ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 372, 2011-02-14 00:00

אלכס מילר: אני קיבלתי כמה פניות מסטודנטים, שלא פועלים לפי הנהלים שסוכמו עם התאחדות הסטודנטים הארצית ומשרד התחבורה.

אלכס מילר: בחלק מן המקרים הסטודנטים לא מקבלים את אותן ההנחות.

אלכס מילר: חלק מהמטרה בקידום חוק זכויות הסטודנט היה להכיר בסטודנטים שלא רק לומדים במוסדות להשכלה, אלא גם סטודנטים הלומדים במוסדות לטכנאים, הנדסאים ואומנים, כך שהם יקבלו את אותם התנאים.

אלכס מילר: חשוב לשמוע, האם יש עדכונים בנושא הזה.

אלכס מילר: יש כאן את נציגי התאחדות הסטודנטים, שמרכזת את כל הפניות שהיא מקבלת מסטודנטים החברים בהתאחדות.

אלכס מילר: אחרי האיחוד של התאחדות הסטודנטים וארגון הסטודנטים יש היום גוף המייצג את כל הסטודנטים בישראל, כך שאין כאן כפילויות ואפשר לשמוע בצורה מסודרת איך המנגנון הזה עובד ומה קורה בשטח.

אלכס מילר: נפתח עם נציג התאחדות הסטודנטים, ואחר כך נשמע את נציג משרד התחבורה שיתייחס לנושא.

נעם ויצנר: אני מנכ"ל התאחדות הסטודנטים הארצית.

נעם ויצנר: נושא התחבורה הציבורית הוא נושא שמעסיק אותנו לא מעט, כי רבים מהסטודנטים משתמשים בכלי הזה, ורבים עוד יותר יכלו להשתמש בו אם היו שיפורים.

נעם ויצנר: מסקר שערכנו בדצמבר 2009 עולה כי מעל 40% מהסטודנטים משתמשים היום בתחבורה ציבורית.

נעם ויצנר: 23% מהסטודנטים שלא משתמשים בתחבורה ציבורית הצביעו על הנגישות למידע, נגישות של התחבורה הציבורית לקמפוסים, כסיבה המונעת מהם להגיע עם תחבורה ציבורית.

נעם ויצנר: הדבר בולט בעיקר בפריפריה.

נעם ויצנר: הנושאים שעומדים מבחינתנו על הפרק הם: הנושא הראשון והמרכזי הוא נושא של הרחבת השימוש בתחבורה הציבורית לכל סוגי הנסיעות וכל כלי התחבורה הציבורית.

נעם ויצנר: כיום ההנחה המעשית קיימת בקווים עירוניים, כאשר ברכבות ובקווים בין עירוניים ההנחות האלה כמעט ולא קיימות, או קיימות באופן מינורי רק מגובה מסוים.

נעם ויצנר: זה מפריע בעיקר בסופי שבוע, כאשר סטודנטים מהפריפריה רוצים לחזור לביתם.

נעם ויצנר: אגף תקציבים באוצר גם אמד את זה מבחינה תקציבית במהלך המשא ומתן שניהלנו בשנה שעברה.

נעם ויצנר: העלויות הן לא מאוד גבוהות.

נעם ויצנר: הנושא השני הוא הנושא של הרחבת ההנחה בתחבורה ציבורית להנדסאים וסטודנטים לאומנויות.

נעם ויצנר: על פי חוק זכויות הסטודנט וההרחבה שלו, גם הנדסאים וגם סטודנטים בבתי ספר לאומנות הם סטודנטים לכל דבר ועניין.

נעם ויצנר: למרות זאת, היום הם לא זכאים להנחה בתחבורה ציבורית, ומי שזכאי אלה רק סטודנטים הנמצאים תחת המועצה להשכלה גבוהה.

נעם ויצנר: זה יוצר פה אפליה לא ברורה.

נעם ויצנר: אנחנו מבקשים לתקן את זה, ולהחיל את ההנחות הקיימות היום על כל הסטודנטים, כולל סטודנטים במכינות קדם אקדמיות שגם הם נתקלים בסוגיה הזו.

אלכס מילר: איך המנגנון עובד?

אלכס מילר: כאשר אני הייתי שם, היינו מקבלים פס צבע שהתלבש על תעודת הסטודנט.

אלכס מילר: הנהג היה מקבל ממשרד התחבורה או מהחברה שמעסיקה אותו את צבע הפס, וכך מזהה שמדובר בסטודנט שצריך לקבל הנחה.

אלכס מילר: איך הוא יודע היום לזהות האם זה סטודנט להנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטה העברית או שזה סטודנט מבית צבי?

נעם ויצנר: השיטה שהזכרת היא נכונה.

נעם ויצנר: מקבלים פס צבע ממשרד התחבורה ולפיו פועלים.

נעם ויצנר: מה שנוסף בדרך, הוא שעכשיו הסטודנט מגיע להנפיק את הכרטיס של אגד או דן, ובנוסף לתעודת הסטודנט בודקים מאיזה מוסד אקדמי הוא.

נעם ויצנר: כלומר, צריכה להיות חפיפה בין המוסד האקדמי ממנו מגיע הסטודנט לבין הרשימה שיש לאותו פקיד באגד או דן.

נעם ויצנר: כאשר אותו פקיד לא רואה את המוסד האקדמי הנדרש, הוא לא ייתן את התעודה.

אלכס מילר: מתי זה שונה?

נעם ויצנר: אני לא יודע לנקוב תאריך, אבל היום כאשר יגיע סטודנט מבית ספר לאומנות יגיד לו אותו פקיד שבית הספר לאומנות לא מופיע ברשימה, למרות שיש לו תעודת סטודנט לכל דבר ועניין.

נעם ויצנר: נושא נוסף הוא, הנושא של נגישות למידע.

נעם ויצנר: אנחנו יודעים שהוקם עכשיו פורטל של תחבורה ציבורית שמאוד משפר את הנושא הזה.

