו אחד.

גלי כספרי: אבל זה שירותים נפרדים.

גלי כספרי: יש להם עלויות נפרדות.

גלי כספרי: כל לקוח, יש לו אופי פעילות אחר, וכל לקוח משלם לפי מה שהוא עושה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא מה שקורה בדמי ניהול, כי את עדיין גובה דמי ניהול מאדם שיש לו אפס פעילות ניהול- - -

גלי כספרי: לא אפס.

גלי כספרי: הוא רואה מה קורה לו בניירות ערך, הוא יכול לגשת בכל רגע נתון לסניף או לאינטרנט ולראות מה קורה.

גלי כספרי: הבנק מאבטח את המידע, שומר על זכויותיו, מנכה לו מס, נותן לו ייעוץ בשעת הצורך, עושה את כל הפעולות האלה בלי קשר למי זה הלקוח, מה גודלו וכמה פעולות הוא עושה.

רונן רגב כביר: כבוד היושב-ראש, גם בעבר כשדובר מול הבנקים בסוגיית העמלות, וזו סוגייה מאוד פופולרית בוועדת הכלכלה, לאורך יותר מעשור, הסבירו שיש עלויות כאלה ולמה צריך עמלת שורה ולמה פה ולמה צריך שם.

רונן רגב כביר: ועדת הכלכלה היא לא ועדת מחירים לענייני הבנקאות, והיא לא יכולה עכשיו.

רונן רגב כביר: גם אין לה הנתונים והרזולוציות האלה, ואני לא בטוח שהן רלוונטיות.

רונן רגב כביר: אני חושב שהקונטקסט שצריך לזכור הוא, למשל, הממצאים של חקירת הרשות להגבלים עסקיים לגבי כל נושא התמחור של העמלות.

רונן רגב כביר: העמלות בבנקים לא נקבעות לפי קוסט פלוס אלא בהתאם לכוח השוק שלהם מול הלקוחות ומול התחרות האלטרנטיבית, ופה צריך להיות הפוקוס – אם אנחנו מוצאים שיש תחום שבו מצד אחד על הנייר יש תחרות, אבל בפועל היא לא נותנת את הערך, ואם אני לוקח את הדברים של טיבי, צריך לזכור למי היא לא נותנת ערך - לאותם אלה שמשלמים את ה-0.8 בשנה או את ה-0.7 בשנה ולא את ה-0.25 או פחות, כי 0.25 זה הממוצע.

רונן רגב כביר: קודם כל, זה המרחב שאנחנו מדברים עליו, מי שחיים לפי תעריפי הטבלה, והם הכסף הגדול, לעומת מי שיש לו כושר המיקוח ולו רק מעצם העובדה שהוא מתמקח, ויש לזכור את זה.

רונן רגב כביר: יש לעשות פעולה ממוקדת לטפל בעניין הזה.

רונן רגב כביר: למשל, כאשר דובר על הביטוח אגב משכנתא, היה צריך לשחרר כמה חסמים כמו לחייב את הבנקים ליידע על האפשרות לעשות את הביטוח אגב משכנתא מחוץ לבנק.

רונן רגב כביר: זו היתה פעולה רגולטורים חשובה.

רונן רגב כביר: עשו גם הפרדה של השיווק של הביטוח אגב משכנתא בבנק מהפקיד, כדי שיהיה ברור שאתה לא צריך את המוצר הזה לקחת מהפקיד.

רונן רגב כביר: אני לא אומר שאחד לאחד אלה בדיוק הדברים שצריך לעשות פה, אבל זה הכיוון שצריך לטפל בו.

רונן רגב כביר: יש פה כשל תחרות.

רונן רגב כביר: יכול להיות, למשל, שחלק מהטיפול בכשל התחרות זה לעשות קונסולידציה גם של העמלות של בתי ההשקעות ולייצר בסיס השוואה אחד, ולא הגיוני, סוניה, שאצטרך לעבור בין שני רגולטורים כדי לקבל תמונה על שוק.

