ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 371, 2011-02-14 00:00

אלכס מילר: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אלכס מילר: אנחנו נדון בתוכנית החדשה של משרד החינוך.

אלכס מילר: מנכ"ל התאחדות התעשיינים ייתן לנו סקירה על כל מה שקורה בכל הקשור לטכנאים והנדסאים בישראל, איך אנחנו משפרים את המצב של החינוך הטכנולוגי.

אלכס מילר: אני זוכר שבכנסת הקודמת היתה אמירה, שיש חוסר של קרוב ל-5,000 טכנאים בשוק.

אלכס מילר: אני אשמח, אם תוכלו להתייחס לנתונים האלה.

אלכס מילר: מה קורה היום?

אלכס מילר: אנחנו נדבר גם על אותם החוקים שעברו, שמחייבים חלק מהמקומות בישראל.

אלכס מילר: קרוב ל-20% מבתי הספר נכנסו לפיילוט בחינוך חובה עד כיתה י"ב.

אלכס מילר: נדבר גם על השילוב של החינוך הטכנולוגי כאלטרנטיבה לכל אותם תלמידים שנושרים מהמסגרת החינוכית הרגילה.

אלכס מילר: יש לנו גם נציגים של רשתות החינוך הטכנולוגי: "אורט", "עמל".

אלכס מילר: אנחנו נתחיל עם המצגת של משרד החינוך, ולאחר מכן נראה את המצגת של התאחדות התעשיינים.

עופר רימון: אני אציג את התוכנית האסטרטגית של משרד החינוך לחיזוק החינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: בקדנציה הזאת שר החינוך גדעון סער והמנכ"ל ד"ר שושני שמו כיעד, מתוך אחד היעדים של המשרד, לחזק את החינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: כולנו יודעים שזה אחרי הרבה שנים של דעיכה בתחום הזה.

עופר רימון: אני רוצה להגיד שיושבים כאן שותפים פעילים שלנו לדרך, והם התאחדות התעשיינים.

עופר רימון: אתם תראו שהמצגת שלהם היא המשכיות של המצגת שלנו.

עופר רימון: אנחנו עובדים ביחד בצורה נפלאה.

עופר רימון: התאחדות התעשיינים מאוד אוכפת את התוכנית שלנו.

עופר רימון: הנשיא של ההתאחדות, שרגא ברוש, מאוד מקדם את הדברים.

אלכס מילר: הוא היה אמור להיות כאן היום, אך מנסיבות מיוחדות הוא נאלץ לא להגיע.

אלכס מילר: המנכ"ל כאן.

עופר רימון: בנוסף, יש כאן את קרן נציגת אכ"א, תת אלוף אמיר רוגובסקי והאלוף אבי זמיר, ראש אכ"א, שעובדים איתנו מאוד צמוד על התוכנית.

עופר רימון: כאשר אני אומר צמוד, אני מדבר גם על המשאבים שמעמידים לטובת התוכניות.

עופר רימון: יש כאן גם את מאיר פרישמן מרשת אורט.

עופר רימון: הרשתות עובדות איתנו צמוד.

עופר רימון: אני מדבר על רשת אורט, רשת עמל ורשת עמית.

עופר רימון: בלי הרשתות היה מאוד קשה להרים את החינוך הטכנולוגי בארץ.

עופר רימון: שלמה מארגון המורים נמצא כאן גם כן.

עופר רימון: היום גם באג'נדה של ארגון המורים לקדם את החינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: כאשר יצאנו לדרך ראינו שבישראל, לאחר השוואה בינלאומיות, שיעור התלמידים שלומדים בחינוך הטכנולוגי נמוך ב-10% נקודות בהשוואה למדינות ה-OECD.

עופר רימון: החלק האדום מראה כמה תלמידים משלבים לימודים ועבודה.

עופר רימון: גם בזה אנחנו נמוכים יחסית.

עופר רימון: כשאנחנו באנו לתאר את הבעיה, דבר ראשון פנינו לצה"ל.

עופר רימון: בצה"ל אמרו לנו שהם רואים ירידה בשיעור בוגרי החינוך הטכנולוגי שמתגייסים לצה"ל.

עופר רימון: זה גורם להם חוסר, בעיקר בתחומים של מכונות חשמל ואלקטרוניקה.

עופר רימון: עקב המחסור החמור, 35%-50% מבעלי המקצועות הטכנולוגיים הם בוגרי נתיב עיוני, שצריכים לעבור הכשרה מיוחדת.

עופר רימון: בצה"ל מדברים על זה שהם צועדים לקראת מהפיכה טכנולוגית.

עופר רימון: הם צופים עלייה משמעותית בדרישה לכוח אדם איכותי בתחומים הטכנולוגיים.

עופר רימון: בנוסף לירידה בהיקף הלומדים הם דיברו גם על ירידה באיכות של בוגר החינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: גם בנתוני ההשכלה הגבוהה אנחנו רואים נתונים של ירידה בשיעור הפונים לתחומי המדע והטכנולוגיה.

עופר רימון: התעשיינים דיברו על כך, שבחינוך הטכנולוגי צריכים לחזק את הצד ההתנסותי.

עופר רימון: הם מדברים על מחסור בכל הדרגים, מדרג מובילי הטכנולוגיה, המנהיגות הטכנולוגית: המהנדסים והמפתחים, דרך הטכנאים, הנדסאים ועד לרצפת הייצור.

עופר רימון: כולם יודעים היום שמדינת ישראל מצליחה בתחומי התעשיות עתירי הידע להגיע להישגים מאוד מרשימים.

עופר רימון: זה דבר שצריך להמשיך ולפתח.

עופר רימון: כמות הסטרט אפים בישראל הוא דבר שאין לו אח ורע בעולם.

עופר רימון: בארצות הברית נמכר רב מכר: "מדינת הסטרט אפ".

עופר רימון: הרבה תעשיינים מדברים על זה, שאנחנו צריכים לעבור כמה שיותר ממחקר ופיתוח לייצור ושיווק.

עופר רימון: החינוך הטכנולוגי ספג קיצוץ של 20% ב-10 השנים האחרונות.

עופר רימון: אנחנו מראים את מספר השעות הייעודיות לחינוך הטכנולוגי תש"ס מול תש"ע.

עופר רימון: הפחתת השעות גרמה להגדלה של הכיתות וגם להפחתה של שעות ההתנסות.

עופר רימון: היתה התיישנות של המעבדות ושחיקת כוחות הוראה.

עופר רימון: כל זה מסביר חלק מהטענות שהיו בתחילת הדרך לתעשיינים ולצה"ל.

עופר רימון: כאשר אנחנו מפלחים היום את החינוך הטכנולוגי, אנחנו רואים ש-63% מהתלמידים לומדים בנתיב העיוני, וכ-33% לומדים בנתיבים הטכנולוגיים.

עופר רימון: 4% לומדים בבתי הספר של התמ"ת.

עופר רימון: מגמה בחינוך הטכנולוגי מורכבת מ-3 מרכיבים.

עופר רימון: בחירה א' של התלמיד זה מקצוע מדעי: כימיה, פיזיקה, ביולוגיה או מדעי הטכנולוגיה.

עופר רימון: בחירה ב' היא מקצוע מוביל במגמה, ובחירה ג' זו ההתמחות.

עופר רימון: אלכס מכיר את זה טוב.

עופר רימון: הוא משלנו.

עופר רימון: שמעתי מאנשים, שכאילו יש סתירה בין בסיס מדעי לבין לימודי רובוטיקה.

עופר רימון: חייבים לשים את הדברים על דיוקם: אין סתירה.

עופר רימון: התלמידים שלומדים אצלנו מכתרוניקה אלה תלמידים מצטיינים.

עופר רימון: בחירה א' שלהם היא 5 יחידות פיזיקה, ובחירה ב' שלהם היא המקצוע המוביל וההתמחות במכתרוניקה.

עופר רימון: אנחנו לא מוותרים לתלמידים בחינוך הטכנולוגי על החלק המדעי.

עופר רימון: זאת כנראה הסיבה, שהיום שיעור התלמידים שמסיימים 5 יחידות פיזיקה הוא יותר גבוה בחינוך הטכנולוגי, בהשוואה לחינוך העיוני, באופן משמעותי.

עופר רימון: את המגמות של החינוך הטכנולוגי אנחנו מחלקים ל-3 צבירים: צביר א' אלה הן המגמות ההנדסיות, מגמות העלית.

עופר רימון: צביר ב' אלה הן המגמות הטכנולוגיות, וצביר ג' אלה הן המגמות התעסוקתיות.

עופר רימון: כולן חשובות לנו באותה מידה.

עופר רימון: אחד הדברים היפים והמקסימים בחינוך הטכנולוגי הוא, שמפמ"ר אחד, כמו המפמ"ר, ד"ר אבי כהן, למדעי המחשב, הוא המפמ"ר לתלמידי העלית שלומדים הנדסת תוכנה, דור ההיי-טק הבא של מדינת ישראל, כולם לומדים מדעי המחשב, 5 יחידות פיזיקה ורבים מהם גם 5 יחידות מתמטיקה, כאשר מצד שני הוא גם המפמ"ר למגמת תקשוב, שאנחנו פותחים אותה בכיתות "לב טכנולוגי" – כיתות לא קלות.

עופר רימון: לשם אנחנו מושכים ילדים לתחום ניהול המערכות והצד השני.

עופר רימון: תמיד המגמות שלנו מחזיקות בשני הקצוות של המקל.

עופר רימון: עוד דבר ייחודי לחינוך הטכנולוגי – לתלמיד שלא סיים לימודי תעודת בגרות, אבל סיים לימודי תעודה טכנולוגית של 14 יחידות לימוד, יש אופק.

עופר רימון: האופק שלו הוא המשך לימודי טכנאים.

עופר רימון: זה דבר מאוד מיוחד, ואל נקל ראש בעניין הזה.

עופר רימון: 40% מהתלמידים במדינת ישראל מסיימים לימודים ללא תעודת בגרות.

עופר רימון: כמה שלא נעבוד על העניין הזה – ובכל שנה מגדילים את אחוז המסיימים ב-1%-2% - החינוך הטכנולוגי מציע אופק המשך ללימודי טכנאים והנדסאים הלאה, וזו אחת מנקודות הכוח שלו.

