ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 345, 2011-02-28 13:00

דוד אזולאי: צהריים טובים לכולם.

דוד אזולאי: אני פותח את דיוני ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: הנושא שעומד על סדר היום הוא רישיונות כלי ירייה לתושבי מדינת ישראל בכלל, ולתושבי איו"ש בפרט.

דוד אזולאי: אני רוצה לקדם בברכה את מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים שהצטרף לדיון.

דוד אזולאי: השר היה אמור להשתתף בדיון, אבל אני מבין שבשל סיבות לא צפויות שראש הממשלה זימן אותו הוא לא יכול להשתתף איתנו בדיון הזה.

דוד אזולאי: המנכ"ל נמצא איתנו, ואני מברך על כך.

דוד אזולאי: למנכ"ל יש ניסיון, הוא מכיר את הנושא עוד מתקופת היותו ממונה על רישוי כלי ירייה במשרד הפנים.

דוד אזולאי: לכן אני שמח שהוא נמצא פה.

דוד אזולאי: בעקבות העברת הסמכויות ממשרד הפנים למשרד לביטחון פנים ביקשנו לקיים דיון נוסף בנושא רישוי כלי ירייה באזור יהודה ושומרון.

דוד אזולאי: אנחנו קיימנו כמה וכמה דיונים, ובין היתר הובטח שיהיו תבחינים חדשים, ייקבעו קריטריונים חדשים בהתחשב בעובדה שתושבי יהודה ושומרון זכאים לקבלת הנשק הזה, אבל במשך הזמן היו עיכובים.

דוד אזולאי: אני אסביר למה אני מתכוון: הובטח שיהיה שינוי תבחינים.

דוד אזולאי: אחד הדברים שקרו הוא שמי שמשתתף בהפגנה באופן אוטומטי לא יכול לקבל נשק.

דוד אזולאי: אנחנו מכירים את הסיפור של יצחק איימס, ה' יקום דמו, ששילם מחיר כבד בחייו מפני שהנושא היה בבדיקה.

דוד אזולאי: אם היו מזדרזים קצת בכל הנושא הזה יכול להיות שהוא יכול היה לפחות להגן על עצמו.

דוד אזולאי: דבר נוסף שצריך לקחת בחשבון הוא שהחשש שעלה כאן באחד הדיונים שהיות שאנשי יהודה ושומרון מקבלים רישיון במסגרת מקום המגורים שלהם יש כאלה שינצלו את זה ויעשו מגורים פיקטיביים ובזכות זה גם הם יקבלו.

דוד אזולאי: בעניין הזה בהחלט צריך להחמיר.

דוד אזולאי: אבל אחד הדברים שדיברנו עליהם בדיונים הקודמים הוא שמי שמגיש השגה לוקח זמן רב עד שהוא מקבל תשובה.

דוד אזולאי: בעניין הזה כולם מודים – גם השר שהשתתף בדיון אמר – שזה לא צריך לקחת כל כך הרבה זמן.

דוד אזולאי: גם אם הוא לא מקבל תשובה זה נמשך הרבה זמן, ובעצם אין שום סנקציה כנגד אלה שמעכבים את התשובה.

דוד אזולאי: אלה הדברים שאנחנו מבקשים לעמוד עליהם בדיון הזה.

דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, אתה רוצה קודם כול לשמוע את החברים או אתה רוצה להגיד משהו?

יעקב גנות: תודה רבה על הברכות.

יעקב גנות: החל ממחר בבוקר, על-פי החלטת הממשלה, אגף כלי ירייה עוברים פורמלית למשרד לביטחון הפנים.

יעקב גנות: נכון, הם לא זרים לי כראש מנהל אוכלוסין בזמנו.

יעקב גנות: האגף היה חלק אינטגרלי מהגף, כפי שהמשיכו לשרת או לעבוד במסגרת רשות ההגירה, אבל לכולנו ברור שהמקום הטבעי שלהם, יחד עם משטרת ישראל זה במשרד לביטחון הפנים.

יעקב גנות: אני רוצה לאחל להם מפה הצלחה במעבר, ולנו – עבודה פורייה יחד איתם.

יעקב גנות: אני מבקש, אדוני, שעמית, ראש אגף כלי ירייה- -

דוד אזולאי: עמית עבר למשרד לביטחון פנים?

יעקב גנות: בכבוד רב הוא עבר יחד עם כל האגף שלו, והחל ממחר הוא חלק אינטגרלי מהנהלת המשרד לביטחון פנים.

יעקב כץ: חלק אינטגרלי מאיסור על יהודים לקבל נשק.

יעקב גנות: לא אמרתי.

יעקב כץ: אני אמרתי.

יעקב כץ: תדבר, אז אני אגיד.

יעקב גנות: עמית, בבקשה, ואחר כך נציג משטרת ישראל, ראש חטיבת האבטחה יגיד בכמה משפטים את עמדתם של - - -

דוד אזולאי: בבקשה.

דוד אזולאי: אתה מכיר פה את הדיונים; השתתפת איתנו בכל הדיונים כמעט.

יעקב יעקב עמית: שלום לכולם.

יעקב יעקב עמית: למעשה, כשהיינו במשרד הפנים גיבשנו תבחינים מסוימים שאותם העלינו לשר הפנים.

יעקב יעקב עמית: כיוון שאנחנו עוברים, ואכן ממחר נהיה שייכים למשרד לביטחון הפנים, השר העדיף שכל הדיון הזה ייעשה במסגרת המשרד לביטחון הפנים, ואני מניח שבמשרד לביטחון הפנים זה ייעשה, ובהקדם, במטרה לבחון את התבחינים מחדש, לראות אם יש משהו לשנות או להשאיר אותם כמו שהם, ועם זה אנחנו, כנראה, ניישם את הדברים בשטח.

יעקב יעקב עמית: מבחינת התבחינים אני רוצה להדגיש שלגבי תושבי יו"ש היה בעבר, ואני מניח שגם בהמשך –התבחין לקבלת כלי ירייה מבחינת משרד הפנים, ואני מניח שנפעל כך גם בהמשך הוא שאדם שתושבותו באזור יו"ש היא מ-2002 עונה לתבחינים וזכאי לקבל כלי ירייה, כשזה מותנה בכמה דברים שאנחנו עושים את זה לגבי כל התושבים: ראשית, בדיקה שאדם בריא בנפשו לקבל כלי נשק ושנית, שאין לאדם מניעה משטרתית לקבל כלי נשק.

יעקב יעקב עמית: אם הוא עונה על שני הדברים האלה עקרונית הוא מקבל כלי ירייה ומחדשים לו כל זמן שאין לגביו שום בעיות בריאותיות או משטרתיות, כמעט אוטומטית.

יעקב יעקב עמית: הבעיה היא לגבי אנשים שיש להם בעיות מסוימות, ולכן נשלל מהם הרישיון- -

יעקב כץ: או שנשללו מהם החיים כי ירו בהם ולא הייתה להם אפשרות להגן על עצמם.

יעקב כץ: הם אפילו לא יכולים לבוא ולהתלונן כי הם כבר מתים.

יעקב מרגי: על זה אני לא יכול להגיב.

יעקב מרגי: אני מדבר על כך שיש מקרים שגורמים בריאותיים או משטרתיים דורשים את ביטול הרישיון בגלל בעיה קיימת.

יעקב מרגי: במקרים כאלה אנחנו פועלים לבטל; קודם כול מגישים - - - כלומר אפשרות שאדם יוכל לטעון את טענותיו לפני ששוללים ממנו.

יעקב מרגי: מאפשרים לאדם לטעון את טענותיו, ואם אחרי זה המידע שישנו לא מאפשר להמשיך ולהחזיק בנשק אז אנחנו שוללים ממנו את הרישיון.

יעקב מרגי: על זה יכול אותו אדם להגיש ערר.

יעקב מרגי: אם הערר הוא בעניין בריאות הוא נשלח למנכ"ל משרד הבריאות, ואם זה בעניין משטרתי הוא נשלח למשטרה לתגובה, והוא אמור להידון תוך 45 יום כאשר אז אנחנו אמורים לתת או לא לתת את הרישיון אחרי ערר.

יעקב מרגי: לא צריכה להיות בעיה.

יעקב מרגי: יש בעיות חריגות שלעיתים גוף מסוים מהממליצים לא נותן את התשובה שלו במועד, ובמקרה כזה מתארך הזמן.

דוד אזולאי: כמה זמן לוקח לקבל תשובה?

יעקב מרגי: זה משתנה.

יעקב מרגי: יש מקרים שאנחנו מקבלים תשובה לפעמים בפרק זמן קצר מ-30-20 יום, ויש מקרים שמתארכים יותר כיוון שזה נשאר במשטרה לבדיקה יותר מעמיקה.

יעקב מרגי: במקרים כאלו, לצערי, אנחנו עוברים על 45 יום.