נעם ויצנר: עדיין, אנחנו חושבים שאפשר לעשות מאמץ נוסף בתחנות האוטובוס עצמן, להביא את המידע לסטודנטים עצמם – קהל היעד שמשתמש בתחבורה הציבורית ויכול לעשות את זה יותר אם המידע יהיה יותר זמין.

נעם ויצנר: נושא אחרון, נושא של פילוח מאפייני נסיעה ייחודיים.

נעם ויצנר: משרד התחבורה הקים באוקטובר 2009 ועדה שבחנה את הצרכים של אוכלוסיות מיוחדות בתחבורה ציבורית, למשל המגזר החרדי.

נעם ויצנר: יש היום קווי תחבורה ייחודיים לאוכלוסייה הזאת.

נעם ויצנר: לא נעשה דבר דומה לקהילת הסטודנטים, שמשתמשת וצורכת תחבורה ציבורית.

נעם ויצנר: אני למדתי באוניברסיטה העברית, וראינו הרבה קווים שלא מתאימים לסטודנטים, קווים שעוברים בשכונות בהן סטודנטים לא מתגוררים כך שהקווים האלה הופכים להיות מאוד ארוכים ומסורבלים, בייחוד בעיר כמו ירושלים שגם ככה קשה לעבור בה בתחבורה ציבורית.

נעם ויצנר: אין את הפילוח הזה, שלאחריו אפשר לומר זה קו תחבורה המתאים לסטודנטים ואותו צריך להרחיב.

נעם ויצנר: גם אם זה נעשה, הרבה פעמים זה נעשה לאחר מאבקים, מאמצים מקומיים, מכתבים ופניות ולא בדרך מלמעלה למטה.

אלכס מילר: נציג משרד התחבורה, בבקשה.

יהודה אלבז: יש לי כמה הערות בשביל לתקן את תיאור המצב.

יהודה אלבז: ההנחה המסורתית שהיתה נהוגה בעבר לסטודנטים עדיין קיימת – 10% בקווים הבינעירוניים.

יהודה אלבז: מבחינה זו שום דבר לא השתנה.

אלכס מילר: מה שהשתנה הוא ההכרה מי זה סטודנט.

יהודה אלבז: לא.

יהודה אלבז: זה לא השתנה.

יהודה אלבז: מבחינת ההכרה מי זה סטודנט שום דבר לא השתנה.

יהודה אלבז: מי שמחזיק כרטיס סטודנט פורמאלי ורשמי זכאי להנחה של 10% בתחבורה הציבורית הבינעירונית.

יהודה אלבז: בשנים האחרונות הוספנו הנחה נוספת: כרטיס סמסטריאלי או כרטיס שנתי, המבוסס על הנחה מכרטיס חודשי-חופשי, שזו הנחה נוספת ביוזמת הממשלה.

יהודה אלבז: מה שהוספנו בשנים האחרונות זו הנחה נוספת.

יהודה אלבז: הנחה מכרטיס חופשי-חודשי.

יהודה אלבז: אנחנו יצרנו כרטיסים שמאוד מתאימים לאוכלוסיית הסטודנטים, שהם סמסטריאלים או שנתיים, לבחירת הסטודנט, כאשר בכרטיס השנתי ניתנת הנחה נוספת.

יהודה אלבז: ההנחה הממוצעת היא בגובה של 50% מעלות כרטיס חופשי-חודשי.

יהודה אלבז: הכרטיס מיועד לסטודנטים הלומדים במוסדות המוכרים על ידי המועצה להשכלה גבוהה.

יהודה אלבז: סטודנט כזה מקבל הנחה של 50% בקניית כרטיס סמסטריאלי או שנתי.

יהודה אלבז: אנחנו יצאנו עם הפרויקט הזה לפני כמה שנים, ובצורה עקבית הרחבנו אותו יותר ויותר.

יהודה אלבז: בהתחלה זה היה כרטיס שניתן רק לשלוש האוניברסיטאות הגדולות, ואחר כך הרחבנו אותו גם למכללות, לכל הגופים המוכרים על ידי המועצה להשכלה גבוהה.

יהודה אלבז: יש היום ציבור מאוד רחב של סטודנטים שמשתמשים בכרטיס הזה, ונהנים מהנחה מאוד משמעותית ומתוקצבת ברובה על ידי המדינה, בגובה של 25,000,000 שקלים בשנה.

אלכס מילר: אני רוצה שתבין, שעד שנת 2007 לא היתה הגדרה במדינת ישראל מי הוא סטודנט.

יהודה אלבז: היה בג"צ שקבע מי הוא סטודנט.

אלכס מילר: בשנת 2007 חוקקנו חוק זכויות סטודנט, ואז קבענו שסטודנט הוא אדם שלומד במוסדות להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: מירב, היועצת המשפטית, תגידי מי הוא סטודנט.

מירב ישראלי: כל מי שלומד במוסדות להשכלה גבוהה, מוסד להכשרת עובדי הוראה, מכינה קדם אקדמית, מוסד להכשרת הנדסאים וטכנאים, מוסד לאומנות – שזו תוספת מאוחרת יותר.

אלכס מילר: בשנת 2009 עשינו תיקון לחוק הזה, והוספנו גם את הסטודנטים ממוסדות לאומנות.

מירב ישראלי: בשנת 2010 הכנסנו את הסטודנטים ממוסד לאומנות.

אלכס מילר: אלה האנשים שלפי חוק מוגדרים כסטודנטים.

אלכס מילר: ברגע שאתם עושים הפרדה בין אנשים שלומדים במוסדות להשכלה גבוהה לבין אנשים אחרים, אתם עושים הפרדה בהגדרה שקבעה מי הוא סטודנט.

אלכס מילר: הדבר הזה הוא מאוד בעייתי מבחינתנו.

אלכס מילר: כל עוד החוק לא היה קיים, הייתי מוכן לקבל את העמדה הזאת.

אלכס מילר: הייתי יכולה לקבל את העמדה, שמדינת ישראל קובעת שמי סטודנט היום ונכנס תחת הגדרת סטודנט ומקבל הטבות בתור סטודנט במדינת ישראל, הוא מי שלומד במוסדות להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: הכנסת חוקקה חוק, ובחוק היא הגדירה מי זה סטודנט.