עופר רימון: החזון שלנו הוא חיזוק החינוך הטכנולוגי, הרחבתו והתאמתו למאה ה-21, כך שיהווה אלטרנטיבה אטרקטיבית לחינוך העיוני, ויספק כוח אדם איכותי.

עופר רימון: המטרות הן: לתת מענה חינוכי ליותר תלמידים המעוניינים לשלב טכנולוגיה והיבטים יישומיים התנסותיים במהלך לימודיהם, ומצד שני להתאים את הצרכים של החינוך הטכנולוגי לצרכי התעשייה.

עופר רימון: אני רוצה להדגיש: שלמרות שאנחנו מאוד מחוברים להתאחדות התעשיינים ולצרכים של המשק, הדבר הראשון שאנחנו חושבים עליו הוא התלמיד.

עופר רימון: יש הרבה מאוד תלמידים שלימודים עיוניים לבד לא מספקים אותם, לא מתאימים להם והם צריכים את הצד ההתנסותי-חוויתי.

עופר רימון: אלה תלמידים מכל הרמות: מהתלמידים המצטיינים ועד לתלמידים המאתגרים ביותר במערכת.

עופר רימון: חינוך טכנולוגי חזק הוא חינוך המהווה אלטרנטיבה ולא בררת מחדל.

עופר רימון: כך אנחנו רוצים לראות את עצמנו, ולשם אנחנו צועדים.

עופר רימון: היעדים שלנו הם הגדלה ב-10 נקודות אחוז של שיעור התלמידים שיהיו בחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: זה גידול של קרוב ל-30% במספר התלמידים.

עופר רימון: בנוסף, הכפלת מספר הלומדים במגמות העלית ורוכשים תעודת בגרות איכותית: 5 פיזיקה, 5 מתמטיקה, 5 אנגלית, בנוסף לתעודה הטכנולוגית.

עופר רימון: בנוסף, הכפלת מספר הטכנאים וההנדסאים בתום 14 שנות לימוד.

עופר רימון: כמו כן, אנחנו רוצים לראות הרבה יותר תלמידים במשרד החינוך המשלבים לימודים ועבודה פרקטית במפעלים.

עופר רימון: נמצא כאן גרשון כהן, מנהל תחום טכנולוגיה אצלנו, והוא היה עכשיו בסיור בגרמניה, במחוז המוביל את הנושא הזה.

עופר רימון: 67% אחוז מהתלמידים לומדים שם בדואל סיסטם: 50% מהזמן בבית ספר ו-50% מהזמן במפעלים.

עופר רימון: כל התלמידים בתוך המערכת הזאת הם מהמצטיינים שלומדים רובוטיקה, אלקטרוניקה ומחשבים, ועד לתלמידים האחרים.

עופר רימון: כדי לעמוד באתגרים שלנו יצאנו בתוכנית תוספתית של כ-300,000,000 שקלים בתקציב הדו שנתי לנושאים הייעודיים האלה.

עופר רימון: על התקציבים האלה - ואני תכף אפרט את התוכנית התוספתית של 300,000,000 שקלים - צריך לזכור שאנחנו גם מובילים תוכנית לחיזוק הידע והמיומנויות במדע וטכנולוגיה בחטיבת הביניים, מכיתה ז' עד כיתה ט', בעלות תוספתית של עוד 150,000,000 שקלים בתקציב הדו שנתי.

עופר רימון: צריך לזכור גם, שנכנסנו חזק לנושא המחשבים בתוכנית תוספתית של 420,000,000 שקלים.

עופר רימון: כלומר, הנושאים האלה מקבלים עדיפות מאוד גבוהה גם בפן התקציבי.

עופר רימון: התוכנית האסטרטגית שלנו נחלקת לתוכניות רוחב ולתוכניות אורך.

עופר רימון: תוכניות רוחב הן תוכניות המכוונות לפרופילים שונים של תלמידים.

עופר רימון: תוכניות האורך תומכות בתוכניות המוצגות כאן.

עופר רימון: אני אעבור על חלק מהתוכניות, כאשר על חלק אחר של התוכניות ירחיבו חבריי מהתאחדות התעשיינים.

עופר רימון: אני אתחיל להסביר על התוכנית הראשונה, לא בחשיבות אלא בסדר שהיא מופיעה כאן – "מצוינות טכנולוגית ומדעית".

עופר רימון: אנחנו רוצים להגדיל את מספר הלומדים במגמות העלית והגדלת שיעור הזכאים לתעודת בגרות איכותית.

עופר רימון: כבר השנה ב-30 בתי ספר מופעלת התוכנית.

עופר רימון: פתחנו אותה בבתי ספר 6 שנתיים, בכיתה ז' ובכיתה ט', כדי שתוך 3 שנים יהיה לנו מסלול 6 שנתי, מכיתה ז' ועד כיתה יב', שמוביל ללימודי 5 יחידות מתמטיקה, 5 יחידות פיזיקה, 5 יחידות אלקטרוניקה או הנדסת תוכנה.

עופר רימון: הרעיון הוא מאוד פשוט: כבר מכיתה ז' להוסיף עוד שעתיים פיזיקה ולהוריד מורים מהחטיבה העליונה שילמדו פיזיקה בחטיבת הביניים.

עופר רימון: התוכנית מדברת על שעתיים תוספתיות במתמטיקה מכיתה ז', שעתיים תוספתיות מדעי המחשב ורובוטיקה מכיתה ז'.

עופר רימון: עם הרבה מהתלמידים לא ניתן להתחיל את הסיפור בכיתה י'.

עופר רימון: 30 בתי ספר יצאו לתוכנית כבר השנה.

עופר רימון: קול קורא התפרסם שבוע שעבר, והוא קורא לעוד בתי ספר להצטרף ל-30 בתי הספר האלה.

עופר רימון: אנחנו מקווים, שהשנה נגיע לסדרי גודל של 100-150.

אלכס מילר: האם הכוונה היא לבתי ספר עיוניים הפותחים מסלולים ייחודיים טכנולוגיים?

עופר רימון: כל בתי הספר ה-6 שנתיים במדינת ישראל, בין אם אלה בתי ספר עיוניים ובין אם אלה בתי ספר השייכים לאחת מהרשתות הטכנולוגיות.

אלכס מילר: כמה בתי ספר 6 שנתיים יש לנו בארץ?

עופר רימון: יש לנו 350 בתי ספר 6 שנתיים.

עופר רימון: יש לנו גם בתי ספר, שהם חטיבות ביניים הצמודות לחטיבות עליונות, ובהמשך נאפשר לפתוח את התוכנית גם שם.

טלב אלסאנע: שמתי לב, שבמקום צורכי השוק התחלת עם צורכי צה"ל.

טלב אלסאנע: האם זה משפיע על הקצאת התקציבים לסקטורים המגיעים לצבא?

טלב אלסאנע: האם זה פקטור המשחק תפקיד בתוכנית שלכם?

עופר רימון: אני רוצה להסביר.

עופר רימון: אנחנו עובדים בצמוד לעבדאללה ח'טיב במגזר הערבי.

עופר רימון: הייתי בשייח' דנון לפני 3 שבועות בבית ספר השלום, במפגש עם מורה להנדסת תוכנה שם, בעל תואר שני בהנדסת תוכנה, בוגר טכניון.

עופר רימון: הוא פתח שם מגמה להנדסת תוכנה עם 25 תלמידים, רובן תלמידות.

עופר רימון: כולם לומדים 5 יחידות מדעי המחשב, 5 יחידות פיזיקה, 5 יחידות מתמטיקה, 5 יחידות אנגלית.

עופר רימון: אני נפגשתי עם התלמידות, וכל כך התרגשתי.

עופר רימון: המורה הזה פתח התמחות מיוחדת בתחום הנדסת תוכנה, תכנות פלאפונים.

עופר רימון: זה הפך להיות הלחמנייה החדשה של הנדסת תוכנה, כי ילדים מאוד מחוברים לפלאפונים.

עופר רימון: היום הם הפכו להיות דגם המוביל את בתי הספר האחרים בהתמחות הזאת בהנדסת תוכנה.

אלכס מילר: אני מציע שתמשיך את המצגת.

אלכס מילר: בסוף ניתן לך זמן להתייחס בהרחבה לכל התוכניות במגזר הערבי.

עופר רימון: השיעור של תלמידי המגזר הערבי בחינוך הטכנולוגי הוא לא נמוך מהשיעור שלהם באוכלוסייה, ואפילו גבוה מזה.

עופר רימון: פרויקט נוסף, שההוגה שלו זו התאחדות התעשיינים, הוא פרויקט טו"ב.

עופר רימון: זה היום פרויקט דגל בחינוך הטכנולוגי, שבא להביא יותר טכנאים שמסיימים כבר בכיתה י"ב את מערכת החינוך.

עופר רימון: מדובר על יעד מאוד שאפתני – להגיע לתוספת של 2,500 טכנאים, שיכולים אחר כך להמשיך להנדסאים במשק.

עופר רימון: אני אשאיר ליהודה להציג את התוכנית הזאת.

עופר רימון: אנחנו מאוד אוהבים את התוכנית הזאת, ומאוד דוחפים אותה קדימה.

עופר רימון: תוכנית נוספת היא "תוכנית הזנק לתעשייה" – תוכנית שיצאה השנה, והיא באה לתת מענה לנוער בסיכון.

עופר רימון: יום בשבוע התלמידים האלה יוצאים מבתי הספר, כאשר משלבים אותם בסדנאות ומפעלים מחוץ לבית הספר.

אלכס מילר: התוכנית הזאת בטח עובדת באותן 20% ערים שנכנסות למסגרת החוק – חינוך חובה עד י"ב.

קריאה: לא בהכרח.

קריאה: אין קשר לזה.

עופר רימון: יש קשר.

עופר רימון: אנחנו עושים את התוכנית הזאת ביחד עם הביטוח הלאומי.

עופר רימון: זה קשור ליישום חוק חינוך חובה.

עופר רימון: אנחנו לא יכולים היום לאפשר רק לחלק מהילדים, שלא נמצא להם פתרון בתוך בתי הספר המקיפים.

עופר רימון: אנחנו משדרים מסר שאנחנו מחויבים לכולם, וצריכים למצוא את החינוך שמתאים לכולם.