דוד אזולאי: אולי במסגרת הפעלת הסמכויות החדשה והנושא שעבר למשטרה, מן הראוי שתגבילו את התשובה בזמן ותיתנו תשובה ושזה לא יימשך כל כך הרבה זמן כפי שקרה במקרה של יצחק איימס ז"ל.

יעקב מרגי: אני מניח שבמסגרת המעבר שלנו למשרד לביטחון פנים זה יהיה תחת אותה קורת גג, אז המשרד ייתן על זה את הדעת בהחלט.

דוד אזולאי: זאת אחת הטענות המרכזיות שעלו בדיונים הקודמים.

דוד אזולאי: אתה בטח זוכר, יעקב.

דוד אזולאי: שנית, מתי אתם אמורים להגיש את התבחינים החדשים?

יעקב מרגי: לא נקבע זמן.

יעקב מרגי: מבחינתנו זה היה מוכן והעברנו את זה לשר כדי שיאשר אותם.

יעקב מרגי: הוא העדיף שזה יידון במסגרת המשרד לביטחון הפנים.

דוד אזולאי: השאלה אם אדוני יוכל להיות איש בשורה בעניין הזה ולהגיד לנו מתי התבחינים החדשים יוכלו לצאת לדרך.

יעקב גנות: אדוני, מאחר שרק מחר בבוקר הם עוברים לאחריותנו, ואני לא רוצה להתחייב ללא בדיקה, אבל אני מתחייב לעשות בדיקה מהירה ולקיים דיון בראשותו של השר לביטחון הפנים ולהודיע לך את התוצאות.

דוד אזולאי: אני רק רוצה להגיד לך, אדוני, שיעקב עמית מלווה פה את הדיונים ומכיר את הנושא הזה לפני ולפנים, כלומר אין פה חידושים.

דוד אזולאי: אנחנו מבקשים שהתבחינים יוגשו בהקדם כדי שהציבור יידע מהם התבחינים החדשים.

יעקב גנות: סוף החודש זה בסדר?

דוד אזולאי: מצוין.

יעקב גנות: אני מתחייב עד סוף חודש הבא – לא חודש זה - -

דוד אזולאי: סוף החודש הזה זה מחר.

יעקב גנות: בגלל זה אמרתי.

יעקב גנות: עד סוף החודש הבא אחריותו של עמית לדאוג.

יעקב גנות: אנחנו נטפל ועד סוף החודש אדוני יקבל את התוצאה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: אני מברך על הדבר הזה שהוא חשוב מאוד.

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

יעקב כץ: שלום.

יעקב כץ: רציתי קודם כול לברך את יעקב גנות על כניסתו לתפקיד.

יעקב כץ: אנחנו מאחלים לו הצלחה.

יעקב כץ: לצערנו הרב, היום היינו עדים להתנהגות פראית נוספת, מיותרת, אלימה של המשטרה עם מאות שוטרים כנגד אחינו המתיישבים בחוות גלעד, והדבר הזה חוזר ונשנה באופן שיטתי כלפי המתיישבים ביש"ע.

יעקב כץ: על זה, אני מודיע לך, המנכ"ל החדש של המשרד לביטחון הפנים – אין לי ספק שיבוא יום ותהיה על זה ועדת חקירה ממלכתית שתבדוק מי הנחה את המשטרה בשנאתה.

יעקב כץ: אני מתיישב, ואני מתנחל, ואני אומר – בשנאתה – את המתנחלים, את המתיישבים.

יעקב כץ: ההתעללות המתמדת היומיומית, החודשית ורדיפתה – חבר'ה שמשרתים במיטב היחידות של צה"ל.

יעקב כץ: כשאני אומר את זה אני מדבר על ילדיי שמשרתים היום בקבע ביחידות הכי טובות בצה"ל – כשגונבים להם רכוש וגונבים להם- -

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ- - יעקב כץ: אני אומר את הדברים האלה משום שזה הכול חוט שני- -

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ, תרשה לי- -

יעקב כץ: אדוני היושב ראש, חוט שני עובר בין ההתנהגות של המשטרה בתופסה כשבאים רדיקליסטים ואנשים שהולכים ומתעללים בכוונה בחבר'ה שלנו וגונבים את הצאן שלהם, נכנסים עם ערבים לתוך האזורים שלהם, עוצרים את הילדים שלנו- -

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ- -

יעקב כץ: - - לוקחים את כלי הנשק - -

דוד אזולאי: זה לא האנשים- -

יעקב כץ: אתה שואל אותי שאלה, אני אומר דוגמה.

יעקב כץ: אתה תיתן לי להגיד את הדברים שלי?

דוד אזולאי: אני אתן לך להגיד- -

יעקב כץ: אני רוצה לומר את הדברים מדם לבי- -

דוד אזולאי: אני יכול- -

יעקב כץ: אני אראה לך כמה מסרונים אני מקבל מבני שהוא רועה צאן ומשרת כקצין באחת היחידות הכי טובות בצה"ל, שכל יום לוקחים למישהו אחר נשק- -

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ- -

יעקב כץ: כולם זה בני שלד"ג ומטכ"ל והיחידות הכי טובות בצה"ל.

יעקב כץ: בזה המשטרה מתעסקת.

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ, הנושא שעומד על סדר היום הוא רישוי כלי ירייה.

יעקב כץ: רישוי כלי ירייה – לא מדובר ברובוטים, מדובר באנשים- -

דוד אזולאי: רגע, רגע.

יעקב כץ: רישוי כלי ירייה למי?

דוד אזולאי: אין פה מי שיענה לך בנושא.

יעקב כץ: יש פה מי שיענה, אלה שהם עם הדרגות.

יעקב כץ: הם יושבים פה מולנו.

דוד אזולאי: הם לא- -

יעקב כץ: הם מייצגים את אותה משטרה שהיום הייתה בשטח- -

דוד אזולאי: - - -

יעקב כץ: - - - ירתה כדורי גומי- -

דוד אזולאי: אני מצפה ממך, חבר הכנסת כץ, להתייחס לנושא של רישוי כלי ירייה.

יעקב כץ: אני מתייחס לנושא שמשטרת ישראל מתעללת.

יעקב כץ: יש מישהו שנתן הוראה – ואולי יעקב גנות בכניסתו לתפקיד – ציוני ולאומי ואוהב את אחיו ואת אחיותיו – מדובר במאות אלפי אנשים שמרגישים שהם נרמסים.

יעקב כץ: יש הוראה במשטרת ישראל שבמתיישבים ובמתנחלים מתעללים.

יעקב כץ: אני אומר את זה באחריות כמתיישב, כמתנחל, כמי שילדיו משרתים במיטב היחידות של צה"ל.

יעקב כץ: זאת ההרגשה גם אצל אלה שמשרתים היום בצה"ל – במטכ"ל ובשלד"ג שהם באים הביתה שהמשטרה מתעללת בהם.

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ, כשנקיים דיון על הנושא הזה- - -

יעקב כץ: זה לא הדיון- - -

דוד אזולאי: - - - מדבר אל האנשים שלא יכולים לענות לך.

יעקב כץ: אני מדבר על כלי ירייה, משום שאם לוקחים לבחור את כלי הנשק שלו, כי כשבאה חבורה של רדיקליסטים ואנרכיסטים ונכנסים בכוונה לשטחים היהודיים, והדבר הראשון הוא שעוצרים את היהודים ולוקחים את הנשק שלו בלי שום סיבה ומשאירים אותו חשוף, ואחר כך הוא ייהרג על-ידי טרוריסטים – איפה האמת?

יעקב כץ: זה בדיוק כלי הירייה שאתה מדבר עליהם.

יעקב כץ: למה לוקחים את כלי הנשק שלהם?

יעקב כץ: למה אוסרים אותם?

יעקב כץ: למה מחזירים להם אותם אחר כך אחר כבוד אחרי שלושה-ארבעה חודשים ואומרים שהייתה טעות?

יעקב כץ: על זה אני מדבר.

יעקב כץ: לכן אותו איימס נהרג ונרצח, ורבים מאחינו נוסעים בלי כלי נשק משום שהמשטרה, ואלה שיושבים פה ממול שותפים לפשע של התעללות ביהודים, רק מכיוון שהם יהודים.

יעקב כץ: ואני אומר את זה באחריות.

יעקב כץ: צריך לומר את זה.

יעקב כץ: על זה תהיה ועדת חקירה, ויצטרכו לומר מי נתן את ההוראה למשטרת חברון להתעלל ביהודים בצורה כזאת, מי נתן את ההוראה היום לפשוט על חוות גלעד ולירות כדורי גומי בישראלים, חיילים מצטיינים בצה"ל?

יעקב כץ: מי נותן את ההוראות האלה?

יעקב כץ: יש פה השתוללות של המשטרה, שמישהו עומד מאחוריה, וצריך לראות מי עומד מאחוריה.

יעקב כץ: לכן עובר כאן חוט שני של שנאה למתיישבים שהמשטרה היא המוציאה לפועל של הניסיון לדחוף אותנו החוצה מהשטח, את מאות אלפי היהודים.