אלכס מילר: אני לא רוצה להיכנס לבג"צ ותביעות שהסטודנטים יכולים להוביל, אבל בעניין הזה אני חושב שאסור לייצר אפליה כאשר הכנסת קבעה משהו אחר.

אלכס מילר: זה דבר שאתם צריכים לבחון.

אלכס מילר: השאלה היא, האם העניין הזה נבחן אחרי שהחוק הזה חוקק.

יהודה אלבז: אנחנו בוחנים את זה כרגע.

יהודה אלבז: אנחנו מחכים לאישורים תקציביים של משרד האוצר, שיאפשרו להרחיב את ההסדר לכלל ציבור הסטודנטים לפי החוק.

יהודה אלבז: אנחנו מחכים שהנושאים הלוגיסטיים והתקציביים יהיו פתורים.

יהודה אלבז: לנו במשרד התחבורה אין יומרה להגיד מי סטודנט ומי הוא לא סטודנט.

אלכס מילר: אבל יש חוק.

אלכס מילר: היתה לך יומרה עד שנת 2007.

מיכה פרלמן: אדוני היו"ר, הוא חי באילוצים תקציביים.

מיכה פרלמן: זה חלק מהבעיה שלו.

דב חנין: בוא תשאל אותו ישר.

אלכס מילר: אנחנו כבר מאחורי זה.

אלכס מילר: זה מה שהייתם צריכים לטעון, כאשר החוק היה בדיונים.

אלכס מילר: אתם באתם ואמרתם, שאין הרחבה.

אלכס מילר: בשנת 2007 החוק היה תקציבי בגלל חצי נקודה, בגלל 60,000,000 שקלים.

מירב ישראלי: זה היה בהסכמת ממשלה.

אלכס מילר: אף אחד לא הגיע לכאן לוועדה.

אלכס מילר: אנחנו עבדנו על החוק הזה שנה וחצי, ביחד איתכם וכל המוסדות, ואף אחד לא בא לכאן ואמר את זה.

אלכס מילר: ברגע שמחוקקים חוק זכויות סטודנט ומכניסים הגדרה מי זה סטודנט, זה בעייתי להמשיך לעשות הפרדה ולהתעלם מהחוק.

אלכס מילר: יכול להיות שאתם צריכים לבא עכשיו ולבחון את עצמכם על מה בדיוק נתתם תמיכה.

אלכס מילר: אם כבר התמיכה קיימת, צריך להמשיך הלאה.

אלכס מילר: ברגע שהחוק קובע משהו אחד ויש התעלמות מצד המשרדים, זה לא בסדר.

אלכס מילר: אנחנו כרגע מדברים על משרד התחבורה, אבל אני מציע לך, נועם, לבחון כל דבר שאתה מקבל מהמדינה או מרשויות אחרות, האם אותן הנחות שהיו מקבלים סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה מקבלים גם האחרים, כולל הנושא של הרבנות.

אלכס מילר: אני יודע שגם ברבנות מקבלים הנחה של 50% בפתיחת תיק כל מי שנמצא ברשימה.

אלכס מילר: גם שם צריך לבחון את הנושא הזה.

אלכס מילר: אם הנושא הזה נכנס, אנחנו מברכים על כך.

אלכס מילר: אם לא, צריך לבחון למה.

אלכס מילר: בדברים האלה אנחנו ממש לא מתפשרים.

אלכס מילר: יש חוק, וצריך להתקדם איתו.

אלכס מילר: יהודה, האם סיימת את דבריך?

יהודה אלבז: זה עניין של תקציב.

אלכס מילר: הבנתי, אבל לא הבנתי למה עד עכשיו ניסו להתעלם מזה.

אלכס מילר: מבחינת התוכניות וכל מה שהעלה נועם יש לך תשובות, בנוגע לאותה ועדה שהיתה וכו'?

יהודה אלבז: על הבעיה של התחבורה הציבורית בירושלים, השיבושים והקושי שיש לתחבורה ציבורית לתפקד בירושלים בתקופה האחרונה, אני לא צריך להרחיב.

יהודה אלבז: אני מזדהה עם הטענה לגבי הקושי שיש לנוע בתחבורה ציבורית בירושלים בתקופה האחרונה.

דב חנין: מר אלבז מתכוון לרמוז, שבעתיד הלא רחוק התל אביבים יקנאו בירושלמים.

דב חנין: התחילה החפירה הגדולה.

יהודה אלבז: בטוח יקנאו.

יהודה אלבז: אני מקווה, שעם פתיחת הרכבת הקלה והשלוחות המתוכננות לשתי האוניברסיטאות בירושלים, התחבורה הציבורית לציבור הסטודנטים תיראה אחרת.

יהודה אלבז: אני מקווה, שבניית השלוחות תיקח פחות זמן מזה שלקח כדי להתחיל את הפיתוח של הרכבת הקלה בירושלים.

יהודה אלבז: אין ספק, שזה ייראה אחרת.

יהודה אלבז: לגבי אוניברסיטאות אחרות ומוסדות לימוד אחרים, אני קובע שנעשו מאמצים רבים ברמת המטרופולין, על מנת לשפר ולייצר קווים יותר מתאימים לסטודנטים, גם אם לא תמיד בהצלחה גדולה.

יהודה אלבז: בהרבה מקרים כן פתחנו קווים למכללות ולאוניברסיטאות, והבאנו לאוניברסיטאות ולמכללות בפריפריה ציבור סטודנטים שקודם התקשה מאוד לנסוע, ואני מדבר גם על ציבור המיעוטים.

אלכס מילר: האם זה נמצא במסגרת של פיילוט, או שזה כבר מורחב?

יהודה אלבז: אנחנו נמצאים כבר בפעילות שוטפת כדי לשפר את התחבורה הציבורית למוסדות חינוך להשכלה גבוהה.

יהודה אלבז: זה חלק מהמשימות השוטפות שלנו.

יהודה אלבז: אנחנו עוסקים בזה כל הזמן.

גיל יעקב: אני מנכ"ל מגמה ירוקה.