עופר רימון: זה מענה טוב לתלמידים האלה.

אלכס מילר: האם לאותם 20% בתי ספר הנמצאים בחוק חינוך חובה יש את כל המענים להתמודד עם הנשירה?

אלכס מילר: האם בתוך אותן 20 ערים יש מענה של מאה אחוז להתמודד עם נושא הנשירה?

אלכס מילר: כמו שהצגתם בוועדת החינוך, הפתרון מבחינת

אלכס מילר: כם היה החינוך הטכנולוגי.

אלכס מילר: אני לא רוצה, שייצא מצב בו באותן ערים במסגרת ה-20% של החוק יש בעיות מבחינת מתן מענה, ובערים אחרות שלא נמצאות במסגרת הזאת קיימות התוכניות שלכם.

אלכס מילר: הסנכרון הוא חשוב.

עופר רימון: אני מעדיף לבדוק את זה אחרי הישיבה ולחזור אליך, כי ההערה היא מאוד חשובה ואנחנו צריכים לבדוק גם את עצמנו.

עופר רימון: בנוגע לשילוב תלמידים חרדים – זו התוכנית היחידה שעדיין לא יצאה לדרך.

עופר רימון: היא תצא בתשע"ב.

עופר רימון: אנחנו בונים תקנה ייעודית במשרד החינוך, כדי לעודד שילוב תלמידים חרדים בחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: אנחנו מזהים כאן צורך גם מתוך המגזר החרדי, גם בצה"ל וגם במקומות אחרים.

עופר רימון: אנחנו בונים את התקנה ברגישות רבה מאוד, כדי להתאים את המוצר לאוכלוסייה הייעודית כמו כפפה ליד, להתאים את החינוך הטכנולוגי לתלמידים שנפלטו מישיבות וצריך לתת להם מענה.

אלכס מילר: יהודה, בכל הנוגע לשילוב תלמידים חרדים בכל הקשור לחינוך טכנולוגי, עד כמה התעשייה היום יכולה לשלב אותם.

אלכס מילר: יש צרכים מיוחדים שם.

אלכס מילר: אפשר לקבל חינוך, אבל השאלה היא עד כמה התעשייה יודעת לקלוט אותם.

יהודה שגב: אני אתייחס לזה.

עופר רימון: אני אעבור לתוכניות האורך בקצרה.

עופר רימון: ישנן 5 תוכניות אורך התומכות בתוכניות הרוחב.

עופר רימון: הראשונה היא סדנאות טכנולוגיות אזוריות, וגם על זה תרחיב התאחדות התעשיינים.

עופר רימון: מדובר בפתיחת שתי סדנאות אזוריות ראשונות בצפון ובדרום בתקציב תוספתי של 50,000,000 שקלים בתקווה להרחיב את זה לעוד אזורים בארץ.

עופר רימון: זאת תהיה פלטפורמה אזורית, שתאפשר לחזק מאוד את הצד ההתנסותי של התלמידים – אותו צד שהתאחדות התעשיינים וצה"ל ביקשו לחזק.

עופר רימון: מצד שני, זה יצור באפר בין התעשיינים לבין בתי הספר.

עופר רימון: העצמת תחום הרובוטיקה – אנחנו מעבירים יותר ויותר תקציבים לכיוון של לימודי רובוטיקה, השתתפות בתחרויות רובוטיקה, כי אנחנו רואים ברובוטיקה שער לחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: רובוטיקה זה שילוב של מכאניקה, אלקטרוניקה ומחשבים.

עופר רימון: תלמיד בבית ספר יסודי שבנה רובוט, תכנת רובוט, הוא בדרך כלל נשבה בקסם של הטכנולוגיה.

עופר רימון: הסבת מהנדסים לחינוך הטכנולוגי – תוכנית שיצא לה הד מאוד גדול.

עופר רימון: התקציבים המוגדלים ותוספת השעות מצריכה עוד מורים.

עופר רימון: אנחנו יצאנו בתוכנית בשיתוף משרד האוצר להסבת מהנדסים לחינוך הטכנולוגי.

עופר רימון: מנגנון תאום עם צה"ל – מהנדסים מהמערך הטכנולוגי בצה"ל קיבלו כתבי מינוי ממנכ"ל משרד החינוך וראש אכ"א.

עופר רימון: הצוותים האלה עובדים ביחד, ובוחנים את המגמות הטכנולוגיות כדי להתאים אותן לצרכים המשתנים.

עופר רימון: צה"ל הוא הלקוח הראשון, בדרך כלל, של מערכת החינוך, ולכן אנחנו רוצים להתאים את עצמנו לצרכים המשתנים.

עופר רימון: תוך חודש אנחנו מקווים לצאת עם קמפיין לחיזוק הטכנולוגי ולהעלאת התדמית שלו.

עופר רימון: גם הקמפיין הזה, כמו מנגנון התיאום עם צה"ל, הוא מיזם משותף של תת אלוף אמיר רוגובסקי מצה"ל ושלנו, בתקציב של 50%-50%.

עופר רימון: יש כאן מצב של ווין-ווין.

עופר רימון: יש כאן ראייה משותפת של הצרכים.

טלב אלסאנע: אני רוצה לשאול, האם יש תוכנית ייחודית-ייעודית למגזר הערבי, ומי מוביל את זה.

עופר רימון: אתה יכול להסתכל על צה"ל כמו על תעשייה טכנולוגית.

עופר רימון: אתה רוצה שילד שילמד אלקטרוניקה, ילמד אלקטרוניקה עדכנית ולא אלקטרוניקה מלפני 20 שנה.

עופר רימון: בשביל זה אנחנו צריכים להביא מומחים, שיבחנו מה אנחנו לומדים, איך אנחנו מלמדים, כדי להתאים את זה לחזית.

עופר רימון: כאשר צה"ל נותן לנו המלצה לחיזוק החינוך הטכנולוגי, ההמלצה הזאת היא לא רק למגמות האלקטרוניקה במגזר היהודי.

עופר רימון: מדובר באותו מפמ"ר, באותה מערכת ואותן המלצות הנכנסות פנימה.

עופר רימון: אנחנו משתמשים בגופים האלה, כדי להפוך את החינוך הטכנולוגי לעדכני ומתאים לצרכים המשתנים של המשק.

טלב אלסאנע: מה קורה מבחינת היישום?

טלב אלסאנע: מה קורה בפועל בשטח?

עופר רימון: בפועל, שיעור התלמידים בחינוך הטכנולוגי מהמגזר הערבי הוא גבוה מהשיעור שלהם באוכלוסייה.

טלב אלסאנע: אבל אני שמעתי, שיש מחסור במסגרות של החינוך הטכנולוגי במגזר הערבי.

עופר רימון: אנחנו רוצים להרחיב את החינוך הטכנולוגי בכל הארץ: בחינוך הערבי, בחינוך היהודי, בכל המגזרים, בכל המקומות.

עופר רימון: אנחנו עובדים מאוד צמוד עם האגף לחינוך הערבי כדי להתאים את הצרכים, למרות שאין אלקטרוניקה נפרדת לערבים ויהודים.

עופר רימון: זאת אותה אלקטרוניקה.

טלב אלסאנע: מה בנוגע למסגרות, תקנים ותקציבים?

עופר רימון: מדובר באותו תקצוב, אותם תקנים ואותן תוכניות.

עופר רימון: זה אותו חינוך, גם לתלמידים החלשים, הבינוניים והחזקים.

אלכס מילר: יהודה, בבקשה.

יהודה שגב: נמצאים איתנו היום סמנכ"ל בכיר חיים רוסו, ד"ר טל לוטן שמרכזת את סוגית החינוך הטכנולוגי, ואביבה מישאל שהיא מנכ"לית עמותת החינוך שאנחנו מפעילים לטובת החינוך הטכנולוגי בכלל וחינוך לתעשייה בפרט.

יהודה שגב: אנחנו נציג סרטון קצר על פרויקט טו"ב, שהוא פרויקט הדגל, כפי שאמר עופר.

יהודה שגב: אני חייב לומר, שלפני 3 שנים שהופענו בוועדה חבטנו במשרד החינוך, ובאנו אליהם בטענות קשות.

יהודה שגב: אני לא יכול לומר את זה היום.

יהודה שגב: היום שיתוף הפעולה הוא שונה לחלוטין.

יהודה שגב: המשרד השקיע הרבה מאוד תקציבים.

יהודה שגב: גם גרשון וגם עופר מובילים את סוגיית החינוך הטכנולוגי.

יהודה שגב: אנחנו כמובן נשמח להרחבה והתוכניות הן על דעתנו, אבל אין ספק שחל שיפור משמעותי אחרי כמעט שני עשורים שמשרד החינוך בתפיסת עולמו כמעט ולא השקיע בתחום.

יהודה שגב: אנחנו נצפה בסרטון שיציג את פרויקט טו"ב.

יהודה שגב: אין טוב ממראה עיניים.

יהודה שגב: אני אשיב על שאלה שעוד לא נשאלה.

יהודה שגב: בפרויקט הזה יש 20 כיתות ממגזר המיעוטים המשולבים בפרויקט.

ג'מאל זחאלקה: כמה תלמידים יש בפרויקט?

יהודה שגב: ישנם 7,500 תלמידים בפרויקט.

יהודה שגב: 2,500 תלמידים בכל שנה.

ג'מאל זחאלקה: בכל שכבת גיל.

יהודה שגב: כן.

יהודה שגב: אנחנו רוצים להציג את כלל התוכניות שאנחנו שותפים בהן בחינוך הטכנולוגי.

יהודה שגב: ד"ר טל, בבקשה.

טל לוטן: אני אעבור על חלק מהמצגת, שהיא השלמה למה שעופר הציג.

טל לוטן: כאשר מסתכלים על ישראל מול העולם, אנחנו רואים שבישראל זה 37% לעומת ה-OECD שם הממוצע הוא 46%.

טל לוטן: זה לא היה כך, כפי שנאמר.

טל לוטן: ראינו ירידה דרמטית מ-52% ל-37% בקיצוץ של 35% בתקציב החינוך הטכנולוגי.