יעקב כץ: צריך לומר את האמת.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: אתם רוצים להתייחס לנושא רישוי כלי ירייה?

מאיר בן ישי: אני קצין משטרה בכיר.

מאיר בן ישי: אני מנוע מלהגיב.

מאיר בן ישי: אני רוצה לדבר על העררים.

דוד אזולאי: מנוע מלהגיב, ובצדק, זה לא - - -

מאיר בן ישי: אני מנוע מלהגיב על הפשע שהמשטרה עושה.

מאיר בן ישי: אני מנוע מלהגיב.

יעקב גנות: טוב עשית, אדוני.

יעקב כץ: בוועדת החקירה אתה תצטרך להגיב.

דוד אזולאי: בסדר, אם זה נוגע לעניין הוא יגיב, אבל כרגע זה לא- - -

יעקב כץ: תהיה ועדת חקירה, והוא יגיב ועוד יגיב.

יעקב כץ: אף על פי שהוא מחייך עכשיו הוא עוד יגיב.

יעקב כץ: אם נעשו פשעים כלפי יהודים אתה תגיב, ואתה תצטרך להסביר את זה.

יעקב כץ: ותסבירו איך במשך 20 שנה אתם מתעללים בהם.

יעקב כץ: תסבירו את זה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ- -

יעקב כץ: תסבירו את זה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ- -

יעקב כץ: שמעתי, בסדר.

יעקב כץ: אני לא מפריע, היום אני דווקא שקט.

דוד אזולאי: תודה רבה, אני מאוד מודה לך שאתה לא מפריע.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני.

מאיר בן ישי: התבחינים נקבעים על-ידי המשרד לביטחון פנים – ממחר בבוקר אגף רישוי כלי ירייה, תוך שיתוף מלא של המשטרה עם המלצות שלנו ודיון משותף.

מאיר בן ישי: המנכ"ל אמר שעד סוף החודש ייבחנו התבחינים, ואני מניח שזה יתבצע כפי שזה סוכם.

מאיר בן ישי: מי שבבקשה שלו למשרד הפנים לא מאושר לו לקבל נשק רשאי להגיש השגה או ערר.

מאיר בן ישי: על ערר אנחנו מחויבים לענות.

מאיר בן ישי: המשרד לביטחון הפנים אמור לענות ממחר בבוקר תוך 45 יום מיום הגשת הערר.

דוד אזולאי: ואם לא?

מאיר בן ישי: אני מיד אתייחס, אדוני, ברשותך.

מאיר בן ישי: במדינת ישראל ב-2010 טופלו 670 עררים.

מאיר בן ישי: כרגע יש 335 עררים שעומדים על סדר היום.

מאיר בן ישי: באיו"ש בנקודת הזמן הזאת יש שישה עשר עררים שעומדים לדיון.

מאיר בן ישי: בלי להיכנס לשמות העררים שהאנשים מגישים ומבקשים לקבל נשק זה חבר'ה שהואשמו בעבר על עבירות אלימות במשפחה – תקיפת בני זוג; על החזקה ושימוש בסמים; על סחר בסמים, על איומים, על החזקת מכשירי פריצה.

מאיר בן ישי: אני רוצה לומר משהו על 45 יום.

מאיר בן ישי: כמי שאחראי לעניין הזה במשטרה אני יכול לתת המלצה לאגף רישוי כלי ירייה תוך יומיים-שלושה.

מאיר בן ישי: אבל תוך יומיים-שלושה זה אומר שהדיון בעניינו הוא שטחי לחלוטין.

מאיר בן ישי: ברגע שהערר מגיע אליי מהאגף לרישוי במשרד לביטחון הפנים אנחנו יכולים לדון בו רק ברמה הארצית, לראות את הנתונים.

מאיר בן ישי: הנתונים והעובדות לא משתנים, החומרים קיימים במערכות, ותוך יומיים שלושה להגיד, שלילי, ולהעביר את התשובה.

מאיר בן ישי: ואני אעמוד ב-10 ימים, לא ב-45 ימים.

מאיר בן ישי: כדי לשקול לעומק את הנושא אנחנו מעבירים את החומרים לשטח – למחוזות, למרחבים, לתחנות, לרכזי המודיעין, לרכזי החקירות כדי שיבחנו מחדש באמת את החומרים עם המלצה מחודשת ברמה של מפקד מרחב או של סגן מפקד מרחב.

מאיר בן ישי: זה לוקח זמן.

דוד אזולאי: 45 ימים, אדוני, זה זמן סביר?

דוד אזולאי: לאור מה שאמרת כרגע.

מאיר בן ישי: המילה "סביר" היא יחסית לכל מקרה ולעומק הנושאים שיש לדון בהם.

אורית נוקד: צריך לשאול את החמאס אם זה זמן סביר – אם בזמן הזה הם יכולים לירות על הבן אדם או לא.

דוד אזולאי: אתם קבעתם 45 יום, לא אנחנו.

קריאה: החוק קבע את זה.

מאיר בן ישי: החוק קובע 45 ימים.

מאיר בן ישי: אנחנו יכולים להגיד, שאנחנו עושים שינוי חקיקה ולהאריך את זה כדי שיהיה יותר זמן.

מאיר בן ישי: אנחנו לא רוצים.

מאיר בן ישי: אנחנו רוצים להישאר נאמנים לעניין הזה, ובאמת אנחנו בשנה האחרונה משתדלים לצמצם את משך הזמן תוך שיפור כל עבודת המטה אצלנו כדי שבסופו של דבר נדון דיון אמת בערר- -

דוד אזולאי: אין לי בעיה עם זה, ואני איתך.

דוד אזולאי: צריך להיות דיון.

דוד אזולאי: נשק זה לא משחק, זה דבר חשוב.

דוד אזולאי: אין ספק, כל מילה מיותרת בעניין הזה.

דוד אזולאי: אנחנו יודעים כולנו מה החשיבות לתת נשק לאדם שחלילה ישתמש בו שלא לצורכי הגנה עצמית – מיותר לציין את זה.

דוד אזולאי: אבל יחד עם זה, אדוני, אנחנו מכירים את הדיונים האלה – כאשר אדוני קובע 45 יום, זה מקובל עלינו, גם אם תגיד לנו שאתה רוצה יותר, 70 יום.

דוד אזולאי: אבל אנחנו מבקשים שלפחות אחרי הזמן שנקבע, תהיה תשובה.

מאיר בן ישי: אני מקבל את ההערה.

מאיר בן ישי: אנחנו באמת מצמצמים – גם תעדפנו את איו"ש - -

דוד אזולאי: נכון, השר אמר את הדברים האלה.

מאיר בן ישי: - - הרחבנו את מעגל הקצינים הבכירים שעוסקים בעניין הזה כדי לדון ביותר- - - אני רק רוצה לסבר את האוזן: כל תיק כזה זה כזה דבר עבה.

מאיר בן ישי: אם אני יושב ראש הוועדה הזאת אצלנו כדי להמליץ למשרד לביטחון פנים זה דיון עמוק בכל נושא – מה היה, לפני כמה זמן, איך התיק נפתח, נסגר, חוסר ראיות, חוסר עניין.

מאיר בן ישי: לכן אנחנו לא רוצים להאריך את משך הזמן, זה הפתרון הקל, אבל זה לא נכון.

מאיר בן ישי: אנחנו צריכים להתייעל ולתת תשובות אחרי דיון מעמיק בנושא.

מאיר בן ישי: צמצמנו ל-16.

מאיר בן ישי: נתתי רק דוגמות של החבר'ה האלה.

מאיר בן ישי: זה לא פשוט לתת נשק לאדם שמואשם בסחר בסמים או על אלימות במשפחה.

דוד אזולאי: אני לא אומר, חלילה, להקל ראש במתן רישיונות נשק לכאלה אנשים, אבל תסכים איתי, אדוני, שמי שהשתתף בהפגנה – לשלול ממנו רישיון נשק שבעצם בא להגן על חייו- -

מאיר בן ישי: אני אומר בהתחייבות: מי שזרק אבנים או השתתף בהפגנה – לא על זה אנחנו שוללים רישיון נשק.

מאיר בן ישי: אני אומר את זה באחריות, חשוב לי להגיד את העניין הזה.

מאיר בן ישי: עוד משפט אחד: מי שנותן את הנשק הארוך בשטחים זה צה"ל, לא המשטרה ולא אגף רישוי כלי ירייה.

מאיר בן ישי: צריך שזה יהיה ברור.

מאיר בן ישי: יכול להיות שצה"ל לוקח כל כך הרבה נשק מאנשים משיקוליו שלו.

מאיר בן ישי: הריבון הוא צה"ל.

מאיר בן ישי: לכן להאשים את המשטרה בכל פעילות שקורה שם זה לא נכון בשביל הפרוטוקול.

יעקב כץ: המשטרה, המשטרה.

יעקב כץ: רק המשטרה.