גיל יעקב: אנחנו עמותה שפועלת עם סטודנטים ב-18 מוסדות אקדמיים ברחבי הארץ בנושאים סביבתיים, שאחד מהם הוא קידום תחבורה ציבורית.

גיל יעקב: אני רוצה להזכיר לכולם את הכוונה המקורית שהיתה בהטבה הזו לסטודנטים.

גיל יעקב: בעצם לפי כל הנתונים שיש היום בנוגע לגילאי רכישת רכב, השנים של הסטודנטים הן שנים קריטיות להחליט, האם רוכשים רכב או ממשיכים לנסוע בתחבורה הציבורית.

גיל יעקב: הכוונה המרכזית בהטבה הזו היתה לאפשר לכמה שיותר אנשים בגילאי 20 פלוס לנסוע בתחבורה ציבורית ולדחות את הגיל שבו רוכשים רכב.

גיל יעקב: ברגע שלא מאפשרים לכולם לעשות את זה, מדינת ישראל אומרת בעצם: אנחנו מעדיפים שהציבור של הסטודנטים בגילאים האלה ייסע ברכב פרטי.

גיל יעקב: במקביל, יש התייקרויות בדלק ויש השלכות סביבתיות לשימוש ברכב.

גיל יעקב: המחיר של התחבורה הציבורית ממשיך לעלות, ונראה שהכוונה האמיתית מאחורי המהלך הזה נשכחה.

גיל יעקב: מדובר בתקציבים זעומים ביחס לתקציבים המושקעים בדברים אחרים, כמו מחלפים, כבישים, דברים המעודדים שימוש ברכב פרטי.

גיל יעקב: צריך לשים את המקור של העניין על השולחן.

גיל יעקב: זה לא עניין נקודתי פופוליסטי כדי לרצות סטודנטים.

גיל יעקב: מדובר פה בתרבות הנסיעה בישראל: האם היא תהיה בתחבורה ציבורית או ברכב פרטי.

גיל יעקב: הצד השני של המשוואה הזו הוא, לאפשר נגישות למוסדות האקדמיים.

גיל יעקב: מוסד האקדמי מכיל לכל הפחות כמה אלפי אנשים.

גיל יעקב: זה כמו אזור תעסוקה או יישוב קטן.

גיל יעקב: אני יכול למנות הרבה מאוד מוסדות אקדמיים, שעד היום, למרות כל הוועדה שהוקמה והפיילוט, אין אליהם נגישות של תחבורה ציבורית: תל חי, רופין וספיר.

גיל יעקב: אנחנו קוראים למשרד התחבורה, שיהיה מתאם לקהל הסטודנטים ולקהלים אחרים שיש להם צרכים מיוחדים, כמו שיש מתאם לקהל החרדי, כדי למצוא את הפתרונות המתאימים לכל אזור ואזור, לכל מוסד אקדמי, לכל קהל רלוונטי.

אלכס מילר: חה"כ גנאים, בהתייחסות לישיבה הקודמת בכל הנוגע לחינוך הטכנולוגי והאקדמיזציה, יש לך כאן תשובה.

אלכס מילר: הם מתייחסים אך ורק למערכת ההשכלה הגבוהה, כך שכל השאר הוא פחות מעניין.

אלכס מילר: אני אומר כאן לכל נציגי המשרדים: אוצר, תחבורה ומשפטים – חברים, אתם ממשיכים במנגנון של רצח החינוך הטכנולוגי, שבמשך 20 שנה מתקיים בישראל.

אלכס מילר: אתם חלק מהעניין הזה.

אלכס מילר: אתם מעבירים מסר לכל מי שלומד במוסדות האלה, שהם לא שם.

אלכס מילר: זה לא יעלה על הדעת.

אלכס מילר: אנחנו כבר מזמן הפכנו את המטבע הזה.

אלכס מילר: קיימנו היום דיון, ושמענו שהממשלה משקיעה מאות מיליוני שקלים כדי להחזיר את החינוך טכנולוגי חזרה.

אלכס מילר: המסר כאן הוא שאפילו בתחבורה ציבורית הם לא יכולים לקבל הנחה כמו כל סטודנט אחר.

אלכס מילר: תפסיקו לעשות את ההפרדה הזו.

אלכס מילר: החוק חוקק בשנת 2007.

אלכס מילר: היה לכם הרבה זמן להתכונן.

אלכס מילר: זה לא כל כך הרבה כסף.

אלכס מילר: מה הבעיה לתת לפחות בסיס?

אלכס מילר: אני מבין שמספר הסטודנטים הוא שונה, והיום צריך לתת מענה לאלה שנמצאים במוסדות המונים 17,000 איש.

אלכס מילר: אפשר להתחיל איתם, אבל לא יעלה על הדעת שבשלבי סיום אין אפילו את המנגנון הזה.

אלכס מילר: אתם צריכים לחשוב על זה.

אלכס מילר: זה חלק מהמשחק.

אלכס מילר: חה"כ חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה אדוני היו"ר.

דב חנין: אני מברך על קיום הדיון הזה.

דב חנין: אני רוצה, שנשים לב שיש שני מימדים לדיון.

דב חנין: מימד אחד הוא אותם כשלים במימושו של חוק שהתקבל בכנסת.

דב חנין: פה הכנסת שלנו היא מאוד פשוטה וברורה.

אלכס מילר: אגב, החוק לא מדבר על כך שהסטודנטים צריכים לקבל הנחה בתחבורה ציבורית, אלא על מי זה סטודנט.

אלכס מילר: המנגנון שאז היה קיים וממשיך להיות קיים היום, הוא שכל מי שמוגדר סטודנט על פי חוק וחבר בהתאחדות הסטודנטים, נחשב כסטודנט.

אלכס מילר: כלומר, כל מי שהיום חבר בהתאחדות הסטודנטים מקבל תעודה של התאחדות הסטודנטים.

אלכס מילר: גם הפס נמצא שם.

אלכס מילר: זה שבפועל עושים את ההפרדה הזו ואת האפליה הזו, זו כבר בעיה אחרת.

אלכס מילר: אנחנו כמדינת ישראל הגדרנו מי זה סטודנט.