טל לוטן: כנגזרת מהקיצוץ בחינוך הטכנולוגי אנחנו עדים היום למחסור של אלפי עובדים מיומנים, בעיקר טכנאים והנדסאים בכל התחומים, בדגש על תחומים כמו עיבוד שבבי, פלסטיקה ועץ.

טל לוטן: בעוד שהתעשייה הפכה מאוד מתוחכמת, נדרשת רמה של לפחות טכנאים להפעלת מערכות כמו CNC.

טל לוטן: מחריטה קונבנציונאלית אנחנו עוברים למערכות מאוד מתוחכמות.

טל לוטן: תודות לעלייה מחבר העמים לא הרגשנו כל כך את המחסור, אבל כבר היום אנחנו עדים למחסור של אלפי עובדים.

טל לוטן: החשש שלנו הוא שתהיה פגיעה בכושר התחרותיות של המשק הישראלי.

טל לוטן: זו הסיבה שהתאחדות התעשיינים ב-5-6 השנים האחרונות נרתמה לפעילות אקטיבית בתחום.

טל לוטן: מי שמוביל את זה הוא שרגא ברוש נשיא ההתאחדות.

טל לוטן: כמו שיהודה ציין, אנחנו רואים כבר פעילות מאוד שונה.

טל לוטן: חלה תמורה רצינית בגישה של משרד החינוך, המינהל למדע וטכנולוגיה, ויש כבר הרבה פרויקטים שנעשים.

טל לוטן: אנחנו סבורים, שאנחנו בכיוון הנכון.

טל לוטן: אני אדלג על סקר עמדות הציבור בנושא של החינוך הטכנולוגי, מפאת קוצר הזמן, ואני אציג את מה שאנחנו חושבים שצריך לעשות.

טל לוטן: אנחנו סבורים, שצריכים תוכנית מקיפה מאוד לקידום החינוך הטכנולוגי בישראל: קרוב הדור הצעיר לתעשייה הישראלית – פעילות המובילה עמותת החינוך "תעשידע".

אלכס מילר: האם יש לכם נתונים של השתלבות בוגרי טכנולוגיה בתעשייה?

יהודה שגב: כלומר, מה קרה לבוגרי בתי הספר התיכון ובוגרי הצבא בהשתלבותם בתעשייה הישראלית?

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: כמה בסופו של דבר כל אותם אלה שמסיימים י"ב משתלבים בתעשייה?

יהודה שגב: אין לנו נתון מדויק נכון להיום.

יהודה שגב: כאן המקום להוסיף עוד נדבך: המקור העיקרי הוא בוגרי משרד החינוך, אבל ישנם גם את בוגרי משרד התמ"ת.

אלכס מילר: נציגי משרד התמ"ת יקבלו אחריך זכות דיבור.

אלכס מילר: זה ברור.

יהודה שגב: הוא גם ספק כוח אדם טכנולוגי לתעשייה.

יהודה שגב: במחקרים שנעשו לפני עשור – ואני אומר זאת מהזיכרון – 50% מתוך בוגרי החינוך הטכנולוגי הצטרפו לתעשייה.

יהודה שגב: חלק נכבד מהם הלך ללמוד תארי הנדסה מתקדמים, וחזר אלינו כמהנדסים.

יהודה שגב: אני מדבר על המחקר האחרון שעשינו ביחד עם הצבא לפני כ-10 שנים.

אלכס מילר: אני אודה לכם, אם תעשו בדיקה על מנת שנדע איפה אנחנו עומדים היום מבחינת הנתונים.

אלכס מילר: צריכים לראות אם המצב השתפר, ואם לא צריך לזהות איפה הבעיה.

אלכס מילר: שלום משה: המסלול הזה של טו"ב, שהוא מצוין, עוד לא הגיע.

אלכס מילר: מי שסיים לפני 5 שנים לימודי תוכנה, אלקטרוניקה או חשמל, אין לו בעיה למצוא עבודה בתעשייה בתחומים האלה.

אלכס מילר: השאלה היא, כמה מהם נשארים שם וכמה לא.

טל לוטן: פרויקט נוסף הוא, קרוב הדור הצעיר לתעשייה – יש לנו את עמותת החינוך "תעשידע".

טל לוטן: רק בשנה אחת נחשפים 120,000 תלמידים לתעשייה בסיורים, בהרצאות, במיזמים, ביזמות.

טל לוטן: זה פרויקט מאוד מצליח, שמובילה עמותת החינוך.

טל לוטן: בתוכנית טו"ב יש השנה 10,000 תלמידים ב-100 כיתות.

טל לוטן: אנחנו סבורים, שיש להגדיל את התוכנית ולפרוס אותה לאוכלוסיות נוספות, כולל פעילויות נוספות של תוכניות בתחום.

טל לוטן: בנוסף אנחנו פועלים להתאמת מקצועות – אנחנו עושים פעילות ביחד עם התמ"ת, עם מה"ט ועם משרד החינוך.

טל לוטן: תוכניות לימודים והתאמתן לצורכי המשק.

טל לוטן: סדנאות מאסיביות – מיזם משותף של משרד החינוך ומשרד התמ"ת, רשתות החינוך, האקדמיה, צה"ל והתאחדות התעשיינים.

טל לוטן: הקמת מרכזים טכנולוגיים מתקדמים בתחום של רובוטיקה, אוטומציה, אלקטרוניקה, אלקטרואופטיקה.

יהודה שגב: יש לזה תקציב, וזה יפעל.

טל לוטן: הרעיון החדשני בסדנאות האלה הוא, שהם ישמשו גם תלמידים בבוקר מכלל בתי הספר של החינוך הטכנולוגי, גם טכנאים, גם הכשרת מבוגרים, הסבה ושדרוג עובדים והשתלמויות מורים.

טל לוטן: מדובר על פרויקט של איגום משאבים של משרד החינוך, משרד התמ"ת וכל הגופים החברים.

טל לוטן: כרגע יש פיילוט בשני מרכזים, עם רעיון להגדלה ל-10 נוספים.

ג'מאל זחאלקה: היכן הפיילוט?

טל לוטן: כרגע בבאר שבע ובחיפה.

טל לוטן: בכל היישובים בבאר שבע, כולל יישובים ערביים.

טל לוטן: בחיפה גם כן, כולל היישובים הערביים בצפון.

אלכס מילר: איפה בבאר שבע?

יהודה שגב: במרכז באר שבע.

טל לוטן: דבר נוסף – טיפול בעתודת כוח אדם להוראה.

טל לוטן: אנחנו סבורים, שצריך מתן תמריצים לעסוק בהוראת המקצועות הטכנולוגיים, משום שמהנדס מתחרה בהנדסה בשוק וצריך לתת תמריצים למורים - אולי שכר גבוה יותר - כדי שיעסקו בחינוך הטכנולוגי.

טל לוטן: פרויקט נוסף, שההתאחדות מובילה באמצעות עמותת "תעשידע", הוא השתלמות מורים מהמערך הטכנולוגי בתעשייה, מורים שלמדו גם הם לפני 20 שנה.

טל לוטן: זו פעילות מבורכת.

טל לוטן: המורים מהחינוך הטכנולוגי נחשפים לתעשיות המתקדמות ביותר.

טל לוטן: השנה התוכנית מופעלת בהשתתפות 75 מורים מרשתות החינוך הטכנולוגי, בשיתוף "אורט עמל" במשרד החינוך, ואנחנו רוצים להרחיב את התוכנית.

טל לוטן: אנחנו סבורים, שצריך לשנות את התדמית בפרויקט לאומי, בשיווק החינוך הטכנולוגי.

טל לוטן: אנחנו חושבים, שצריך להקים מועצה ציבורית לחינוך הטכנולוגי – מועצה בשיתוף כל הגורמים: משרד החינוך, משרד התמ"ת, הצבא, התעשייה, האקדמיה וההסתדרות, שיקבעו אסטרטגיה ומדיניות בנושא החינוך הטכנולוגי, תוכניות אופרטיביות, מחקרים על אפקטיביות החינוך הטכנולוגי, שיטות לימוד ותדמית.

אלכס מילר: אתם יודעים שיש חוק.

יהודה שגב: הצעת חוק.

יהודה שגב: זה מה שאנחנו ממליצים בפני הוועדה, שתקדם את זה.

אלכס מילר: זה נמצא כרגע בדיונים אצל שר החינוך.

אלכס מילר: אני מקווה, שתהיה התקדמות בנושא הזה.

אלכס מילר: אני באמת צריך לשבת ולדבר על הנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: הקליטה של בוגרי החינוך הטכנולוגי היא חשובה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: זו שאלת השאלות.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשאול, כמה תלמידים ערבים נקלטו בתוכנית הזו.

יהודה שגב: אמרנו 20 כיתות.

ג'מאל זחאלקה: אני מתכוון כמה נקלטו בתעשייה.

יהודה שגב: אין לי נתון כזה.

ג'מאל זחאלקה: האם אתם אוספים נתונים על זה?

יהודה שגב: יו"ר הוועדה ביקש שנעשה סקר, ואנחנו נשלב גם את סוגיית המיעוטים בתוך זה.

אלכס מילר: מצוין.

אלכס מילר: זה חשוב.

טלב אלסאנע: יש לך את הפריסה של ה-20 כיתות?

יהודה שגב: כן.

יהודה שגב: אם אתה רוצה, יש לנו את הרשימה.

אלכס מילר: נציג משרד התמ"ת, בבקשה.

שלום משה: ברשותך, אני לא אציג מצגת.

שלום משה: בפעם הבאה אני אעשה את זה בשמחה.

שלום משה: אני רוצה להגיד כמה דברים שהתרחשו והשתנו בשנתיים האחרונות, שאתה היית שותף להם כחבר ועדה, והם משמעותיים מאוד.

שלום משה: ראשית, צריך לברך על שיתוף הפעולה עם משרד החינוך, שהוא היה בעבר בין האגפים ועכשיו הוא ברמה הצהרתית יותר.

שלום משה: אחד הביטויים המעשיים שלו, הוא שהמושג "נושרים" שפעם היה מודבק באופן לא חוקי ולא מוסרי לתלמידים שעברו מבתי הספר של משרד החינוך לבתי הספר של משרד התמ"ת, ירד ולא קיים יותר.

שלום משה: עשו בו קרדום והשתמשו בו לרעה.