יעקב כץ: הכול המשטרה.

יעקב כץ: יש לנו עדויות ותיעודים, וכל הזמן רק מקבלים SMS איך המשטרה - - אגב, איימס נרצח ארבעה חודשים אחרי שהגיש ערר.

יעקב כץ: לא 45 יום – ארבעה חודשים אחרי שהגיש את הערר הוא נרצח.

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ, תאפשר לנו לנהל את הדיון הזה, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני סיים?

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אורית סטרוק, בבקשה.

אורית נוקד: אני מודה ליושב ראש הוועדה על המאמץ שהושקע בכינוס הישיבה החשובה הזאת.

אורית נוקד: יש לי מה להגיד בעניין הנשק.

אורית נוקד: בכל זאת לנוכח האירוע החמור שהיה הבוקר- -

דוד אזולאי: אורית, יש לי בקשה, אני מבקש בכל לשון של בקשה – אני מבין את הכאב, ואני מזדהה- -

אורית נוקד: לא הכאב, לא הכאב.

דוד אזולאי: זה לא הוגן מה שאנחנו עושים פה, זה לא הוגן- -

יעקב כץ: מתעללים בנו.

דוד אזולאי: יושבים פה אנשים עם מדים שהם לא הכתובת לנושא הזה.

יעקב כץ: הם כן הכתובת, אל תגיד שהם לא הכתובת.

יעקב כץ: אל תגן עליהם כל הזמן.

דוד אזולאי: אני לא בא להגן- - -

יעקב כץ: מה אתה מגן?

יעקב כץ: הם יהיו אשמים - - - פשעים נגד העם היהודי.

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ, תרשה לי- -

יעקב כץ: מי שפשע נגד העם היהודי, יואשם.

דוד אזולאי: חבר הכנסת כץ, אני בא להגן עליהם מפני שכרגע הנושא שעומד על הפרק הוא רישוי כלי ירייה.

דוד אזולאי: אתם רוצים לדון על מה שהיה היום- -

יעקב כץ: לא, מה שקורה כל יום.

דוד אזולאי: בסדר, נקיים על זה דיון- -

יעקב כץ: - - שלוקחים כלי נשק לחיילים מצטיינים שבאים להגן על השטח שלהם – לוקחים להם את הנשק ולא מחזירים להם אותו.

יעקב כץ: סתם.

דוד אזולאי: אני מוכן להזמין את האנשים הנוגעים בדבר לדיון, ותבוא ותגיד את הדברים, ואני אתן לך להביע את עצמך.

דוד אזולאי: אבל כרגע זה לא עומד על הפרק.

דוד אזולאי: אורית, אנא ממך.

דוד אזולאי: אלא אם תגידו לי שהנושא הזה לא חשוב בשבילכם.

דוד אזולאי: אם הנושא הזה לא חשוב בואו ננעל את הישיבה ונגמור.

אורית נוקד: אדוני יודע עד כמה נושא של רישוי נשק הוא חשוב לכולנו.

אורית נוקד: מדובר על חיי אדם ממש.

אורית נוקד: יחד עם זה אני לא מדברת פה בכלל על כאב.

אורית נוקד: בהכירי את דני דיין שנמצא פה במיוחד בשביל זה שהוא לא ידבר באריכות.

אורית נוקד: זה לא שאלה של כאב.

אורית נוקד: יש פה תמרור אזעקת אזהרה מפני מקום שהחברה הישראלית לא רוצה להגיע אליו.

אורית נוקד: אני מבקשת שהאזעקה הזאת תישמע בקצרה מפי דני דיין, יושב ראש מועצת יש"ע, ואחר כך אני אדבר על רישוי כלי ירייה.

אורית נוקד: זה הכול.

אורית נוקד: בזמן שאתה מנסה לנטרל אותו הוא כבר היה אומר את זה.

דוד אזולאי: נו, באמת, אני מטריד אותו, סליחה.

אורית נוקד: "לנטרל", לא אמרתי "להטריד".

אורית נוקד: חס ושלום, חלילה.

אורית נוקד: אנחנו אסירי תודה על הוועדה הזאת.

דוד אזולאי: דני, יש פה חברי כנסת.

דוד אזולאי: יש פרוצדורה להגיש הצעה לסדר יום והצעה לדיון מהיר.

דוד אזולאי: האמינו לי, ברגע שהנושא הזה יגיע לשולחני נקיים דיון ממצה עם כל הנוגעים בדבר.

דוד אזולאי: אתה יודע מה, הייתי אפילו מתפשר איתכם לו השר היה יושב פה כרגע.

דוד אזולאי: הייתי אומר, אדוני, תשמע את הדברים, מותר לך לשמוע את הדברים.

דוד אזולאי: היות שהשר כרגע לא נמצא זה לא הוגן.

דוד אזולאי: זה לא תפקידו של המנכ"ל, הוא לא יכול להשיב- -

יעקב כץ: זה "לא הוגן", זה "לא הוגן".

דוד אזולאי: - - הנציגים שיושבים כאן הם לא הכתובת, זה הכול.

אנסטסיה מיכאלי: על מה הדיון?

אנסטסיה מיכאלי: אני לא מבינה, מה מהות הדיון?

יעקב כץ: זה "לא הוגן", זה "לא הוגן".

יעקב כץ: מה הוגן?

אנסטסיה מיכאלי: אני לא מבינה.

אנסטסיה מיכאלי: מדברים יותר על מה שלא הוגן.

אנסטסיה מיכאלי: אני לא הבנתי מה מהות הדיון.

דוד אזולאי: מהות הדיון הזה היא רישוי כלי ירייה.

אנסטסיה מיכאלי: מי האנשים שיש להם סמכות לדבר על זה?

אנסטסיה מיכאלי: שידברו ותנו לחברי הכנסת זכות לדבר.

דוד אזולאי: האנשים מטעם המשטרה באו לכאן כדי לדון בנושא רישוי כלי ירייה.

יעקב כץ: - - - סטרילית, כאילו לא מדובר בצד השני באנשים.

אנסטסיה מיכאלי: כמו שאני שמעתי, זה כן נוגע לנושא.

דוד אזולאי: דני, בבקשה.

דני דנון: אתה היושב ראש, ואני מקבל גם את שיקול הדעת.

דני דנון: אני רק צופה פני עתיד לדיון הבא שאני מעריך שהוועדה תקיים, ואני רוצה שהיושב ראש יהיה מודע לעובדה שהיום נחצה קו אדום: היום הופנו קנים של נשק כנגד אזרחים, כנגד מתיישבים.

דני דנון: נכון – לא עם תחמושת חיה.

דני דנון: אבל בפעם הראשונה שמופנה קנה של רובה כלפי אזרחים ישראלים ביישובם בהתיישבות בשומרון וביהודה, לדעתי, זה תמרור אזהרה שהוועדה הזאת חייבת לדון בה לפני שהמדרון החלקלק הזה יתגלגל הלאה ונראה סוג תחמושת אחר בכלי הנשק.

דני דנון: אני מסכים עם חבר הכנסת כץ שבנושא הספציפי הזה דרושה חקירה.

דני דנון: לא חקירה רגילה, אלא ועדת חקירה שתבדוק כיצד הגענו לכך שהכוחות מראש מצוידים בכלים האלה ובמטרה להפעיל אותם.

דוד אזולאי: דני, אני רק יכול להבטיח לך דבר אחד: אם הנושא הזה יבוא על שולחני, אצלי הוא יקבל קדימות.

דני דנון: אני בטוח.

דוד אזולאי: זה אני יכול להבטיח לכם.

דוד אזולאי: כרגע אני לא רוצה לפתוח דיון, ואני גם לא אתייחס לדברים האלה בסיכום הדברים.

דני דנון: סיימתי, אדוני.

דני דנון: אני מודה לך.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: כן, אדוני.

דוד בר דרור: אני רוצה לבקש בקשה אחת: מאחר שיושב פה המנכ"ל, והוא מכיר את הנפשות הפועלות, שיורה למבקר הפנים של המשרד לביטחון הפנים - - - נשק ביו"ש, המפגשים בין אנשי "יש גבול", "שלום עכשיו", הוועדות המשותפות תחת חיפוי של אדון ניצן – לעשות קץ לסיפור הזה.

דוד בר דרור: שגב ב-2005 עשה עבודה מסודרת, ולצערי, חזרנו למצב יותר גרוע.

דוד אזולאי: תודה רבה.

אורית נוקד: אני יכולה להמשיך בעניין רישוי נשק?

דוד אזולאי: בבקשה.

אורית נוקד: קודם כול זאת בשורה טובה מה שאמר פה יעקב עמית ומה שאמר פה המנכ"ל.

דוד אזולאי: בדיון הזה קיבלנו שתי בשורות טובות וחשובות וצריך להתייחס אליהן בשיא הכבוד והרצינות.

אורית נוקד: נכון מאוד.