רונן רגב כביר: לא הגיוני שאצטרך לראות את העמלות על ניירות ערך בבנקים במקום אחד, וללכת למקום אחר.

רונן רגב כביר: אני רוצה להשוות כרגע מוצר תחליפי.

סוניה בוגוסלבסקי: אתה מנסה לתקן באמצעותי את שוק הפיקוח?

רונן רגב כביר: קודם כל, כן – חלק מתפקיד הפיקוח זה לייצר תחרות, ואם צריך את התחרות הזאת לייצר, בין היתר, באמצעות שיתוף פעולה בין רגולטורים בתחום הפיננסי, אז אפשר לעשות את זה, אבל לומר: אנחנו מדברים רק עם בנקים, ואני לא מצליחה למצוא תעריפונים של בתי השקעות, ולכן אני לא יכולה לתת השוואה מלאה שיוצרת תחרות אמיתית- - -

סוניה בוגוסלבסקי: אתה סוג של ארגון צרכנים.

רונן רגב כביר: ארגון שעוסק בצרכנות.

סוניה בוגוסלבסקי: אז תפרסם את כל המחירים, ותקרא לציבור להיות צרכן חכם, לנהל משא ומתן, שאתה יודע שהוא מאוד אפקטיבי בתחום, כי אתה יודע שיש תחרות, ותקרא לציבור לעשות את ההשוואות האלה, תפרסם לו.

רונן רגב כביר: כפי שנאמר פה, יש הסדרות רגולציה וחובות דיווח שצריך לקבוע.

רונן רגב כביר: הסדרות הרגולציה האלה, למשל, יכול להיות שהן קיימות לאו דווקא בבנקים אלא בבתי ההשקעות.

רונן רגב כביר: אנחנו מקיימים דיון בוועדת הכלכלה כרגע ולא בפיקוח על הבנקים, אז חלק מהקונטקסט שהוועדה יכולה לעשות זה שאולי צריך לייצר שיתוף פעולה עם מספר רגולטורים כדי לייצר את התחרות הזאת.

רונן רגב כביר: מעבר לזה, כמו שהיה בתחום הביטוח אגב משכנתא, גם פה יכולים להיות חסמים שמתבררים לאורך הדרך, למשל, שלקוח חושש, שאם הוא יעביר את תיק הנכסים שלו לבית השקעות, זה יפגע ביכולת שלו להשתמש בבטוחות לאשראי ועוד כהנה וכהנה, ואלה כן דברים שהם בתחום הטיפול שלכם, נכון?

רונן רגב כביר: כלומר אני אגיד: אני רוצה לשים את הכסף שלי בבית השקעות, ואז יגידו לי בדרך כזו או אחרת: כן, אבל אז האשראי שאתה יכול לקבל מהבנק יורד, כי זה בטוחה יותר טובה, פחות טובה.

רונן רגב כביר: זה יכול להיות חסם?

סוניה בוגוסלבסקי: אני לא מבינה את מה שאתה אומר.

סוניה בוגוסלבסקי: אתה יכול לנהל תיק ניירות ערך בבית השקעות ואולי לשעבד אותו לטובת מי שאתה רוצה.

רונן רגב כביר: אני מדבר על מסר שאני כלקוח שלא עובד בפיקוח על הבנקים אקבל מפקיד בנקאי.

רונן רגב כביר: יכול להיות?

רונן רגב כביר: את יודעת שזה קורה?

כרמל שאמה-הכהן: ברור שאתה מעדיף להיות לקוח גדול יותר בבנק.

כרמל שאמה-הכהן: לבית השקעות אין אפשרות לייצר לך את הפלטפורמה הזאת.

סוניה בוגוסלבסקי: בתי השקעות מתחרים במערכת הבנקאית בתחום הזה בהצלחה לא מבוטלת.

סוניה בוגוסלבסקי: אם תעבור היום, תשאל את החברים שלך, איפה הם מנהלים תיקי ניירות ערך, תמצא כל מיני תשובות.

סוניה בוגוסלבסקי: חלק מעדיפים את זה במערכת הבנקאית וחלק מעדיפים את זה מחוצה לה.