אלכס מילר: מי שעושה את ההפרדה, איתו יש בעיה.

דב חנין: בהקשר הזה, אנחנו רק יכולים לדרוש מרשויות המדינה השונות, קודם כל ממשרד האוצר, להכיר בכך שהחוק קיים.

דב חנין: אין אפשרות היום להתעלם ממנו.

דב חנין: אם משרד האוצר רוצה להיכנס לויכוח עקרוני, הוא יכול לבוא לכנסת ולדרוש לתקן את החוק.

דב חנין: החוק קיים, והוא מחייב את כל אזרחי ישראל ואת כל רשויות השלטון בישראל, כולל את משרד האוצר.

דב חנין: זה היבט אחד.

דב חנין: אני חושב שיש פה היבט נוסף, מעבר להיבט הזה, היבט פשוט וקל.

דב חנין: רק נותר לבצע את מה שכתוב בחוק.

דב חנין: אדוני היו"ר, אנחנו צריכים לקדם מדיניות אחרת בכל הנוגע לממשק שבין תחבורה ציבורית לבין סטודנטים.

דב חנין: אמר, ובצדק, נציג מגמה ירוקה: זה דבר שיש לו משמעות מאוד גדולה לא רק לגבי הסטודנטים בחיי היומיום שלהם.

דב חנין: סטודנטים משתמשים בתחבורה ציבורית, כי מדובר בציבור צעיר ואין לו נגישות לכלי רכב, הוא צריך תחבורה ציבורית.

דב חנין: הרבה מאוד אנשים מסתובבים בארץ, ולומדים לא במקום שבו הם גרים.

דב חנין: זה מישור אחד של העניין.

דב חנין: מישור שני של העניין קשור לראייה יותר רחבה, של איך אנחנו רוצים להתנהל בתחום התחבורתי במדינת ישראל.

דב חנין: אני שומע, שמשרד האוצר מדבר על תחבורה ציבורית רק כאשר הוא רוצה להעלות את מחירי הדלק.

דב חנין: כאשר מעלים את מחירי הדלק נזכרים שיש סיבה סביבתית להעלאה הזו, וכי המטרה האמיתית היא לא להרוויח כסף אלא שמדינת ישראל תהיה מדינה ירוקה.

דב חנין: אני חושב, שזה טוב שהם נזכרים בזה כאשר הם רוצים להעלות את מחיר הדלק, אני רק מצטער שברגע שהנושא הזה של מחירי הדלק יורד מסדר היום גם הנושא של הצבע הירוק של מדינת ישראל יורד מסדר היום.

אלכס מילר: הכי מצחיק, שכאשר מעלים את מחירי הדלק גם מחירי הנסיעה בתחבורה הציבורית עולים.

אלכס מילר: מה עשינו בזה?

דב חנין: בוודאי.

מיכה פרלמן: מחירי התחבורה הציבורית אינם מושפעים כמעט בכלל ממחירי הדלק.

דב חנין: מחירי התחבורה הציבורית לא מושפעים ממחיר הדלק, ובכל זאת מחירי התחבורה הציבורית באוטובוסים וברכבת עלו.

מיכה פרלמן: מה שעלה בגלל הדלק זו סובסידיה ממשלתית.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: זה לא בגלל הדלק, זה בגלל שמשרד האוצר לא מבין עד עצם היום הזה.

אלכס מילר: האם יכול להיות שדן ואגד יגידו לי שעליית מחירי הדלק לא משפיעה עליהם?

מיכה פרלמן: משפיעה, אבל מי שמממן את זה זו המדינה ולא האזרח.

דב חנין: אם המדינה רוצה לעודד תחבורה ציבורית, היא צריכה לסבסד תחבורה ציבורית בצורה יותר ניכרת.

דב חנין: כאשר סטודנט צריך לנסוע ברכבת מתל אביב לחיפה, הוא צריך לחשוב פעמיים האם הוא צריך את הנסיעה הזו.

דב חנין: זה המצב היום.

דב חנין: אם יותר משני אנשים נוסעים יחד מבאר שבע לתל אביב, עדיף להם לנסוע ברכב.

דב חנין: אני יכול להראות לך את החישוב הזה.

דב חנין: יש כאלה שטוענים שגם אם אדם אחד נוסע ברכב זה עדיין יותר כדאי לו מאשר לנסוע בתחבורה ציבורית, ולא רק מבחינת זמן הנסיעה והנוחות בנסיעה אלא גם מבחינת עלות הנסיעה.

דב חנין: אנחנו נמצאים בכשל מערכתי.

דב חנין: אני שמעתי בקשב רב את דברי ראש הממשלה ושר האוצר במסיבת העיתונאים על הצורך בעידוד התחבורה הציבורית.

דב חנין: לפחות קרה פה מקרה די יוצא דופן, שעם השורה הזו אני הסכמתי.

דב חנין: ציפיתי לשורה עם הנחיות אופרטיביות: מה עושים ואיך מעודדים את התחבורה הציבורית.

דב חנין: הנגזרות האופרטיביות היו – אני חייב לומר בצער – מאוד שוליות: עידוד לכרטיסים בפריפריה.

דב חנין: חברים יקרים, זה לא לעודד תחבורה ציבורית.

דב חנין: לכן, אדוני היו"ר, מעבר לדיון הנקודתי החשוב שמתקיים פה על מימוש חוק זכויות הסטודנט, המסר העיקרי שצריך לצאת הוא מסר למשרד האוצר.

דב חנין: דווקא במשרד התחבורה היום ישנה הבנה אמיתית של חשיבות התחבורה הציבורית ורצון לעודד את התחבורה הציבורית, אלא שמשרד התחבורה פועל באילוצים תקציביים בלתי אפשריים בתחום הזה.

דב חנין: אתם חייבים להבין, שהגיע הזמן לעודד תחבורה ציבורית, בין היתר, גם במחיר.

אלכס מילר: חה"כ נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אין מקום לעשות איפה ואיפה.

נסים זאב: טכנאים, הנדסאים וסטודנטים בבתי ספר לאומנות גם הם צריכים להיות כלולים בתוך מסגרת של הנחות המגיעות לכל הסטודנטים.