אורית נוקד: אני מתייחסת קודם כול בכל ההערכה לעצם כינוס הישיבה וגם לשתי ההודעות החשובות שקיבלנו כאן.

אורית נוקד: יחד עם זה אני רוצה לדייק יותר לגבי התוכן של התבחינים החדשים.

אורית נוקד: מדינת ישראל החליטה – וזה ברור מתוך התקנות שהיא החליטה – שרצוי שלמתיישבים ביהודה ושומרון יהיה נשק.

אורית נוקד: לכן הם נקראים "יישוב זכאי", ולכן הם מקבלים נשק, אלא אם כן יש מניעה.

אורית נוקד: מה שנוצר הוא שמדינת ישראל בזרוע השנייה שלה מנטרלת את ההחלטה הראשונה שלה.

אורית נוקד: משום שפעם אחת היא מחליטה שרצוי שלמתיישב יהיה נשק, אחר כך היא שולחת את השוטרים תחת נהלים מיוחדים של צוות אכיפת החוק בראשות שי ניצן לייצר מצב שבו כל אזרח שני ביהודה ושומרון יש לו תיק פלילי על כל מיני שטויות והבלים.

אורית נוקד: אז בעצם היא מנטרלת את עצמה ויוצרת מצב שהיא לא יכולה לתת לאנשים האלה נשק.

אורית נוקד: לכן בהתייחס ליהודה ושומרון בשונה מכל הארץ חייבים להיות נהלים שונים.

אורית נוקד: אני שמחה שהדבר הזה הופנם וייבדק לעומק.

אורית נוקד: מאיר בן ישי אמר שיש שישה עשר עררים ביהודה ושומרון שעומדים לדיון, והם בנושאים של סחר בסמים, אלימות, מכשירי פריצה וכדומה – יש לנו פה מקרה מבחן קלאסי כדי שתבינו על מה אנחנו מדברים.

אורית נוקד: אני אשמח עם יינתן לנו להציג את המקרה הזה על ידי עורך דין דורון ניר צבי שמטפל בו, כדי שנבין אלו מקרים מביאים לאיסור נשק ובאלו טענות שווא.

דוד אזולאי: מה השם של אדוני?

דורון ניר צבי: דורון ניר צבי.

דוד אזולאי: את מי אתה מייצג?

דורון ניר צבי: אני מייצג את ירחמיאל פיין ועוד כמה לקוחות, ביניהם כמה אנשים שכל חטאם היה שהם עלו לחומש.

דורון ניר צבי: תפסו אותם בחומש, פתחו להם תיק על עבירה לפי חוק ההתנתקות, שזה בכלל שאלה משפטית אם יש עבירה כזאת, זה עדיין תלוי ועומד בבית משפט.

דורון ניר צבי: רק על זה שללו להם את הרישיון.

דורון ניר צבי: הא ותו לא.

דוד אזולאי: יש לי הצעה בשבילך אם תסכים.

דוד אזולאי: קודם כול המנכ"ל לחש לי באוזן דבר שלא חשבתי, אבל אם הוא אמר את זה אני בהחלט אאמץ את זה ואגיד לך: נאמרו פה היום שתי אמירות חשובות מאוד.

דוד אזולאי: המשרד יתחיל לעבוד מחר על כל הנושא הזה של רישוי נשק - -

יעקב כץ: למה אתה לא נותן לו לדבר?

יעקב כץ: למה אתה לא נותן לבן אדם לגמור לדבר?

דוד אזולאי: כצל'ה, באמת, נו.

אריה ביבי: תן לו לנהל את הישיבה.

דוד אזולאי: אתה רוצה להפריע לי, תגיד לי.

דוד אזולאי: כצל'ה, תן לי, אני מכבד אותך, תאפשר לנו.

דוד אזולאי: אני בטוח שיש לנו אותה מטרה.

דוד אזולאי: אני רוצה לא פחות ממך לפתור את הבעיה של רישוי נשק.

דוד אזולאי: אני מקיים פה כבר כמה וכמה דיונים.

דוד אזולאי: אז אם אנחנו מגיעים פה לתוצאה טובה, בואו לא נקלקל את זה.

דוד אזולאי: קודם כול היות שכרגע המשרד לביטחון פנים רק מקבל את הסמכויות, וכפי ששמענו מהמנכ"ל מחר בבוקר מתחילים לעבוד על הנושא הזה, תנו קרדיט לאותם גורמים שמתחילים את העברת הסמכויות בצורה מסודרת.

דוד אזולאי: שנית המנכ"ל אמר לי עכשיו להעביר את כל החומר שיש לי בכתב בצורה מסודרת, ונקבל תשובה אחד לאחד.

דוד אזולאי: זה הוא אמר לי עכשיו.

דוד אזולאי: אם אדוני עומד על כך דווקא להזכיר את הדברים האלה אני אאפשר לו - -

דורון ניר צבי: אני עכשיו מדבר באופן כללי, לא על האנשים הספציפיים.

דוד אזולאי: אז אל תיכנס לפרטים.

דוד אזולאי: אנא ממך.

מירי פרנקל שור: השאלה אם זה יכול להשפיע עקרונות לעניין התבחינים החדשים שהמשרד - -

דורון ניר צבי: אני רוצה ממש שש נקודות קצרות.

דורון ניר צבי: זה בבחינת קריאת כיוון לאגף החדש במשרד לביטחון הפנים.

דורון ניר צבי: ראשית יש פה אחיזת עיניים.

דורון ניר צבי: מה הכוונה?

דורון ניר צבי: אין באמת ועדת ערר.

דורון ניר צבי: ועדת ערר היא עושה דברה המוחלט של משטרת ישראל.

דורון ניר צבי: יש לי פה פרוטוקול בית משפט מלפני שלושה שבועות שהפרקליט אומר כהאי לישנא: "אני יכול לומר שוועדת ערר לא מוסמכת להחליט בניגוד להמלצת המשטרה".

דורון ניר צבי: נקודה.

דורון ניר צבי: זה דבר שחשוב מאוד שתדעו – אין באמת ועדת ערר.

דורון ניר צבי: גם חברי אחרי זה יוכל לאשר את זה או לפחות מר יעקב עמית כי את זה אמר פרקליט מטעמם בבית משפט.

דורון ניר צבי: שנית, המשטרה מתעלמת מהוראות בג"ץ.

דורון ניר צבי: יש בג"ץ שנקרא בג"ץ שלל"ם שקבע שתבחינים לשלילת רישיון כלי ירייה צריכים להיות מחמירים בהרבה מהתבחינים למתן רישיון מלכתחילה.

דורון ניר צבי: זאת אומרת כשכבר נתנו לאדם רישיון לא יעלה על הדעת שעל כל שטות ישללו לו אותו ממנו, אלא התבחינים הם הרבה יותר מחמירים.

דורון ניר צבי: המשטרה מתעלמת מכך.

אריה ביבי: תן דוגמה של שטות.

דורון ניר צבי: מבחינתי כל תיק סגור- -

אריה ביבי: אדם משתמש בכלי ירייה.

יעקב כץ: לא השתמש, בא מישהו והתלונן.

אריה ביבי: אני רוצה לשמוע דוגמה של שטות.

יעקב כץ: אני אתן לך דוגמה של שטות.

מיכאל בן-ארי: אריה, היה לנו עכשיו מקרה של בחור- -

אריה ביבי: סלח לי, תן לו לתת לי דוגמה של שטות.

מיכאל בן-ארי: תן לו את הדוגמה של ירחמיאל פיין.

אריה ביבי: חבר'ה, מותר לי, לא?

מיכאל בן-ארי: גם לנו מותר לענות לך.

דורון ניר צבי: כבוד חבר הכנסת ביבי- -

אריה ביבי: אל תהיה שאני לא אהיה לצד שלך, כי יהיה לך קשה.

דורון ניר צבי: שוללים לאנשים רישיון על תיק שנסגר, בין אם זה מחוסר ראיות ובין אם זה כמו במקרה שחבר הכנסת בן-ארי מדבר – מחוסר אשמה.

דורון ניר צבי: מה קרה?

דורון ניר צבי: הבן אדם גר בחווה מבודדת.

דורון ניר צבי: נכנס פלסטיני לשטח של החווה שהוא מגודר ועם כלבים בפנים, זאת אומרת הוא לא הלך לטייל בצהרי היום.

דורון ניר צבי: יצא אותו בחור שהוא במקרה גם במקביל חייל מצטיין בשירות קרבי בקבע, זאת אומרת הוא לא מסוכן לציבור גם לדעת הצבא- -

מיכאל בן-ארי: מחזיק נשק ארוך.

דורון ניר צבי: - - ירה באוויר, תפס את אותו פלסטיני ומסר אותו למשטרה.

דורון ניר צבי: בגין זה פתחו לו תיק על ירי בשטח בנוי.

דורון ניר צבי: סגרו אותו אחרי זה מחוסר ראיות, אנחנו ביקשנו וסגרו אותו מחוסר אשמה, ועכשיו הבן אדם בלי רישיון, לקחו לו את האקדח.