שלום משה: אחד הביטויים האופרטיביים שאנחנו רואים השנה הזו הוא, שהשנה יש לנו תוספת של כ-1,000 תלמידים, שעברו באופן מוסדר ממערכת החינוך של משרד החינוך למערכת החינוך שלנו.

אלכס מילר: יש לי שאלה שמופנית אליך ולעופר.

אלכס מילר: איזה אחוז מתוך האחוז הכללי של זכאי הבגרות הם מהחינוך הטכנולוגי?

אלכס מילר: עד כמה האחוז של בוגרי החינוך הטכנולוגי באחוז הכללי של זכאי הבגרות עלה?

אלכס מילר: הוא אמר בצדק, שפעם היתה סטיגמה שמי שלומד בחינוך הטכנולוגי לומד מקצוע אבל לא יוצא עם תעודת בגרות.

אלכס מילר: האם הנתונים האלה משתנים משנה לשנה?

עופר רימון: הנתונים האלה משתנים, אבל לא באנו לכאן עם הנתונים האלה.

עופר רימון: כאשר בודקים את שיעור זכאי הבגרות בחינוך הטכנולוגי, צריך לחלק זאת לשלושה חלקים.

עופר רימון: יש את התלמידים במגמות העלית שלנו.

עופר רימון: אי אפשר להגיד חינוך טכנולוגי ולשים על אותה סקאלה ילד שלומד הנדסת תוכנה וילד שלומד תקשוב במגמת אלף טכנולוגי.

עופר רימון: אני חושב, שצריך להציג את זה פר חתך אוכלוסייה.

עופר רימון: הדבר השני – כאשר מציגים הישגים של חינוך טכנולוגי, זה מאוד חשוב להגיד כמה תלמידים יוצאים עם תעודה טכנולוגית.

עופר רימון: יש הרבה תלמידים בחינוך העיוני שלא יוצאים עם תעודת בגרות, לא יוצאים עם כלום.

עופר רימון: אם אתה מבקש את הנתונים, צריך להציג אותם באופן שלם.

עופר רימון: אנחנו נשמח להעביר את הנתונים.

שלום משה: בבתי הספר שלנו הדגש הוא על תעודת מקצוע.

שלום משה: אחוז מקבלי תעודת המקצוע הוא יחסית גבוה.

שלום משה: אנחנו מעודדים, מאפשרים ומתקצבים בתי ספר בכל הרשתות, כדי לעודד תלמידים שעשו תעודת בגרות חלקית או מלאה.

שלום משה: כלומר, אנחנו לא מגבילים מבחינה תקציבית את היכולת הזאת.

שלום משה: שיתוף הפעולה שלנו עם השלטון המקומי הוא טוב מאוד.

שלום משה: בשנתיים האחרונות פתחנו 7 בתי ספר חדשים לחרדים.

שלום משה: יש לנו היום כ-500 תלמידים חרדים, שלפני זה לא חשבו בכלל ללמוד בבית ספר שבו מלמדים מקצועות ליב"ה ומלמדים מקצוע.

שלום משה: בשנתיים האחרונות פתחנו גם 15 בתי ספר חדשים, כאשר מתוכם 7 במגזר הערבי והבדואי.

שלום משה: 3 בתי ספר בדרום.

מסעוד גנאים: האם חוץ מבית הספר הטכנולוגי של מכללת סכנין יש בתי ספר טכנולוגים אחרים?

שלום משה: בוודאי.

שלום משה: גם רשת עמל, גם רשת אורט וגם רשת עתיד.

שלום משה: לא רק סכנין.

שלום משה: יש חרדים המתגייסים לצבא, בשעה טובה.

שלום משה: המספר שלהם הולך וגדל.

שלום משה: בנינו תוכנית אסטרטגית עם הצבא, שאנחנו מסייעים לצבא במכינות לפני הצבא, בעיקר בלימודי מתמטיקה ואנגלית, כדי שהתלמידים יוכלו להשתלב בקורסים מקצועיים, בתוכנית תוך כדי השירות הצבאי שלהם, ועם הסיום להביא אותם למצב שהם יוכלו להצטרף להנדסאים.

שלום משה: התחום השלישי נוגע להנדסאים.

שלום משה: הייצור הגדול של הנדסאים נעשה עדיין אחרי הצבא.

שלום משה: אני מקווה, שעם הזמן – בזמן בו משרד החינוך מרחיב את החינוך הטכנולוגי - מספר הטכנאים וההנדסאים שישתלבו עם השירות ולפני השירות יגדל.

שלום משה: יש לנו 22,000 סטודנטים, שמתוכם 90% הנדסאים ו-10% טכנאים, שלומדים ב-70 מכללות ב-24 מגמות שונות.

שלום משה: מרביתם משתלבים בשוק העבודה ,בתעשייה, בכל המגזרים, החל מאינטל וכלה בכל שאר התעשיות.

שלום משה: אנחנו הולכים ומרחיבים את זה.

שלום משה: צריך לדבר גם על הנדסאיות חרדיות, שלומדות תוך כדי השירות שלהם.

שלום משה: אדוני היו"ר, אתה היית מעורב בתחום הזה, כאשר נדרשנו לתת הזדמנות לחרדיות תוך כדי זה שהן לומדות הוראה ואין להן עבודה בהוראה, ללמוד מגמה חלופית.

שלום משה: היום אנחנו נמצאים ב-27 סמינרים של חרדיות, בהם החרדיות לומדות תוכנה ומשתלבות בשוק העבודה יוצא מן הכלל, במקום לסיים עם תעודת הוראה ללא עבודה.

שלום משה: בנוסף, פתחנו מגמה נוספת של הנדסאיות לתחום הבניין והאדריכלות.

אלכס מילר: אם כך, מה אחוז הנשים שנמצאות בחינוך הטכנולוגי?

אלכס מילר: זה מה שהעלה את האחוז.

שלום משה: מלבד החרדיות, יש לנו פרויקט חדש שהתחלנו לפני 10 שנים, שעשה מהפכה בתחום של עיסוק הנשים במקצעות טכנולוגיים.

שלום משה: בכל שנה 300 נשים, הבאות בעיקר ממקצועות עיוניים, הולכות ללמוד חשמל, אלקטרוניקה ומכונות.

שלום משה: כאשר אני בודק את האחוז שלהן בעולם הטכנולוגי ובמכללות, אני מוצא כי האחוז שלהן היה 2%.

שלום משה: כלומר, היית יכול למצוא בת אחת בכיתה.

שלום משה: היום יש כיתות שלמות של בנות הלומדות את המקצועות האלה, מסיימות את לימודיהן, משרתות בצבא ואחר כך משתלבות בתעשייה או ממשיכות ללימודים מתקדמים.

שלום משה: בהזדמנות אני אציג את זה לפניך.

שלום משה: זה חשוב מאוד.

אלכס מילר: ניק קלינגר, מנכ"ל התאחדות המלאכה והתעשייה, בבקשה.

ניר קלינגר: אני באמת שמח לראות את התוכנית שהציג משרד החינוך, שמהווה שינוי בדיסקט שהיה נהוג בשנים האחרונות.

ניר קלינגר: אני מציע, למצוא את חלקם ומקומם של העסקים הקטנים בסיפור.

ניר קלינגר: עד היום בדרך כלל בתוכניות שיצאו ממשרד התמ"ת היה חסם לעסקים הקטנים להצטרף.

ניר קלינגר: הם תמיד הגבילו למספר עובדים מינימאלי, ולעסק קטן יש בעיה.

ניר קלינגר: הוא לא יכול להקצות מכונה לטובת הכשרה פנים מפעלית, למשל.

ניר קלינגר: הוא ישר יושבת.

ניר קלינגר: צריכים לתת את הדעת, איך משלבים את העסקים הקטנים בכל המערך הזה.

ניר קלינגר: בסופו של דבר, היזמים שיצאו מהחינוך הטכנולוגי מתחילים תמיד כבעלי עסקים קטנים ולא כבעלי עסקים גדולים.

ניר קלינגר: לסיום - כל הכבוד למשרד החינוך על התוכנית, וגם להתאחדות התעשיינים על פרויקט טו"ב.

ניר קלינגר: שאפו.

ג'מאל זחאלקה: לא הבנתי מה הכוונה בדבריו של האדון.

שלום משה: אני יכול לעזור להסביר את הדברים.

שלום משה: הוא מדבר על מבוגרים.

שלום משה: אנחנו פתחנו מסלול חדש, שמיועד לעסקים קטנים בכל התחומים, ובו עסק קטן יכול לקלוט עובד אחד או שני עובדים, ולהכשיר אותם תוך כדי העבודה.

שלום משה: אנחנו מסבסדים את ההכשרה, כולל חונך.

שלום משה: לפי הנוהל החדש, ניר, אתם יכולים גם לקלוט עובד אחד.

שלום משה: אין את המגבלה של 3 עובדים.

מסעוד גנאים: הוא דיבר על משרד החינוך.

שלום משה: הוא דיבר על הכשרה תוך כדי עבודה בעסקים קטנים.

יוחנן דורון: נער הייתי, גם זקנתי.

יוחנן דורון: אני רוצה לומר, שהתוכניות של משרד החינוך והתאחדות התעשיינים: פרויקט טו"ב ו"התעשידע", כולן תוכניות נפלאות, הפונות לחלק העליון של אוכלוסיית התלמידים, אלה שמסוגלים ורוצים ללמוד עד השעה 17:00 אחר הצהריים, להשיג גם תעודת בגרות וגם תעודת טכנאי.

יוחנן דורון: אני מכיר תלמידים כאלה.

יוחנן דורון: אלה תלמידים מצוינים, וזה בכלל לא חשוב באיזה מגזר הם לומדים.

יוחנן דורון: את כל חיי הבוגרים אני עושה במערכת החינוך, משנת 1972, כמורה במערכת, ואני זוכר את בתי הספר המקיפים עם המסמ"ט, המסמ"ר והמסמ"מ.

יוחנן דורון: אלה שזוכרים יודעים על מה אני מדבר, ואלה שלא אולי יחשבו כמוני שבעצם מדובר פה על איזושהי מטוטלת, שבשנות ה-70 קידשה את הנושא של טכנולוגיה, הכניסה לבתי הספר את מכונות הכרסום, עיבוד שבבי, מסגרות ומבנים, ניהול, מטפלות, אדריכלות ומה לא.