נסים זאב: צריך לזכור, שיש מכללות ובתי ספר שלא נחשבים כחלק מהמועצה להשכלה גבוהה אבל קשורים למכללות המעניקות תעודת B.A. אני חושב, שצריך לתקן את המצב כך שגם תלמידי בתי ספר על יסודיים יקבלו הנחות.

נסים זאב: אני לא יודע אם הם יגיעו B.A, אבל ברור שבין שנות התיכון לבין קבלת ה-B.A יש כמה שנים.

נסים זאב: ככה זה עובד במגזר החרדי.

נסים זאב: זה עובד בשני שלבים: סוף התיכון עד לבכיר, ומדרג של בכיר יש הממשיכים ל-B.A.

נסים זאב: אני חושב שסטודנט הוא סטודנט, והוא זכאי לאותה הנחה.

נסים זאב: אני מבקש, לקחת את זה בחשבון.

אלכס מילר: נציג דן, בבקשה.

איתן פיקסמן: זאת אחת הישיבות הבודדות, שאני מתחבר בה כמעט לכל הדוברים.

איתן פיקסמן: האינטרס הוא משותף.

איתן פיקסמן: הכוונות ברורות.

איתן פיקסמן: כמי שעובד לצד משרד התחבורה עשרות שנים אני רוצה לומר, שהיוזמה הזו ברוכה.

איתן פיקסמן: היום אנחנו מתווכחים: ייסעו יותר או ייסעו פחות, את מי לצרף, אבל אני מכיר תקופות שלא היה בנמצא דבר כזה.

איתן פיקסמן: האדם הצנוע שיושב פה כנציג משרד התחבורה, יהודה אלבז, יש לו משקל סגלי עצום בדחיפת העניין הזה, בסיוע משרד האוצר.

איתן פיקסמן: היום התברכנו בעובדה שיותר ויותר מגזרים רוצים להיחשב כסטודנטים ולהיכלל בהטבה הזו.

איתן פיקסמן: קודם כל אנחנו מתחילים מנקודת מוצא טובה מאוד.

אלכס מילר: אנחנו מתחילים?

איתן פיקסמן: אנחנו ממשיכים.

איתן פיקסמן: זה תהליך.

אלכס מילר: זה כבר חוקק.

אלכס מילר: זו לא יוזמה.

אלכס מילר: היום יש הגדרות ברורות מי זה סטודנט בישראל.

איתן פיקסמן: מעבר לחוקה יש אג'נדה של עידוד השימוש בתחבורה הציבורית.

איתן פיקסמן: אמר פה חה"כ דב חנין, שאפילו ראש הממשלה הביע את הדברים מבלי לרדת לרמה האופרטיבית.

איתן פיקסמן: אני כן מציע לרדת לרמה האופרטיבית, ואני אומר במפגיע: לנו בדן אין את הסמכות, היכולת או הרצון לקבוע מי הוא סטודנט ומי הוא לא, אבל יש לנו אינטרס, לא רק כלכלי, אינטרס ברור להרחיב את מעגל המשתמשים בתחבורה הציבורית, ובוודאי כשמדובר בציבור צעיר שאפשר להתוות את דרכו ולהרגיל אותו לשימוש נכון ומושכל בתחבורה הציבורית.

איתן פיקסמן: מי מרוויח מזה?

איתן פיקסמן: ההוצאה התקציבית היא נכון לעכשיו, אבל בטווח הארוך מי שמרוויח מזה זו המדינה.

איתן פיקסמן: יהיו פחות תאונות דרכים, פחות זיהום אוויר, פחות השקעה בתשתיות.

איתן פיקסמן: הדברים ברורים ונלעסו היטב.

איתן פיקסמן: ככל שיגבר ויגדל מספר המשתמשים בתחבורה הציבורית, יהיה טוב למדינה, טוב לאזרחיה, טוב לסטודנטים במקרה דנן.

איתן פיקסמן: בשם דן, אני רוצה לומר שבכל מה שקשור למטרופולין תל אביב וגוש דן, שאנחנו האמונים כחברה הגדולה באזור הזה, שבמידה ותיושם החלטה שמרחיבים את המעגל – ויש הצדקה לכך – אנחנו נתאים את עצמנו לצרכים של הסטודנטים.

איתן פיקסמן: יש לנו את היכולת, יש לנו את הרצון.

איתן פיקסמן: אנחנו נשב מולם ונדאג לכך שסטודנטים נוספים יוכלו להשתמש בשירותי התחבורה הציבורית של דן.

איתן פיקסמן: אני מקווה, ששאר החברות יצטרפו אלינו בקריאה הזו, כדי שזה יהפוך מדקלרציה למשהו מעשי וכולנו נרוויח מזה.

מיכה פרלמן: תקציב הסובסידיה לתחבורה הציבורית בכלל עומד על כ-3 מיליארד שקלים לשנה הזו.

מיכה פרלמן: בשנה הבאה זה יעלה ל-3 מיליארד ו-200,000,000 שקלים.

מיכה פרלמן: אתם תשפטו, אם זה תקציב גדול או לא גדול.

מיכה פרלמן: בכל מקרה, זה תקציב התמיכות הכי גדול שקיים היום בתקציב המדינה.

אלכס מילר: האם צריך לומר תודה למשרד האוצר?

מיכה פרלמן: לא.

מיכה פרלמן: העלו פה את הטענה שאנחנו לא מסבסדים את התחבורה הציבורית.

דב חנין: אנחנו אומרים מיד שזה לא מספיק.

קריאה: הטענה שעלתה היא שהמחיר עולה.

מיכה פרלמן: אני רוצה לשים כמה נתונים על השולחן.

מיכה פרלמן: עוד דבר שאנחנו מכירים בתחבורה הציבורית, מעבר לסובסידיה, תקציבי הפיתוח של התחבורה הציבורית בכלל - ואני לא מדבר על כל רשת הכבישים שגם תורמים לפיתוח של תחבורה ציבורית – עומדים על 4 מיליארד שקלים, כולל הרכבת וכולל מערכות להסעת המונים ושיפורים בתשתיות.