סוניה בוגוסלבסקי: גורמים מקצועיים שעסוקים בנושא מסוים, נוטים לראות את העולם דרך הפריזמה- - -

כרמל שאמה-הכהן: אגב, בתי ההשקעות האלה מפוקחים על-ידכם?

סוניה בוגוסלבסקי: לא.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר גם לקוח ממוצע אומר: בנק, מבחינתי, יותר בטוח, כי הפיקוח על הבנקים שומר על היציבות שלו.

סוניה בוגוסלבסקי: לא, יש להם רגולטור אחר; הם מפוקחים על-ידי אגף שוק ההון.

סוניה בוגוסלבסקי: אני לא בטוחה שהעמלה זה השיקול היחיד שהלקוח מפעיל; יש השיקול שהוא מכיר את הפקידים בסניף, לפעמים אנחנו מגלים אצל לקוחות שלא עוברים, כי החניה נוחה להם.

סוניה בוגוסלבסקי: לאנשים יש כל מיני שיקולים, למה הם מעדיפים לקבל שירות שם או כאן.

סוניה בוגוסלבסקי: צריך להשאיר לצרכנים את שיקול הדעת הזה.

רונן רגב כביר: ארגון אמון הציבור, אדוני היושב-ראש, מתחייב להציג לוועדה מתווה שהוא מציע לאיך להתמודד רגולטורים עם הנושא הזה ולשכלל את התחרות, כי די ברור מהדיון שיש פה בעיות.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

טיבי רבינוביץ: אני מבין שבמידה מסוימת הדאגה היא לאוכלוסייה החלשה, שפחות מבינה בתחום.

טיבי רבינוביץ: קודם כל, בניגוד לדבריו של רונן בעניין הערך שיש לשירות הזה ללקוח הקטן יותר, יש ערך, כי לקוח יותר קטן צורך פעילויות ייעוץ מטעם הבנק הרבה יותר מעמיקות מאשר לקוח שמבין בתחום ושמסוגל להיכנס לאינטרנט ולקנות נייר ערך של טבע.

טיבי רבינוביץ: בעניין הזה יכול להיות שהבנק שולח לו פחות הודעות לגבי הדיבידנד שהוא קיבל מטבע, אבל פעולות הייעוץ וההשקעה שצריך היועץ לתת לאותו לקוח, שהוא לקוח יותר חלש בהבנת התחום הזה, פחות מתוחכם, היא בסופו של דבר השקעה גדולה, והלקוח הזה צריך לא רק השגחה מטעם היועץ, אלא צריך התייעצות, והיועץ צריך להשגיח על התיק שלו באופן יותר מעמיק, בניגוד ללקוח שיש לו תיק השקעות יותר מפותח, לכן בסופו של דבר ההשקעה שנותן הבנק בלקוח היותר חלש היא השקעה אולי יותר גבוהה מאשר לקוח מתוחכם שעושה הרבה פעילויות וגם מכניס יותר כסף לבנק.

טיבי רבינוביץ: זו סוגייה אחת.

טיבי רבינוביץ: סוגייה נוספת, אם אתה משווה את המספרים, אתה מגיע למסקנה שאין הבדל משמעותי אם בכלל בין בתי ההשקעות לבין הבנקים, ולכן גם הלקוח הקטן לא נפגע בעניין הזה; הוא גם מקבל ערך משמעותי, והוא גם מקבל מחיר שהוא בסך הכול סביר, כלומר אתה לא יכול להצביע על פערים שמצריכים אותך כרגולטור להתערב בזה, כי ללקוח גם יש אפשרות להשוות עם בתי השקעות, ובסופו של דבר גם יש לו אפשרות לבחון את המחירים של הבנקים, שהם מחירים סבירים לחלוטין.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

וינדזברג: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לעבודה שעשתה הוועדה הבין-ממשלתית בנושא שירותי "קסטודי".

כרמל שאמה-הכהן: מה שם הוועדה?

קריאה: ועדת אלמוג.

וינדזברג: היום הרגולציה בנושא הזה מוכתבת על-ידי הוראות בנק ישראל ומכוח חוקי העזר של הבורסה.