יוחנן דורון: בסוף שנות ה-70, תחילת שנות ה-80, התחיל המרוץ המטורף להשגת תעודת בגרות.

יוחנן דורון: מערכת החינוך של מדינת ישראל הולכת כאחוזת אמוק להשגת תעודת בגרות.

יוחנן דורון: מקדשים את תעודת הבגרות.

יוחנן דורון: עופר דיבר על 40% שלא משיגים תעודת בגרות.

יוחנן דורון: אני חושב שיותר.

יוחנן דורון: כמה מהם באמת משיגים תעודת בגרות איכותית, שתאפשר להם לימודים אקדמאיים?

יוחנן דורון: בואו נעזוב את כל אלה שמוציאים תעודת בגרות כדי להרגיע את אמא: "הנה השגתי תעודת בגרות".

יוחנן דורון: כמה מאלה שמסיימים את בית הספר ללא תעודת בגרות , עם 17 יחידות לימוד, עם 15 יחידות לימוד, 5 שנים אחרי טרום צבא, עד גיל 26-27, בסופו של דבר משלימים את תעודת הבגרות?

יוחנן דורון: אין לי נתונים כאלה, ואני לא יודע אם הם קיימים בכלל.

אלכס מילר: אבל יש מסלולים במכללות של הנדסאים וטכנאים, שלא דורשים תעודת בגרות.

אלכס מילר: עדיין אתה צריך משהו.

יוחנן דורון: אני חושב שצריך לשנות צורת חשיבה.

יוחנן דורון: החשיבה צריכה להיות, שיש תעודה המקבילה לתעודת הבגרות, והיא נחשבת.

יוחנן דורון: אני לא יודע איך לעשות שיווק כזה.

יוחנן דורון: אני מדבר על תעודה מקצועית, כפי שקיימת במדינות אירופה המתוקנות.

יוחנן דורון: אני מדבר על תעודה מקצועית מקבילה לתעודת בגרות, שלא תהיה בושה להראות אותה, והיא תשמש כחלופה לתעודת בגרות.

יוחנן דורון: שלא כולם ילכו למסלול של בגרות.

יוחנן דורון: שיבואו ויעשו את הפעילות הזאת, שהיא פעילות מקצועית.

יוחנן דורון: אני רוצה שיחזירו את התיכון המקצועי, ולא תיכון טכנולוגי.

יוחנן דורון: אני שמח שיש פה חברים מהתמ"ת, כי התמ"ת מוביל את הקטע של השתלבות בתעשייה במובן האמיתי של הדבר.

יוחנן דורון: הילד לומד בכיתה י"א-י"ב לעבוד במקצוע שלו.

יוחנן דורון: הוא לא ייצא עם תעודת בגרות, והלוואי שייצא עם תעודה טכנולוגית.

יוחנן דורון: שלום דיבר על תעודה מקצועית.

יוחנן דורון: אנחנו מחנכים את אותם תלמידים שלומדים לתעודה מקצועית.

יוחנן דורון: אני אומר לכם, שהקשר שבין התלמידים לבין המפעל הוא מדהים.

יוחנן דורון: זה מדהים איך שהמפעלים האלה מאמצים את הילדים האלה בחום.

יוחנן דורון: זה צריך להיות המודל.

יוחנן דורון: מדינת ישראל צריכה לתת לילדים האלה תעודה שהם יוכלו להתגאות בה, ולא להגיד: אין לי תעודת בגרות אבל למדתי מקצוע.

יוחנן דורון: זה לא קורה היום.

יוחנן דורון: אני רוצה לומר, שההשקעות בחינוך הטכנולוגי הן עצומות.

יוחנן דורון: אנחנו ברשת עתיד הולכים להקים סדנאות אזוריות, שישרתו 4-5 תיכונים באותו יישוב ולא תיכון אחד שלא מסוגל להחזיק את ההשקעות האלה.

יוחנן דורון: העתיד שלנו הוא בלראות את כל הקשת, את אותם תלמידים מצטיינים שיובילו את ההיי-טק של מדינת ישראל, ואת אותם תלמידים אחרים.

יוחנן דורון: אנחנו לא יכולים בלי הקטר הזה של החינוך הטכנולוגי העילי שמוביל את מדינת ישראל להישגים, אבל מצד שני אנחנו צריכים להתמקד באותם 40% לפחות שמסיימים את בתי הספר התיכוניים מדי שנה, בין אם במסגרת התמ"ת ובין אם במסגרת משרד החינוך, ויוצאים ללא תעודה משמעותית.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיד, שזה לא מקרה שיש כל כך הרבה חברי כנסת ערבים פה היום.

ג'מאל זחאלקה: זה לא מקרה.

ג'מאל זחאלקה: הנושא הזה בנפשנו.

ג'מאל זחאלקה: לפי הנתונים, היום רק אחד מתוך 3 צעירים מקבל תעודת בגרות.

ג'מאל זחאלקה: זה לא 40%.

ג'מאל זחאלקה: זה 66% במגזר הערבי.

ג'מאל זחאלקה: המצב חמור אצל הבנים הרבה יותר מאשר אצל הבנות.

ג'מאל זחאלקה: אצל הבנים 73% לא מקבלים בגרות.

שלום משה: בממוצע.

ג'מאל זחאלקה: לא בממוצע.

ג'מאל זחאלקה: זה בכל שנה.

ג'מאל זחאלקה: זה חוזר על עצמו הרבה שנים.

ג'מאל זחאלקה: זו ספירה של מספרים אבסולוטיים של אלפי תלמידים.

שלום משה: יש ערים מסוימות, בהן 85%-90% מהמגזר הערבי מקבלים תעודת בגרות.

ג'מאל זחאלקה: אני קיבלתי את תוכנית טו"ב, וראיתי איפה אין את התוכנית הזאת – איפה שקיימת מאסה עיקרית וגדולה של ציבור ערבי: באזור נצרת, אזור סכנין, אזור אום אל פאחם – המקומות בהם יש מספרים גדולים מאוד של תלמידים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים גם חינוך טכנולוגי וגם חינוך מקצועי.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נמצאים במצב קטסטרופאלי, ותגבור החינוך המקצועי והטכנולוגי יכול להציל או לצמצם נזקים.

ג'מאל זחאלקה: אם יש אלפי תלמידים שמסיימים תיכון ללא תעודת בגרות וללא תעודה טכנולוגית או תעודת מקצוע, זו קטסטרופה חברתית.

ג'מאל זחאלקה: יש שדות עבריינים ביניהם.

ג'מאל זחאלקה: מתוך 1,000 אפשר למצוא 10.

ג'מאל זחאלקה: יש לכך השלכה על כל דבר.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אנחנו צריכים לצאת מכאן בקריאה לתמ"ת, למשרד החינוך ולהתאחדות התעשיינים, לשים לב.

ג'מאל זחאלקה: הצורך במגזר הערבי הוא כמעט פי שניים מהצורך הקיים אצל היהודים.

מאיר פרוש: אני נציג רשת אורט ישראל.

מאיר פרוש: רשת אורט המהווה 10% מהחינוך העל יסודי במדינת ישראל רואה את עצמה כחיל חלוץ בשיתוף פעולה עם משרד החינוך, משרד התמ"ת והתאחדות התעשיינים בנושאים שהוצגו כאן.

מאיר פרוש: כיתות טו"ב הראשונות הובנו על ידי רשת אורט.

מאיר פרוש: רשת אורט פתחה עכשיו בכפר זיתים בית ספר למגזר החרדי.

מאיר פרוש: גם במגזר הערבי רשת אורט פעילה, החל מבתי הספר החדשים באבו באסל בדרום, וכלה בטובא זנרגריה ובחילמי שאפי בעכו בצפון.

מאיר פרוש: אני רוצה להדגיש, נקודה אחת שלא מקבלת מספיק דגש בשיח בינינו.

מאיר פרוש: ברור לנו שהחינוך הטכנולוגי נותן מענה מגוון לאוכלוסיית תלמידים מגוונת, הן לתלמידים הלומדים בחינוך המקצועי והן לתלמידים הלומדים מסגרת כיתות טו"ב.

מאיר פרוש: אולי בהמשך נפתח כיתות טו"בה, כאשר תיכנס גם תעודת הנדסאים בסיומו של התהליך, ולא רק תעודת טכנאים ובגרות.

מאיר פרוש: אני רוצה להדגיש, שהחינוך הטכנולוגי צריך לתת מענה גם לאוכלוסיית התלמידים החזקה והטובה.

מאיר פרוש: אם אנחנו מדברים על דימוי של החינוך הטכנולוגי, כפי שעופר ציין קודם, אנחנו צריכים גם למשוך תלמידים חזקים בעל יכולת לימודית גבוהה לחינוך המדעי-הנדסי, כדי שיהוו את העתודה של מהנדסים והחוקרים במדינת ישראל.

מאיר פרוש: אנחנו שמים דגש גם על הכיוון הזה, כמו מגמה מדעית-הנדסית, מגמת אלקטרוניקה, הנדסת תוכנה וכו'.

אלכס מילר: חה"כ בן ארי, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אדוני היו"ר, חבריי חברי הכנסת, 21 שנים עסקתי בהוראה.

מיכאל בן-ארי: אני חושב, שאחד האסונות הגדולים שקרו בשנים האלה היה החיסול של החינוך הטכנולוגי.

מיכאל בן-ארי: אני ראיתי במו עיני איך הורסים חלקים שלמים בקרב הציבור של התלמידים שלנו, שלא מוצאים מענה בלימודים האינטרניים הרגילים, בלימודים ההומאניים ובלימודים הריאלים הרגילים.

מיכאל בן-ארי: אני אומר יותר מזה.

מיכאל בן-ארי: את התלמידים שלי שלמדו בכיתה משולבת של טכנולוגי ועיוני, באותה כיתה שחינכתי, זה דרבן גם להישגים במתמטיקה ובאנגלית.

מיכאל בן-ארי: שם היתה להם הצלחה.

מיכאל בן-ארי: לי יש בבית יותר מילד אחד, ולכל אחד יש כישרון אחר.

מיכאל בן-ארי: האחד כאשר אני מחזיק מסור ביד, בא מיד לקחת לי את המסור.