מיכה פרלמן: זה מעבר לסובסידיה שלנו.

מיכה פרלמן: יש תקציבים בסדרי גודל משמעותיים.

מיכה פרלמן: אני לא רוצה להגיד אם זה מספיק או לא מספיק.

מיכה פרלמן: האג'נדה של משרד האוצר ביחד עם משרד התחבורה זה כן לקדם את התחבורה הציבורית, ואני חושב שזה בא לידי ביטוי בתקציב.

מיכה פרלמן: לעניין הסטודנטים – צריך גם על זה לדבר בפרספקטיבה ההיסטורית.

מיכה פרלמן: כמו שאדוני היו"ר הזכיר, מה שכתוב בחוק הוא מי הוא הסטודנט ולא הזכויות המגיעות לו בתחבורה הציבורית.

מיכה פרלמן: ההרחבה של ההנחה הקיימת, שמר יהודה אלבז דיבר עליה, התחילה כפיילוט.

אלכס מילר: אני מדבר על הבסיס קודם כל.

אלכס מילר: בוא נתייחס לבסיס: הנחה של 10%.

מיכה פרלמן: בבסיס של 10% אין שינוי, למיטב הבנתי.

מיכה פרלמן: כל מי שמוגדר כסטודנט לפי החוק הזה יקבל את אותה הנחה של 10%.

אלכס מילר: אז קודם כל יש לנו בשורה.

אלכס מילר: נועם, האם גם עם ה-10% האלה היתה בעיה?

נעם ויצנר: במקומות מסוימים.

נעם ויצנר: ה-10% לא קיימים בכל מקום ובכל קו בינעירוני.

אלכס מילר: אני מבקש, שבאותה רשימה שנמצאת אצל הנהגים בחברות השונות בקווים הבינעירוניים תוסיפו את כל המוסדות המוגדרים בחוק משנת 2007 ומשנת 2010.

אלכס מילר: שמענו את ההודעה של משרד האוצר.

אלכס מילר: אם יש הבדל תקציבי, הם חייבים לתת מענה.

יהודה אלבז: אני צריך בשביל זה לקבל הכשרה תקציבית.

אלכס מילר: אתם קודם כל צריך לעשות איתם דיון על זה.

אלכס מילר: החוק קובע כך, ואתה זה שמבצע.

אלכס מילר: אתה צריך לראות, מי נכלל בחוק, איזה מוסדות.

אלכס מילר: אתה צריך להרחיב את הרשימה.

אלכס מילר: יש נהגים שיש להם ניסיון של עשרות שנים, ומבחינתם יש בסך הכל 40 ומשהו מוסדות שהם צריכים לזכור.

אלכס מילר: אם מדובר בעיר שלו, הוא יודע שיש אוניברסיטת תל אביב ועוד כמה מכללות.

אלכס מילר: ברגע שסטודנט לא שייך למוסדות האלה, הוא לא מתייחס.

אלכס מילר: צריך להרחיב את הרשימה, וליישר קו עם משרד האוצר.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על הבסיס.

מיכה פרלמן: ברגע שמרחיבים את המשתמשים בהנחה הזו, אז ההוצאה התקציבית על הנושא הזה עולה.

מיכה פרלמן: בגלל שהפיילוט על ההנחות הנוספות מושפע מהיקף התקציב הקיים לטובת העניין, והיום אנחנו מדברים על 25,000,000-3000,000 שקלים, אנחנו צריכים להבין שברגע שהרחבנו את קהל המשתמשים אנחנו מרחיבים את ההוצאה התקציבית.

מיכה פרלמן: כרגע לא ברור מהם סדרי הגודל של ההוצאה הזו.

מיכה פרלמן: לכן, כמשרד האוצר אנחנו מעריכים את זה כרגע כמשהו לא משמעותי.

מיכה פרלמן: אנחנו מוכנים לבוא ולהגיד, שאנחנו נרחיב את אותו פיילוט לאותו ציבור שמוגדר בחוק.

מיכה פרלמן: כלומר, נקבל את הדרישה הזו של הוועדה.

אלכס מילר: מצוין.

אלכס מילר: כלומר, אתה מדבר על תעודה נוספת שנותנים לסטודנטים.

אלכס מילר: גם זה נכנס בפנים.

מיכה פרלמן: מצד ההסתייגות אני רוצה לומר שני דברים.

מיכה פרלמן: האחד הוא, שצריך לדעת שאנחנו באמת יודעים לבוא ולפקח על הנושא הזה.

מיכה פרלמן: כלומר, להביא את הרשימה הסגורה של אותם מוסדות ולהעביר אותה למפעילים.

מיכה פרלמן: דבר שני, אנחנו יכולים להגיד שבעוד שנה או קצת יותר, כאשר נדע מה היקף העלות התקציבית, נוכל לבחון מחדש את הפיילוט ואת ההיקפים שלו.

אלכס מילר: מבחינה פרוצדוראלית, הסטודנטים מחויבים בהצגת תעודת סטודנט.

אלכס מילר: כלומר, אם למוסד אין תעודת סטודנט אתם לא יודעים איך להקל על הסטודנטים שלו.

אלכס מילר: היום חייב להיות המנגנון שלכם מול התאחדות הסטודנטים.

אלכס מילר: כי מי שמוסמך לפי החוק להנפיק תעודת סטודנט זו התאחדות הסטודנטים.

יהודה אלבז: מי שמוסמך על פי חוק, מנפיק.

ניסן ירון: על פי חוק, כל מוסד רשאי להנפיק לעצמו את התעודה.

אלכס מילר: מי שמקבל את הצבע שיש לשים על התעודה זו ההתאחדות.

יהודה אלבז: המוסדות.

נעם ויצנר: בפועל, מה שחשוב הוא אישור לימודים החתום על ידי המוסד, אישור לימודים המונפק על ידי המוסד, אבל אם המוסד יהיה רשום בחברות האוטובוסים זה יעשה את אותה עבודה.