יעקב כץ: ספר כמה קציני מטכ"ל כאלה וקציני שלד"ג כאלה.

יעקב כץ: בזה הם מתעסקים כל היום – לעצור את החיילים הכי טובים בצה"ל.

יעקב כץ: בזה אתם מתעסקים כל היום.

יעקב כץ: כל הפגנה של אנרכיסטים, דבר ראשון אתם שולחים לעצור את היהודים – את היהודים הכי טובים שיש במדינה הזאת.

יעקב כץ: אליו, אליו, כי הוא זה שמגן עליהם.

אריה ביבי: אז יש לי חדשות בשבילך- -

יעקב כץ: אליו ואל המנכ"ל החדש- -

אריה ביבי: - - - כלפי עצמך.

יעקב כץ: המנכ"ל החדש - - - יעקב גנות.

אריה ביבי: אתה צריך להפנות כלפי עצמך.

יעקב כץ: אני מפנה אל עצמי.

יעקב כץ: תאמין לי - - - המקל שלי.

אריה ביבי: אני אגיד לך למה.

יעקב כץ: אני אעמיד את המקל שלי.

דוד אזולאי: חבריי חברי הכנסת, אדם פה ברשות דיבור.

אריה ביבי: - - - שהצעקה של השמאלני נשמעת והצעקה שלך לא נשמעת, יש לך בעיה.

יעקב כץ: לא צריך צעקה, צריך שהמשטרה היהודית תהיה אוהדת את האחים שלה, ולא שונאת את האחים שלה.

יעקב כץ: שונאת את בניהם- - -

מיכאל בן-ארי: יש פה מדרון חלקלק שנמצאים בו, ואני חייב לספר על אירוע שקרה לפני שבוע- -

דוד אזולאי: אני מיד אתן לך רשות דיבור.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני.

דורון ניר צבי: במסגרת עתירה שהגשתי בשם אותו בחור עם הירי בשטח בנוי, במקרה במסגרת כתב התשובה הגיע אלינו מכתב בטעות מניצב משנה ישראל סינגר אל מר יעקב עמית.

דורון ניר צבי: ככה כותבים על אותו בחור מאחורי הקלעים: "על-פי מידע המצוי בידי המשטרה בין השנים 2009-2000 היה העותר מעורב בפלילים בתחומי התפרצויות לבתי דירות, גניבה וסחר ברכוש חקלאי, סחר בסמים, הפרות סדר לאומני, אלימות כלפי בני מיעוטים, יידוי נינג'ות לעבר כלי רכב- -

יעקב גנות: לא הייתי מקריא את זה, אדוני.

דורון ניר צבי: - - ועוד כהנה וכהנה".

יעקב גנות: אדוני, אני לא הייתי מקריא את זה כאן- -

דורון ניר צבי: אז אני דווקא מקריא את זה כאן, ואני חושב שזה מראה מה אתם עושים מאחורי הקלעים.

דורון ניר צבי: אתם הולכים ומכפישים כל מיני אנשים תמימים- -

יעקב גנות: סליחה, אדוני היושב ראש.

יעקב גנות: אדוני העורך דין, אני לא עורך דין.

יעקב גנות: למדתי רק שנה אחת משפטים.

יעקב גנות: אם אני הייתי במקומך לא הייתי מדבר ככה.

דורון ניר צבי: אני אחזור על זה- - -

יעקב גנות: אדוני, תסלח לי- -

דורון ניר צבי: לא ייתכן להאשים אדם בסחר בסמים ובהתפרצויות- -

יעקב גנות: אל תעמיד את משטרת ישראל במצב שהיא תוכיח - - -

קריאות: - - -

דורון ניר צבי: השופטת סולברג - - -

מיכאל בן-ארי: המשטרה עומדת בתביעה.

יעקב גנות: אז זה עוד יותר חמור שאדוני מדבר ככה.

אורית נוקד: אבל זה לא יכול להיות, אנחנו פעם אחר פעם מתנפצים אל - - -

קריאות: - - -

אורית נוקד: יש לכם מידע מודיעיני חסר שחר, ואין מה לעשות עם זה.

יעקב כץ: - - - שכן ידבר, שכן יגיד.

יעקב כץ: שיגיד את האמת.

דורון ניר צבי: אני הקראתי את זה בבית משפט.

אריה ביבי: - - -

יעקב כץ: תן להם לצעוק, מה זה משנה- - - מה אתם, בסך הכול יהודים דתיים – טק, - - - תן להם לדבר- -

מיכאל בן-ארי: - - -

יעקב כץ: - - -

מיכאל בן-ארי: שנה בלי נשק- - -

אריה ביבי: אתם משחקים אותה כאילו יש פריימריז.

קריאות: - - -

מיכאל בן-ארי: ירחמיאל פיין מקבל עכשיו את הנשק אחרי שנה שלמה- -

אריה ביבי: איפה אתה גר בשטחים?

קריאות: - - -

מיכאל בן-ארי: אחרי שנה שלמה הוא מקבל נשק.

מיכאל בן-ארי: חייו הופקרו בכל מיני אמתלות שווא כאלה, ובסוף התברר שאין כלום.

דורון ניר צבי: הוא עוד לא מקבל את הנשק.

מיכאל בן-ארי: אה, הוא עוד לא מקבל את הנשק.

מיכאל בן-ארי: אמתלות שווא.

אריה ביבי: אני לא אמרתי שום דבר, אתה אומר- - -

מיכאל בן-ארי: יש אצל מר עמית מקרה של אלישיב בלאו.

מיכאל בן-ארי: הוא ביקש בקשה לרישיון לנשק, מקבל תשובה שלילית – בלי נימוקים.

מיכאל בן-ארי: הגיש ערר – אין תשובה.

מיכאל בן-ארי: אבל לנו יש תשובה.

מיכאל בן-ארי: לצערי, אני לא יכול לומר את זה פה בתוך הדבר הזה.

מיכאל בן-ארי: יש צנזורה של השב"כ – השב"כ מעורב בזה ומשתמש בכל הסיפור הזה בצורה לא ראויה.

מיכאל בן-ארי: ואני לא יכול להרחיב, אני אלך למבקר המדינה שאמור לטפל בעניין הזה.

מיכאל בן-ארי: אני לא יכול להרחיב, אני מכבד את השב"כ ומבין שיש על זה צנזורה.

מיכאל בן-ארי: אבל הדברים חמורים – הפקרת חיים בשביל אינטרסים מאוד מפוקפקים.

דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, אלה טענות שחוזרות על עצמן בהרבה דיונים שמשתמשים בכל מיני נימוקים שלא תמיד יש להם כיסוי.

דוד אזולאי: הדברים האלה בתבחינים החדשים צריכים להילקח בחשבון.

דוד אזולאי: זה חשוב מאוד.

דורון ניר צבי: שתי נקודות לסיום שחשוב להגיד: למשטרה נוח שבית המשפט יוציא לה את הערמונים מהאש.

דורון ניר צבי: הכי נוח לה לתת תשובות שליליות.

דורון ניר צבי: כמו שאמרנו ועדת ערר היא לא פונקציה בכלל, המשטרה היא שקובעת הכול, וטוב שזה עבר למשרד לביטחון הפנים.

דורון ניר צבי: אבל בסופו של יום נותנים תשובה שלילית, מריצים את האזרח התמים לעתירה מנהלית לבית המשפט המחוזי על כל ההוצאות והמשאבים שכרוכים בכך, ושבית המשפט יוציא לנו את הערמונים מהאש.

דורון ניר צבי: דבר אחרון: חשוב להבין את הסיטואציה.

דורון ניר צבי: גם אני מתיישב ביהודה ושומרון.

דורון ניר צבי: מן המפורסמות שיש סכסוכי שכנים, סכסוכי קרקעות וסכסוכי רועים, והכול זה על רקע הסכסוך הערבי-יהודי שקיים כאן כבר 150 שנה במזרח התיכון.

דורון ניר צבי: כל סכסוך כזה נגמר בסוף במשטרה בתלונות הדדיות.

דורון ניר צבי: לפלסטיני אין מה להפסיד, הוא מגיש תלונה, וחוקרים את היהודי – אותו אחרי זה קשה קצת לחקור, קשה להגיע לכפר להוציא אותו.

דורון ניר צבי: אבל אותו יהודי שמקבל את תלונת הסרק הזאת אחרי זה שוללים לו את הנשק ושוללים לו עוד דברים- -

יעקב כץ: - - -

דורון ניר צבי: - - - יש לזה עוד השלכות.

דורון ניר צבי: יש עליו כתם שלא יכול להימחק, כי גם סוגרים אחר כך את התיק מחוסר ראיות – חס וחלילה, לא לסגור את זה מחוסר אשמה כדי שלא יגידו שהם טעו מלכתחילה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אריה ביבי, בבקשה.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, מדינת ישראל היום צריכה להיות חזקה יותר כמו שלא הייתה אף פעם.