מיכאל בן-ארי: השני, רק ספר מעניין אותו.

מיכאל בן-ארי: הילדים שונים זה מזה.

מיכאל בן-ארי: מישהו פה החליט במשרד החינוך, שלכל ילדי ישראל מתאים לקבל תעודת בגרות, ומי שאין לו תעודת בגרות הוא לא בתוך הליין.

מיכאל בן-ארי: במדינת ישראל יש מגזר עצום של צווארון כחול גאה.

מיכאל בן-ארי: למה שלא נחנך לצווארון כחול?

מיכאל בן-ארי: זו לא בושה.

מיכאל בן-ארי: לא כולם צריכים להיות אנשי היי-טק.

מיכאל בן-ארי: יש אנשים שהבריאות שלהם זה לעבוד עם מכבש ולסלול דרכים.

מיכאל בן-ארי: צריך ללמד גם את הדברים האלה, ולדעת לתקן את המכשיר הזה.

מיכאל בן-ארי: גם זה צריך להיות דבר של כבוד.

מיכאל בן-ארי: אלא מה?

מיכאל בן-ארי: מישהו למעלה החליט לחסוך, או להפוך את כולנו לאינטליגנטים.

מיכאל בן-ארי: הרסו את החינוך.

מיכאל בן-ארי: ראיתי איך ילדים יוצאים מן המסגרת לחלוטין.

מיכאל בן-ארי: הבטלה מביאה לידי שעמום, וכמו שאמר חה"כ זחאלקה, מביאה לידי פשע ולדברים הכי קשים שבעולם.

ג'מאל זחאלקה: זו היסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: אני וחה"כ בן ארי מסכימים.

מיכאל בן-ארי: ערבים ויהודים כאחד בעניין הזה.

מיכאל בן-ארי: צריכה להיות פה קריאה, להחזיר לתוך מערכת החינוך, לתוך בתי הספר העיוניים – לא בנפרד.

מיכאל בן-ארי: לא בתי ספר עיונים לחוד ובתי ספר מקצועיים לחוד - מסלולים שיקבלו את אותו סל תרבות, את אותו טיול שנתי, כאשר ילד אחד בא בבוקר עם ארגז כלים, וילד אחד בא עם סל ספרים.

מיכאל בן-ארי: כל אחד בא עם משהו אחר, וכל אחד מוצא את מקומו, מוצא את כבודו ואת כישרונו.

מיכאל בן-ארי: אי אפשר להכניס את כולם ל-5 שיעורי מתמטיקה ביום, ועוד כמה שיעורי אנגלית.

מיכאל בן-ארי: יש מי שזה לא נכנס לו לראש, זה לא מעניין אותו ויש לו ידיים נהדרות.

מיכאל בן-ארי: תנו לו לבוא לידי ביטוי.

מיכאל בן-ארי: יש פה קריאה נואשת למשרד החינוך: הצילו את ילדי ישראל.

אלכס מילר: חה"כ גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: אני גם מזדהה עם רוב הדברים שאמר חה"כ בן ארי.

מסעוד גנאים: אני הייתי מורה, ולימדתי בבית ספר טכנולוגי של התמ"ת ובתיכון של משרד החינוך.

מסעוד גנאים: כמו שאמרו חבריי חברי הכנסת, אנחנו הולכים הפוך: מכינים את הבגד, ומנסים להכניס את התלמיד לתוך הבגד בכוח.

מסעוד גנאים: זה לא מתאים לכולם.

מסעוד גנאים: הבעיה במגזר הערבי היא, שאין כל כך הרבה מסגרות שיתאימו לתלמידים.

מסעוד גנאים: היום צריך למצוא את המסגרת שתתאים ליכולותיו של התלמיד.

מסעוד גנאים: התלמיד שלא מסתדר כל כך במתמטיקה, במדעים או במקצוע אחר, יכול להסתדר במקצועות הטכנולוגיה.

מסעוד גנאים: צריך למצוא לו את המסגרת הזו.

מסעוד גנאים: בסוף המטרה היא אותה מטרה.

מסעוד גנאים: המטרה היא להכין את הילד לחיי החברה בעתיד, כדי שימצא עבודה וישתלב בחיי החברה.

מסעוד גנאים: הבעיה השנייה של החינוך הטכנולוגי, היא שבתקופתי – בשנת 2000 – רוב מנהלי בתי הספר התיכונים היו מקדשים את ההישגים ורוצים להיפטר מהתלמידים החלשים.

מסעוד גנאים: ולאיפה מנשירים אותם?

מסעוד גנאים: לבית ספר טכנולוגי.

מסעוד גנאים: היום זה השתנה.

מסעוד גנאים: הקונספציה היתה, שמי שהולך לבית הספר הטכנולוגי הוא החלש.

מסעוד גנאים: זה שלא מסתדר, זה שלא יכול להתאים את עצמו או ללכת עם בני גילו.

מסעוד גנאים: את הקונספציה הזו צריך לשנות.

מסעוד גנאים: צריך לשנות את הפרה הקדושה של הבגרות.

מסעוד גנאים: במשרד החינוך החשיבה דומה לסרט של צ'רלי צ'אפלין: "זמנים מודרניים".

מסעוד גנאים: כולם באותו בית חרושת.

מסעוד גנאים: הרבה תלמידים שאני לימדתי ולמדו מקצוע, מסתדרים בחיים יותר ממני.

מסעוד גנאים: צריך לשנות את החשיבה, את הקונספציה.

מסעוד גנאים: בנוסף, אני עם אלה שדרשו להחזיר את הסדנאות הטכנולוגיות-המקצועיות במסגרת בתי הספר של משרד החינוך.

מסעוד גנאים: זה היה בעבר, והיום הכל נפרד.

מסעוד גנאים: היום מנסים לעשות את ההפרדה הזו.

מסעוד גנאים: יכולים לעשות הכל ביחד.

מסעוד גנאים: הצגתם נתון על מדינות ה-OECD, שיותר מ-45% מהחינוך שם הוא טכנולוגי.

מסעוד גנאים: החינוך הטכנולוגי הפך למנוף לקדמה, הפך לפתרון לבעיית השתלבות הצעירים בשוק העבודה.

אלכס מילר: שלמה מויאל, מארגון המורים העל יסודיים.

שלמה מולה: המטרה של ארגון המורים העל יסודיים הוא כמובן המורים.

שלמה מולה: עם זאת, ארגון המורים החליט לקחת על עצמו בשנתיים האחרונות את החינוך הטכנולוגי כיעד לאומי.

שלמה מולה: כלומר, להחזיר עטרה ליושנה.

שלמה מולה: אני שמעתי את כל מגוון הדעות פה.

שלמה מולה: החינוך הטכנולוגי בשני העשורים האחרונים הלך והתדרדר.

שלמה מולה: בטבלה שעופר הראה לנו ראינו את ההבדל בין שנת תש"ס לבין תש"ע.

שלמה מולה: ישנה ירידה מבחינת שכר פר תלמיד לשנה.

שלמה מולה: אני מברך את משרד החינוך, את עופר ואת התעשיינים על התוכנית.

שלמה מולה: התוכנית נפלאה.

שלמה מולה: חשוב לומר את מה שחה"כ גנאים אמר:

שלמה מולה: אם משרד החינוך לא ירד ברמת הנחיות אל מנהלי בתי הספר, הדבר לא יזוז.

שלמה מולה: מנהלי בתי הספר רוצים רק להראות את עצמם בשביל הפוליטיקאים בעיר, להשיג הישגי בגרות הכי טובים שיכולים להיות, ובשל כך מזניחים את הילדים שאינם מסוגלים להגיע לרמות מסוימות.

שלמה מולה: אני עדיין מורה במערכת.

שלמה מולה: באים אליי גם מורים מהחינוך הטכנולוגי.

שלמה מולה: אני רואה את הנוער הנפלא, אבל לא כולם מסוגלים להגיע לאותה רמת בגרות.

שלמה מולה: אתם דיברתם על 65%, ואני אומר ש- 50% לא מגיעים לבגרות, גם במדינות ה-OECD.

שלמה מולה: חייבים להרים בתוך המשרד תוכנית עם תעודה טכנולוגית, עם הסמכה, כדי שיהיה קייס להשתמש בזה בתעשייה.

אלכס מילר: חיים רוסו, יו"ר ועדת החינוך בהתאחדות התעשיינים, בבקשה.

חיים רמון: אני תעשיין כבר כמעט 40 שנה.

חיים רמון: הוצג כאן הנושא מהפן החינוכי והחברתי.

חיים רמון: אין ספק, שזה נושא מאוד חשוב.

חיים רמון: אני רוצה להגיד שתי מילים על הפן הכלכלי, על המחסור באנשי חינוך טכנולוגי.

חיים רמון: קודם כל, הרמה של אותו חינוך טכנולוגי המוביל לרמת המהנדסים – כל הדיבורים והתוכניות במשק כדי להכפיל את תעשיית ההיי-טק במדינת ישראל, אין להן כיסוי מבחינת מספר הבוגרים השנתי שיכול לבוא ולמלא את השורות.

חיים רמון: גם כאשר יהיו התקציבים, לא יהיו אנשים.

חיים רמון: הדבר היותר חמור קורה באותו חינוך מקצועי, שדובר עליו כאן – אותם אנשים ברמת טכנאים, הנדסאים, עובדי רצפת ייצור, שמבחינת הרמה שלה היא הרבה יותר מתקדמת היום ממה שהיתה בעבר.

חיים רמון: אסור להסתכל על זה רק כמפלט לחסרי יכולת.

חיים רמון: יש פה גם רמה טכנולוגית מאוד מתקדמת מבחינת הייצור.

חיים רמון: המחסור הזה קיים כבר היום, והוא לא רק שאלה של צמיחה.

חיים רמון: היום מפעלים נאלצים לוותר על הרעיון לעשות את הייצור בארץ, רק בגלל הסיבה של מחסור באנשים.

חיים רמון: יהיה קל מאוד לתעשיינים לוותר על החלום הזה, אם לא יהיו אנשים.

חיים רמון: תעשייה שתתפתח במדינת ישראל ללא גב ייצורי לא תמלא את התפקיד שלה, לא מבחינת פיתוח של פריפריה, לא מבחינת פיתוח של תעשיות מסורתיות.