מיכה פרלמן: אלה שתי ההסתייגויות שהיו לי לומר לגבי ההרחבה שתתאים את הדברים לחוק הקיים.

מיכה פרלמן: דבר נוסף בנוגע לדברים שנועם העלה, לגבי היקף ההנחות במקומות נוספים ובקווים בינעירוניים – הערכת עלות שהגענו אליה ביחד עם התאחדות הסטודנטים, כאשר היה ניסיון לעשות מהלך גורף כזה, היתה כ- 100,000,0000 שקלים לשנה תוספת לעומת מה שקיים היום.

נסים זאב: על איזה אחוז הנחה?

מיכה פרלמן: כמעט 50% הנחה, אבל לא על כל כרטיס חד פעמי, אלא בעיקר על הכרטיסים הרב פעמיים, על כרטיס חופשי-חודשי, על הכרטיסיות גם ברכבת וגם באוטובוסים.

מיכה פרלמן: המהלך הזה הוא מאוד יקר, ולכן בלי הסדר שהמל"ג יממן לא יכולנו להגיע להסכם הזה.

מיכה פרלמן: חשוב לציין, שיש לזה עלויות יקרות, גם בתקציב שהוא גדול, כמו תקציב התחבורה הציבורית.

מיכה פרלמן: לא בכדי, קשה ללכת למהלך רוחבי כזה.

אלכס מילר: ניסן, שמעת שיש כאן בשורות.

אלכס מילר: ניסן ירון: אנחנו מברכים על ההחלטה של משרד האוצר.

אלכס מילר: אני רוצה להעיר משהו בנוגע לעתיד, כי אנחנו מן הסתם ניפגש בסיטואציות שונות על אותם דברים.

אלכס מילר: אנחנו קיבלנו הרבה פעמים את התשובה: יש מגבלה תקציבית וצריך להסתדר עם מה שיש.

אלכס מילר: כמובן שלא יעלה על הדעת, שבגלל מגבלה תקציבית יחליטו, למשל, שנשים לא מקבלות את ההנחה, או שבעלי מוגבלויות לא מקבלים את ההנחה.

אלכס מילר: יש אפליות שלא עושים.

אלכס מילר: מכיוון שאנחנו סטודנטים שווים לכל דבר ועניין במדינת ישראל, אם יש מגבלה תקציבית הדרך להתמודד איתה היא לא דרך הדרה שלנו מאיזושהי הטבה, אלא ניסיון למשחק אחר עם התקציב, בין אם זה כל הקודם זוכה או הנחות אחרות.

אלכס מילר: לא יכול להיות שתהיה הדרה של אוכלוסיית הסטודנטים.

אלכס מילר: אני רוצה לסכם את הישיבה.

אלכס מילר: אני מקבל את ההודעה של משרד האוצר על כך שכפוף להסתייגויות, כל הסטודנטים השייכים לאותם המוסדות שמופיעים תחת החוקים של זכויות הסטודנט בשנת 2007 ובשנת 2010, ייהנו מאותן ההנחות המקבלים היום כלל הסטודנטים השייכים למועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: אני לא רוצה שיהיו אי הבנות לציבור הסטודנטים.

אלכס מילר: כמה זמן אתם צריכים בשביל החלטה סופית בנושא?

אלכס מילר: הכנסת יוצאת לפגרה בתחילת אפריל.

אלכס מילר: אני מבקש שעד תחילת הפגרה תעבירו לנו החלטה סופית, כולל אותם היבטים וסייגים.

אלכס מילר: אני מבקש, שתעביר מסר במשרד שיעשו בדיקה מקיפה סביב כל אותן מערכות המתוקצבות על ידי משרד האוצר ומשרדים אחרים שיש להם מנגנון שיתוף פעולה.

אלכס מילר: נועם, גם אתם תבדקו איפה אתם מקבלים הטבות מהמדינה, והאם יש בעיה עם יישום אותה החלטה של כניסת הנדסאים, טכנאים וסטודנטים לאומנות.

אלכס מילר: בנוסף, יש חשיבות רבה לכל פעילות המרחיבה את השימוש בתחבורה ציבורית.

אלכס מילר: אני מאמין, שברגע שיש תמריץ כלכלי לציבור בכלל, ולסטודנטים בפרט, לבוא ולהשתמש בתחבורה ציבורית בנוסף לנגישות, זה בסופו של דבר יכניס אותו לשם.

אלכס מילר: היום אנחנו עומדים במצב בו 40% משתמשים בתחבורה ציבורית.

אלכס מילר: זה נתון שהוא יפה אבל עדיין קטן.

דב חנין: אני חושב, שזה נתון לא אמיתי.

דב חנין: הלוואי והיו 40% משתמשים בתחבורה ציבורית בישראל.

נסים זאב: מדובר רק על הסטודנטים.

דב חנין: גם זה נתון אופטימי קצת.

דב חנין: אופטימיות זה דבר טוב.

נסים זאב: האם כולם באים עם מוניות ספיישל?

נסים זאב: זו אלטרנטיבה.

דב חנין: או רכבים פרטיים.

אלכס מילר: מר אלבז, אנחנו מדברים פה על קרוב ל-400,000 לקוחות פוטנציאליים.

נסים זאב: הקשורים למל"ג?

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: יש 250,000 סטודנטים הקשורים למל"ג, ועוד 150,000 סטודנטים הנדסאים וטכנאים.

אלכס מילר: יכול להיות שפחות.

אלכס מילר: גם אם אנחנו מדברים רק על 250,000 סטודנטים מהמועצה להשכלה גבוהה ועוד 20,000 סטודנטים הלומדים במקומות אחרים, זה מספר גדול של לקוחות ישירים שלכם וחלקם הם פוטנציאל.

אלכס מילר: כמו שיש מתאם למגזר החרדי, צריך להיות גם פה מתאם כזה.

אלכס מילר: יכול להיות שזה יהיה אותו בן אדם.

אלכס מילר: צריך שתהיה הידברות עם הסטודנטים בנוגע לבעיות וצרכים שיש.

אלכס מילר: אנחנו פונים אליכם, שבמשרד התחבורה יהיה מתאם למגזר הסטודנטים.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.