אריה ביבי: מה שמתחולל מסביבנו מחייב אותנו להיות חזקים.

מיכאל בן-ארי: חזקים נגד מי?

אריה ביבי: חזקים בעצמנו, חזקים בחוק.

אריה ביבי: אני רוצה לומר מילה לגבי המתיישבים ביו"ש.

אריה ביבי: אסור שתהיה לנו יד קלה להוריד מהם את הנשק.

אריה ביבי: זאת בעיה, אני מכיר את זה 13 שנה כשהייתי מפקד של פלוגות רמאללה, שכם וחברון.

אריה ביבי: להוריד ממתנחל נשק זה כאילו להוריד חייל מהמצבה שנמצאת שם.

אריה ביבי: לכן כל מי שמתעסק עם זה – ופה המנכ"ל במקרה הוא גם ידידי, ואנחנו גם עשינו כברת דרך המון שנים בכל המסגרות – גם במג"ב, גם במשטרה; חד משמעית, אדוני המנכ"ל, אתה צריך לבדוק מי הקצינים שמתעסקים עם זה, ועם מי הם מסתובבים.

אריה ביבי: לא ייתכן שמסתובבים הרבה אנשים, שהם גם מהשמאל, ועם כל תלונה של השמאל כל אמות הסיפים של הבניין הזה רועדות.

אריה ביבי: כשהימין מתלונן אנחנו לוקחים את זה כאילו, הנה, עוד תלונה.

אריה ביבי: צריך להיות אותו יחס.

אריה ביבי: לא ייתכן שנשים עומדות במחסומים, ואז החייל לא יכול לעשות כלום.

אריה ביבי: מה שאתה, המנכ"ל, ואני עשינו בזמנו היו צריכים לשלוח אותנו, אתה יודע לאיפה.

יעקב גנות: אני לא מודה.

אריה ביבי: אני יודע שאתה לא מודה.

דוד בן דרור: אני מודה.

אריה ביבי: לכן מה שאני מבקש ממך, אדוני המנכ"ל- -

מיכאל בן-ארי: - - -מוקלט.

אריה ביבי: אולי תשתוק, בן-ארי.

אריה ביבי: תן לאנשים לדבר, לא רק אתה.

מיכאל בן-ארי: איך שאתה מדבר, דבר כל הזמן אם אתה מדבר ככה.

אריה ביבי: גנות, תעבור על רשימת הקצינים; לא ייתכן שאדם כזה – צודק או לא צודק – צריך לבדוק.

אריה ביבי: אדם שהבריח, שבא מישהו לבית, לחצר, זה לפי החוק האנגלי – ביתי הוא מבצרי וגם לפי החוק שלנו – ביתי הוא מבצרי.

אריה ביבי: במיוחד בשטחים, ואנחנו יודעים בדיוק מה הם עושים.

אריה ביבי: לכן אנחנו צריכים להושיב שם גם את הקצינים הכי טובים וגם את הקצינים הכי רציניים, ואותם קצינים צריכים לעשות את כל הבדיקה – תן להם יום, יומיים, שבוע.

אריה ביבי: לא ייתכן שבדיקה תתארך חודשים.

אריה ביבי: אני מכיר אותך כבולדוזר, כפוּשר.

אריה ביבי: אני בטוח שתיקח את זה ברצינות ותעשה את זה.

אריה ביבי: תודה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: חבר הכנסת בן-ארי, ביקשת רשות דיבור.

מיכאל בן-ארי: קודם כול אני רוצה לברך את המנכ"ל על הכניסה שלו לתפקיד.

מיכאל בן-ארי: הרבה הצלחה אנחנו מאחלים, גם אם אנחנו ככה מתכתשים.

מיכאל בן-ארי: אתה יודע, זה מחלוקת לשם שמים.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מכבדים אותך ומאחלים לך הצלחה.

מיכאל בן-ארי: הצלחתך היא הצלחתה של מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להביא מקרה שעליו דיברתי קודם:

מיכאל בן-ארי: בחור – שאני אגיד את השם שלו כדי שהדברים לא יהיו באוויר – אלישיב בלאו שסיים שירות סדיר ביחידה קרבית.

מיכאל בן-ארי: מר עמית מכיר את הסיפור הזה כי הפניתי אליו לפני שבועיים את הבחור שקיבל תשובה שלילית להחזקת נשק ללא נימוקים.

מיכאל בן-ארי: כשהוא מבקש ערר, כנראה, אין כזה דבר כי אין תשובה, אין כזאת ערכאה.

מיכאל בן-ארי: אחרי הדברים של חבר הכנסת אריה ביבי הדברים שלי מיותרים, כי אתם חברים ואת דבריו אתה תקבל יותר מאשר את הדברים שלי, אבל אין ספק שמדובר כאן בהפקרת חיים.

מיכאל בן-ארי: שנמצא עוד מישהו עם כלי נשק וישנן התקפות, ויש מדי יום התפרעויות, זריקות אבנים ודברים הרבה יותר חמורים מכך, וכשיש נשק בשטח התמונה יכולה להיראות אחרת לחלוטין.

מיכאל בן-ארי: אתה עוד לא היית בתפקידך, אבל כולנו היינו עדים לפרשת יצחק וטליה איימס, כוכי בן-חיים ואבישי שינדלר שנרצחו עם 70 כדורים שפגעו בכלי הרכב שלהם.

מיכאל בן-ארי: זאת אומרת עשו שם וידוא הריגה, עשו עליהם מטווח.

מיכאל בן-ארי: יצחק איימס נשא נשק, אבל החרימו לו את הנשק.

מיכאל בן-ארי: נמצא כאן עורך דין בם שטיפל בהחזרה של הנשק שלו, אולי הוא יכול לפרט יותר.

מיכאל בן-ארי: יכול להיות, אני לא יודע – סיכוי של אחד לאלף שאם הבחור היה מחזיק את הנשק בידו ויורה ירייה אחת, אולי אחד הפצועים היה נשאר בחיים?

מיכאל בן-ארי: אולי.

מיכאל בן-ארי: מישהו מוכן לקחת על אחריותו?

מיכאל בן-ארי: בית חגי נמצא במקום יחסית מבודד, ואתה מכיר את השטח.

מיכאל בן-ארי: אתה יכול להעלות על הדעת שאתה נוטל מחייל שנמצא שם במקום את הנשק?

מיכאל בן-ארי: היית נותן לו ללכת הביתה?

מיכאל בן-ארי: בתור מפקד בצבא, בתור מפקד במשטרה היית נותן לשוטר שלך לצאת הביתה בלי נשק ממקום כזה?

מיכאל בן-ארי: נשק ארוך אתם מכריחים את השוטרים ללכת.

מיכאל בן-ארי: לכן חייב להיות פה השיקול של חיי בני אדם.

מיכאל בן-ארי: אנחנו לא מדברים על מישהו שבא להשתעשע עם הנשק.

מיכאל בן-ארי: אם מישהו בא להשתעשע עם הנשק אנחנו הראשונים פה – הן חבר הכנסת יעקב כץ, ידידי ומכובדי והן אני – הראשונים שנגיד לך שתיקח לו את הנשק.

מיכאל בן-ארי: מדובר באנשים אחראיים.

מיכאל בן-ארי: כמו שאמר כצל'ה קודם, מדובר בקציני צבא, מדובר באנשים בסיירות.

מיכאל בן-ארי: יד קלה על ההדק מחרימה את הנשק.

מיכאל בן-ארי: הפרשה הזאת של ירחמיאל פיין צריכה להילמד.

מיכאל בן-ארי: הוא קיבל מכתב – יש לי המכתב בחדר – לקחו לו את הנשק בגלל אירוע מסוים, ונתנו לו פתק שהתיק נסגר מחוסר אשמה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מכירים את המושגים "מחוסר אשמה"- -

יעקב גנות: היום החזירו לו את הרישיון.

מיכאל בן-ארי: היום החזירו לו את הרישיון.

מיכאל בן-ארי: אז אני שואל אותך- -

יעקב גנות: תראה מה זה יעילות.

מיכאל בן-ארי: קודם כול, אני מברך אותך, יעקב.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מברכים אותך, וזה סימן שמשהו השתנה.

מיכאל בן-ארי: כולנו רוצים לראות את ההמשכיות של זה, שממקום שצריך להחרים את הנשק אנחנו מעריכים שתעשה את זה, אבל במקום שבו צריך, לא לגרור.

מיכאל בן-ארי: תאר לעצמך שאילו לפני חודשיים-שלושה היו נכנסים אליו לחווה ופוגעים בו – על אחריות מי זה היה?

מיכאל בן-ארי: אני הייתי מעורב בזה, היו על זה ועדות.

מיכאל בן-ארי: יש דיונים בוועדות על ירחמיאל פיין – הזכרתי אותו מעל דוכן הכנסת חמש פעמים.

מיכאל בן-ארי: למעלה משנה הבחור בלי הנשק.