חיים רמון: אם לא ימומשו כל התוכניות שהוצגו כאן, אנחנו נראה את זה בסוף בדרך שבה התעשייה מתפתחת.

חיים רמון: בעיניים שלנו בתעשייה, זה חלום לראות את משרד החינוך ומשרד התעשייה משנים דיסקט בכל הנוגע לנושא הזה.

חיים רמון: דובר כאן קודם על מטוטלת, ואני מקווה שזו לא תהיה עוד מטוטלת ובעוד כמה שנים נמצא את עצמנו חוזרים לאותו מצב.

חיים רמון: צריך לעודד את המהלך הזה מכל כיוון שרק אפשר.

אלכס מילר: חה"כ זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: חבל שנכנסתי לאחר שמשרד החינוך הציג את התוכנית.

חנין זועבי: יש לי חשש משני עניינים: התכנית והמוקד של התוכנית, והפריסה.

חנין זועבי: בעניין התכנים, אני חושבת שיש פחות התמקדות על תעשייה מסורתית, פחות התמקדות לתת מענה לילדים בסיכון כדי למנוע נשירה מבית הספר.

חנין זועבי: יש יותר התמקדות על תעשייה מתפתחת, על תעשייה מתמקדת, ולא על תחומים המתאימים יותר לפריפריה.

אלכס מילר: אבל היום כל תעשיית ההיי טק עוברת לפריפריה.

אלכס מילר: פעם כולם היו יושבים במרכז.

חנין זועבי: אבל זה לא כל כך מתאים לשוק העבודה של הערבים.

חנין זועבי: אני מדברת גם על עניין הפריסה.

חנין זועבי: אנחנו רואים שבגליל אין כמעט שום מענה באזורים הערביים.

חנין זועבי: אני מדברת על מרכזים טכנולוגיים.

עופר רימון: אנחנו פותחים שניים: אחד בצפון ואחד בדרום.

חנין זועבי: אבל בחיפה בתי ספר הערביים לא כל כך ייהנו מכך.

עופר רימון: למה?

חנין זועבי: כי בתי הספר הטכנולוגיים רחוקים.

יהודה שגב: הם באים לשם.

עופר רימון: מכל האזור: מדליית ועוספייה.

חנין זועבי: מדליית ועוספייה כן, אבל מאזור נצרת שבה יש 70,000 תושבים לא.

עופר רימון: אבל אנחנו בינתיים לא יכולים להקים מרכז טכנולוגי בעיר בסדר גודל כזה.

חנין זועבי: זו שאלה.

חנין זועבי: שתי השאלות שלי: לגבי התוכן, ולגבי הפריסה.

חנין זועבי: בגליל כמעט אין.

חנין זועבי: באזור נצרת מדובר על 70,000 תושבים.

ג'מאל זחאלקה: אם לא מקימים בגליל, אז מה כל הדיבורים על פריפריה, פיתוח וקליטת עובדים?

ג'מאל זחאלקה: זה חשוב מאוד.

ג'מאל זחאלקה: את זה צריך לעשות מחר.

ג'מאל זחאלקה: תקציבים יש.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לך: תקציבים יש, לא חסר.

אלכס מילר: אני רוצה לסכם את הישיבה.

חנין זועבי: תיתן לעופר לענות על שתי השאלות.

חנין זועבי: יש לו תשובה.

עופר רימון: היום אין מקום להבחנות בין תעשייה מסורתית לתעשייה מתקדמת.

עופר רימון: היום תיכנסי למוסך ותראי שהוא מפעל היי-טק מבחינת הטכנולוגיה.

עופר רימון: המוסכים שאנחנו רוצים לכוון את התלמידים אליהם הם מוסכים גדולים.

עופר רימון: לשם אנחנו רוצים לכוון את התלמידים, כי לשם הולכת הטכנולוגיה.

עופר רימון: את החינוך הטכנולוגי שאנחנו מקדמים, אנחנו מקדמים בכל הרמות.

חנין זועבי: גם עבודת כפיים.

עופר רימון: להחזיר עבודת כפיים ולגעת בדברים.

עופר רימון: אין חינוך טכנולוגי בלי התנסות מעשית.

עופר רימון: אי אפשר לעשות חינוך טכנולוגי בהתכתבות.

עופר רימון: אגב, זו היתה אחת הטענות של התעשיינים, שרצו לראות חינוך טכנולוגי יותר פרקטי ומעשי.

עופר רימון: הרעיון להקים מרכזי טכנולוגיה אזוריים, הוא שנביא מכונות גדולות ונדמה להן סביבת מפעל, כדי שההתנסות תהיה יותר משמעותית.

עופר רימון: מכאן נשלב אותן בתוך המפעל, המוסך או כל מקום אחר בו אנחנו רוצים לשלב אותן.

עופר רימון: אי אפשר ישר לזרוק אותן לתוך המפעל.

עופר רימון: צריך משהו בתווך.

עופר רימון: התוכנית שלנו מיועדת לתלמידים בכל הרמות, מהתלמידים הנמוכים והמאתגרים ביותר ועד התלמידים החזקים ביותר.

עופר רימון: אסור לתייג טכנולוגיה וחינוך טכנולוגי רק לתלמידים חלשים.

עופר רימון: זה לא קורה באף מדינה.

עופר רימון: התעשייה לא עובדת ככה.

עופר רימון: יש מהנדסים, יש טכנאים והנדסאים, יש פועלי פס ייצור – כולם שווים ואת כולם צריכים באותה מידה.

עופר רימון: כל אחד מאלה שיהיה חסר, לא תהיה תעשייה במדינת ישראל.

עופר רימון: זה נכון למגזר היהודי, וזה נכון למגזר הערבי.

עופר רימון: לא היית כאן, אבל נתתי דוגמא לבית ספר השלום בשייח' דנון כדוגמא לבית ספר שעושה דבר כזה במגמות עלית.

עופר רימון: אפשר להביא גם דוגמאות אחרות.

אלכס מילר: אני רוצה לסכם את הישיבה.

אלכס מילר: אני רוצה לברך את משרד החינוך, התאחדות התעשיינים וכל מי שקשור לפרויקט טו"ב.

אלכס מילר: אני חושב, שזה פרויקט מצוין, ואני מאחל הצלחה בהפעלתו.

אלכס מילר: אנחנו מצטרפים לקול קורא שיצא לבתי הספר להצטרף לפרויקט, וקוראים לכל אותם בתי הספר שיש להם אפשרות לבוא שיהיו חלק מהעניין הזה.

אלכס מילר: אני פניתי להתאחדות התעשיינים ולמשרד החינוך, בבקשה לבדיקה בכל מה שקשור להשתלבות הבוגרים בתעשייה.

אלכס מילר: אני חושב, שצודקים כאן אנשים שכאשר באים ומגדירים בית ספר מסוים על פי הישגי בגרות, זה לא נכון.

אלכס מילר: אנחנו צריכים לראות כמה מאותם בוגרי בתי ספר השתלבו בשוק העבודה, ולא משנה איפה.

אלכס מילר: האקדמיזציה במדינת ישראל הגיעה לרמה בעייתית.

אלכס מילר: המרדף אחרי תואר ראשון עובר כל גבול.

אלכס מילר: יש לנו כאן חינוך טכנולוגי מצוין, וכל ילד יכול היום לבחור, האם ללכת ללמוד מקצועות ריאלים או מקצועות עיוניים, כאשר הרמה צריכה להיות אותה רמה.

אלכס מילר: זה לא משנה מה בסופו של דבר תהיה התוצאה, האם הוא ילך לעבוד במקום בו צריכים תואר או במקום בו לא צריכים תואר.

אלכס מילר: קודם כל צריכה להיות בפניו בחירה, הוא צריך לקבל חינוך טוב, הוא צריך לקבל אפשרות ונגישות לאותם בתי ספר שנותנים חינוך טכנולוגי.

אלכס מילר: היום אנחנו כבר לא במצב בו כל מי שיוצא מחינוך טכנולוגי הולך למקומות עבודה בהם משלמים מעט.

אלכס מילר: היום טכנאי בתעשייה מקבל לא פחות ממהנדס.

אלכס מילר: היום חינוך טכנולוגי יכול לתת מענה מצוין לכל הבעיות של התעסוקה במדינת ישראל.

אלכס מילר: אני פונה שוב להתאחדות התעשיינים.

אלכס מילר: חייב להיות קשר עם התעשייה.

אלכס מילר: אותם התלמידים צריכים לדעת, איפה הם יכולים לעבוד ומה העתיד שלהם.

אלכס מילר: ברגע שהם רואים את הדברים האלה בעיניים, הם יודעים לבוא ולהשתלב.

אלכס מילר: הם מחפשים את זה.

אלכס מילר: תראו להם שיש מקום עבודה ליד היישוב שלהם, שיש מפעלים שישמחו לקלוט אותם.

אלכס מילר: אם אנחנו מדברים על הפריפריה, המסלול צריך להיות מתואם עם אותם המפעלים, עם אותם מוסכים, עם אותם העסקים הקטנים באזור.

אלכס מילר: דיברו כאן על העסקים הקטנים.

אלכס מילר: אני מסכים, שהצעירים שמסיימים חינוך טכנולוגי או הנדסאי, יוכלו להשתלב במוסכים בסביבה.

אלכס מילר: אם תיקחו את העסקים הקטנים בסביבה, תוכלו גם לשלב אותם בתוכניות הלימודים.

אלכס מילר: יכול להיות שבאזור מסוים אין מקום עבודה לכל מי שלומד חומרה בבית ספר מסוים, אבל כן יש הרבה מקומות עבודה למכונאים.

אלכס מילר: הסנכרון במקרה הזה צריך להיות יעיל.

אלכס מילר: לסיום – אני מברך את כל מי ששותף היום בחינוך הטכנולוגי.

אלכס מילר: אני מאחל הצלחה לכולם.

אלכס מילר: אנחנו נקיים ישיבת מעקב על יישום התוכנית, ונראה מהן התוצאות של אותם התלמידים שמצטרפים היום לחינוך הטכנולוגי.

אלכס מילר: אני גם, מעוניין לשוחח שוב עם שר החינוך בכל הקשור לקידום הצעת החוק למועצה לחינוך תעשייה והכשרה מקצועית.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.