וינדזברג: היא מצאה ש- - - להוסיף על הרגולציה הקיימת ובעיקר בנושא אחזקות ניירות ערך זרים בחו"ל, ואני חושב שהיישומים האלה, שכבר קיימים בבנקים, בעיקר במערכות הבקרה, יוסיפו עלויות במקומות אחרים, שפחות מקפידים על זה.

וינדזברג: אנחנו עד 2001, 2002 החזקנו את תיקי הניירות של ערך - - - בבתי השקעות, שלא היו שם עמלות "קסטודי".

וינדזברג: קיבלנו החלטה לעבור ב-2002 ל"קסטודיאנין", למרות שהעלות שם הרבה יותר גדולה, מתוך חשש לגורל תיקי הלקוחות, והמשבר שהיה לפני שנתיים-שלוש בארצות הברית רק הוכיח את התזה הזאת.

וינדזברג: אני חושב שכל הבנקים הגדולים היום בארץ מחזיקים את התיקים שלהם אצל "קסטודיאנין", וזה עולה הרבה כסף – זה עולה גם דמי ניהול, וגם כל עסקה שאנחנו מעבירים בין ברוקר ל"קסטודיאן" עולה לנו כסף, זה סליקת עסקה.

וינדזברג: לגבי התרחיש, מה קורה ללקוח שקונה נייר שלא קרה כלום – אג"ח בדירוג הביטחונות הכי גבוה והניסיון במשק הישראלי הראה שבשלוש השנים האחרונות גם אג"חים שהיו בדרגכת ביטחון גבוהה עברו תהליכים של הסדרים, ואלה חייבו אותנו להרבה עבודה, בעיקר בנושאי המיסוי.

וינדזברג: כל הסדר כזה הוציא רולינג מהמחלקה המקצועית של מס ההכנסה, שהפך לנו את כל מערכת המיסוי שלנו, וכל הסדר כזה חייב פיתוח מערכת חדשה.

וינדזברג: אלה דברים שעולים כסף.

וינדזברג: נכון שהמחשוב אולי והאנשים שמשתמשים במידע אלקטרוני צורכים פחות כוח אדם, אבל מאחורי המחשוב עומדים בתי תוכנה ענקיים.

וינדזברג: בתי התוכנה של הבנקים הם כמעט הכי גדולים בארץ.

וינדזברג: שצריכים לספק.

וינדזברג: יש לנו גם מערכות בקרה הדדיות שמפקחות אחת על השנייה.

וינדזברג: בנושא "קסטודי" יש לנו בקרה של רואה חשבון חיצוני שמוציא חוות דעת ספציפית על הנושא הזה כל שנה.

וינדזברג: אני לא חושב שתמצאו את הדברים האלה בבתי השקעה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו צריכים לסכם את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: ראשית, בשאלה הראשונה, לי היה חשש שיש פה שאלה של שחור ולבן בצורך בקיום העמלה.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שנכנסנו פה בין לבין, וזה כבר מספק את דעתי, שזה בתחום הסבירות.

כרמל שאמה-הכהן: לשאלת גובה העמלה, עדיין לא הונחה דעתי לגבי הגובה ולגבי האחידות של העמלה, והדבר מקבל משנה תוקף כשאני רואה את דמי הניהול השנתיים שמשלמים חברי המסלקה עבור דמי ניהול, ניירות ערך לבורסה, כלומר מה שמשלמים הבנקים ואחרים, שזה בשיעור של אחד חלקי 30 כמעט מהשיעור שמשלמים הצרכנים של הבנקים.

כרמל שאמה-הכהן: היינו שמחים מהבנקים את הנתונים עבור כמות ההודעות שאתם שולחים כדי שתנוח דעתנו, ועלויות ישירות עבור טיפול בדמי ניירות ערך, כי הסכום של כמעט מיליארד ₪ שמשלמים לקוחות הבנקים עבור הסעיף הזה נשמע על פניו סכום גדול יתר על המידה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, הישיבה נעולה.