מיכאל בן-ארי: לכן אתה צריך לשים את הפרשה הזאת על השולחן – אני לא אתן לך עצות, אתה איש מקצוע – איך גורמים למערכת להתייעל כדי שפרשות כאלה לא יקרו בעתיד.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

יעקב כץ: אדוני היושב ראש, רק בקשה קטנה ליעקב גנות.

יעקב כץ: אנחנו חברים טובים עוד מהסיירת.

יעקב כץ: לי יש רק בקשה אחת, יש לצערנו הרב, אנרכיסטים שמגיעים מדי שבוע בשבוע להפגין- -

דוד בר דרור: יום-יום.

יעקב כץ: יום-יום – כדי לעורר מהומות.

יעקב כץ: הם באים עם מצלמות, ומיד בתום ההפגנה – וזה לא משנה מה קורה – הם מגישים תלונה.

יעקב כץ: בוגרי צבא, חבר'ה נהדרים שגרים במקום, שיוצאים בלי נשק- -

דוד בר-דרור: יש פרוטוקולים, יש פרוטוקולים- -

יעקב כץ: אל תפריע לי.

יעקב כץ: - - בלי מקלות, רק בגפם – נקראים למשטרה ולוקחים לו את הנשק.

דוד אזולאי: חבר הכנסת יעקב כץ- -

יעקב כץ: - - ואני מקבל כל ב-SMS כל שבוע בקשות למה לוקחים לנו את הנשק.

דוד אזולאי: עם כל הכבוד למנכ"ל, הוא לא הכתובת.

יעקב כץ: הוא הכתובת משום שהוא בעל הבית, הוא קצין מעולה, ואם הוא ייתן הוראה לקצינים שלו איך להתנהג הדברים ישתנו.

דוד אזולאי: אבל הוא לא המפכ"ל.

דוד אזולאי: חבר'ה, באמת, הוא המנכ"ל, הוא לא נוגע בדברים האלה.

יעקב כץ: מנכ"ל, מפכ"ל – תשנה נ' ל-פ', הכול בסדר.

דוד אזולאי: כן, אדוני.

יצחק בם: עורך דין יצחק בם, שייצג את יצחק איימס.

יעקב כץ: יצחק איימס זיכרו לברכה, ה' ייקום דמו.

דוד אזולאי: אני אקריא מהפרוטוקול.

יפה שפירא: זה לא הפרוטוקול, זה מכתב של השר לביטחון הפנים.

דוד אזולאי: בעקבות הפנייה שלנו.

יפה שפירא: כן.

דוד אזולאי: אז כותב כאן השר לביטחון הפנים בעקבות פנייה שלנו: "לעניין בירור הטיפול בהתליית נשקו של יצחק איימס זיכרו לברכה, להלן התייחסותי.

דוד אזולאי: נמסר לי על-ידי הגורמים המקצועיים במשטרת ישראל כי לאור רישומיו הפליליים והמודיעיניים של המנוח היה מקום לבטל את רישיונו".

יצחק בם: אני מבקש להתייחס לזה.

אריה ביבי: אבל פה זה לא בית דין.

יצחק בם: אבל כאשר גורמים במשטרה מנסים להוליך בכחש את הוועדה אני כבא כוחו של המנוח מבקש להגיב.

יצחק בם: כנראה, יש גורמים במשטרה שעל ראשיהם בוער הכובע, ולכן הם מנסים להציג תמונה מעוותת לוועדה.

יצחק בם: הרישומים הפליליים, הנה הם: מדובר בתיקים סגורים בלבד, אין אף הרשעה, אין אף קביעת אשמה ללא הרשעה.

יצחק בם: התיק האחרון נסגר ב-17 במאי 2006 והתייחס לאירועים מתקופת הגירוש באוגוסט 2005.

יצחק בם: אחרי סגירת התיק הוארך רישיונו של יצחק איימס, ורק אחרי הארכת רישיונו פתאום המשטרה נזכרה ברישומים פליליים.

יצחק בם: עם כל הכבוד, על-פי חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים תיק סגור אינו רישום פלילי, זה רישום משטרתי.

יצחק בם: ועל סמך תיק סגור, על-פי פסיקת בית המשפט העליון, אי אפשר לשלול את הנשק.

יצחק בם: מי שאומר שהיו ליצחק איימס- -

דוד אזולאי: יש לי הצעה אליך בעניין הזה.

דוד אזולאי: היות שמי שכתב את הדברים האלה זה השר לביטחון פנים אתה יכול לפנות אליו ישירות.

דוד אזולאי: אם תרצה גם העתק מהמכתב אני יכול לתת לך כדי שתוכל להתייחס אליו.

יצחק בם: אז בא כוחו עלי אדמות, מנכ"ל משרדו, נמצא כאן, ואני אומר את זה לוועדה.

דוד אזולאי: זה לא שייך למנכ"ל.

יצחק בם: אני מנסה לומר את זה לוועדה שאותה מנסים להטעות כדי לנסות לשקם, ולו במקצת, את האמת כאן.

יצחק בם: לגבי רישומים מודיעיניים, כנראה, זאת טענה שנולדה פוסט-מורטום, כי במכתב של משרד הפנים מ-7 במרס מסבירים לי למה דחו את ההשגה שהגשתי: "המלצת משטרת ישראל בגין תיקים סגורים בתחום סדר ציבורי ואלימות" – אין אף מילה על מידע מודיעיני.

יצחק בם: טענה של מידע מודיעיני היא טענה מטעה וכוזבת שנולדה לאחר הירצחו של יצחק איימס.

יצחק בם: המידע המודיעיני היחיד שהיה יכול להיות לגביו זה שהוא כל שבוע הקפיד לעלות להר הבית.

יצחק בם: אני יודע שיש רבנים שחולקים על אלה העולים, אבל לא נראה לי שעלייה להר הבית מצדיקה שלילת רישיון נשק.

יצחק בם: הואיל ונעשה כאן ניסיון של המשטרה להוליך בכחש את הוועדה, אני מבקש שעניין שלילת רישיונות של יצחק איימס יופנה לבדיקת מבקר המדינה שייתנו לו את התשובות ושהוא יעיין בכך.

דוד אזולאי: זכותך לפנות למבקר המדינה ולבקש שהנושא הזה ייבדק.

דוד אזולאי: אנחנו לא הכתובת לבדיקת הנושא הזה.

דוד אזולאי: אני אעביר לך את המכתב, תוכל לראות אותו ולהתייחס אליו ולפנות למבקר המדינה שיבדוק את זה.

דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

דוד אזולאי: ראשית, בשם הוועדה אני רוצה לברך ולאחל הצלחה למנכ"ל יעקב גנות על מינויו למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים.

דוד אזולאי: הוועדה פונה לפעול לשינוי מהותי בסוגיית רישוי הנשק באזור יהודה ושומרון בבחינת הצלת חיי אדם ממש.

דוד אזולאי: הוועדה פונה וממליצה כי השינויים יתייחסו הן לטיב העבירות בהליך הפלילי שבשלו נשלל הרישיון והן לנוהלי ההשגה והערעור.

דוד אזולאי: הוועדה רשמה לפניה את הבטחת מנכ"ל המשרד לביטחון פנים לבחון שינויים הן בתבחינים לרישוי נשק והן בנהלים של הליך שלילת הרישיון ולהביא נהלים ותבחינים חדשים לאישורה או לעיונה של הוועדה בתום 30 יום.

דוד אזולאי: הוועדה פונה לשר להוציא באופן מידי הנחיה לכל קציני המשטרה ועובדי המשרד העוסקים ברישוי נשק בדרישה לעמוד בזמנים הקצובים בחוק תוך הדגשה שמדובר בחיי אדם.

דוד אזולאי: הוועדה פונה ומבקשת שבתקופת הביניים עד לגיבושם ואישורם של התבחינים והנהלים החדשים יונחו מפקדי המרחבים ביהודה ושומרון לבחון מחדש את התיקים הנתונים.

דוד אזולאי: אדוני דיבר פה על 16 תיקים, נכון?

אורית נוקד: יש הרבה יותר מ-16, זה לא נכון.

דוד אזולאי: הדברים נאמרו, ואם זה לא היה נכון- -

אורית נוקד: יש לי ערמה של תיקים על השולחן.

דוד אזולאי: אוקיי.

דוד אזולאי: אז אני מציע שתפנו את הדברים האלה למר בן-ישי.

דוד אזולאי: הוא יבדוק אותם ויענה לכם.

דוד אזולאי: הוועדה מבקשת שבתקופת הביניים עד לגיבוש ואישור התבחינים והנהלים החדשים יונחו מפקדי המרחבים ביהודה ושומרון לבחון מחדש את התיקים הנתונים להחלטתם מתוך מגמה לאשר נשק לכל מתיישב שלא נשקפת ממנו סכנה של ממש, ועותק מההנחיה אני מבקש להעביר לוועדה.

דוד אזולאי: רבותיי, תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.