הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך לדיון בהצעת חוק רשות השידור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1, 2011-02-06 11:00

כרמל שאמה-הכהן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך שהוקמה לצורך חקיקת חוק, הצעת חוק (תיקון מס' 25), התשע"א-2010 שאושרה בקריאה ראשונה ב-25 באוקטובר 2010, הידועה יותר כרפורמה ברשות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נקיים ישיבות מאומצות וארוכות כדי לסיים את החקיקה בהקדם.

כרמל שאמה-הכהן: יש תמימות דעים בקרב חברי הוועדה על הצורך ברפורמה מהירה, בשמירה על השידור הציבורי כשידור עצמאי, אבל יחד עם זאת גם יעיל, זמין ומבוקש על ידי הציבור.

כרמל שאמה-הכהן: יחד עם זאת, יש בעיה לא פשוטה של מקורות המימון של הרפורמה.

כרמל שאמה-הכהן: המקור המוצע כרגע – ואין לגביו הסכמה בקרב חברי הוועדה, ולדעתי זה המוקש הראשון אותו נצטרך לפתור כדי להתקדם כי ללא מקור מימון, אני לא רואה טעם לבזבז את זמן חברי שתי הוועדות שזמנם יקר – ולכן לאחר הצגה כללית של עיקרי הרפורמה, אני אבקש ראשית לדון במקור המימון לרפורמה ועוד לפני הפרטים.

כרמל שאמה-הכהן: על הפרטים, על מבנה הרפורמה והוראות הרפורמה, אפשר לגשר בקלות ולהתקדם במהירות.

כרמל שאמה-הכהן: אני אתן את רשות הדיבור לחברי, חבר הכנסת אלכס מילר, יושב ראש ועדת החינוך שיאמר כמה מלים בנושא.

אלכס מילר: אני רוצה להודות לך אדוני היושב ראש על כך שאתה מקיים את הישיבה ומתחיל בדיונים על הנושא הזה.

אלכס מילר: אנחנו אישרנו חוק שהוא חוק ממשלתי בקריאה ראשונה - אם אני לא טועה לפני כמה חודשים במליאת הכנסת - וזה היה במסגרת הדיונים על חוק ההסדרים כאשר מלכתחילה החלטנו להפריד אותו והממשלה החליטה ללכת בנפרד וזאת מאחר שאין ספק שבנושא הזה יש צורך בדיונים משמעותיים.

אלכס מילר: אני לא חושב שהיינו משיגים את המטרה במסגרת חוק ההסדרים.

אלכס מילר: מצד אחד אנחנו רוצים לחזק את השידור הציבורי ומצד שני אנחנו רוצים לתת מענה לכל הצרכים כך שכל מי שלוקח חלק – ואני יודע שיש רבים ששותפים לנושא הזה, אם אלה ועדי העובדים, אם זאת המדינה ואם זה הציבור – ייקח חלק בקביעת המדיניות שתוציא את מאותן בעיות להן אנחנו עדים במשך שנים ארוכות.

אלכס מילר: אני מאוד מקווה שזאת הרפורמה האחרונה שנעשה בעניין הזה וכי מכאן והלאה זה ילך וישתפר.

אלכס מילר: אני אמנם חבר כנסת צעיר, אבל משנת 2006 אני כבר חבר כנסת וחבר ועדת החינוך ועל נושא אנחנו מדברים זמן רב, ואכן הגיע הזמן לבשורות ולשינוי מהותי בכל מה שקשור לעניין הזה.

אלכס מילר: אני מקווה שנגיע להסכמות בנושאים ואני מצטרף לדבריך שהנושאים הרציניים ביותר שהעלית אותם הם יהיו הנושאים שבאמת נצטרך לקבל בהם הכרעה במהרה.

אלכס מילר: כמובן צריך גם לשמוע מהאנשים, מהעובדים, על אותם סיכומים אליהם הם הגיעו ברפורמה.

אלכס מילר: אם לא נראה שיש שינוי גם בנושא הזה, אנחנו שוב נתעכב.

אלכס מילר: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: אני חושב שזאת ישיבה חשובה ביותר בנושא שדנו בו, כפי שאמר גם יושב ראש ועדת החינוך, גם בכנסות קודמות וגם בכנסת הזאת דנו בוועדת הכלכלה רבות ברשות השידור.

אופיר אקוניס: אין ספק שנדרש שידוד מערכות ברשות השידור.

אופיר אקוניס: כולם יודעים את זה, כולם מבינים את זה וכולם רוצים בשידוד מערכות ברשות השידור.

אופיר אקוניס: שינוי החוק, כפי שמופיע כאן, הוא בוודאי צעד נכון בכיוון הנכון והגיע הזמן אדוני שחוק שמוכר לנו מאמצע שנות ה-60, לעדכן אותו לשנת 2011.

אופיר אקוניס: זה בהחלט דבר נבון וחשוב.

אופיר אקוניס: כמובן חשוב לקיים לא רק רפורמה ב לשם רפורמה, אלא רפורמה כזאת שתחזק את השידור הציבורי במדינת ישראל שהוא בעיניי חשוב ביותר, ואמרתי זאת מספר פעמים, לצד השידור המסחרי שגם הוא חשוב.

אופיר אקוניס: אגב, מחר בלילה יתקיים במליאה דיון בשינויים גם בשידור המסחרי.

אופיר אקוניס: בכלל, הכנסת הזאת עומדת בסימן הרבה מאוד רפורמות.

אופיר אקוניס: חשוב שיהיה שידור ציבורי שמשקף ובעיניי הוא משקף היטב בימים האלה את כל הפלגים ואת השיח הציבורי בחברה הישראלית.

אופיר אקוניס: אדוני, הערה אחת חשובה וזאת כדי שלא יהיו אי הבנות לא בוועדה הזאת, לא בבית הזה ולא בשיח הציבורי.

אופיר אקוניס: יש ניסיון, בעיניי חמור ביותר, של משרד האוצר – שוב משרד האוצר – ושל הפקידות המדופלמת בו לקשור את הרפורמה ב בהעלאת האגרה ושוב לדחוף את ידה של המדינה בדמות העלאת מס עקיף לכיסו של האזרח.

אופיר אקוניס: זה דבר שכבר בעצם הכרענו בו, גם בהשתתפותך, ואני מקווה שגם חבר הכנסת מילר יסכים ביחד עם חבריו בוועדה, שהדבר הזה הוא בלתי מתקבל על הדעת.

אופיר אקוניס: כלומר, זה ברור כשמש שנדרשת רפורמה, אבל מנסים לבוא ולומר שהציבור יממן את הרפורמה.

אופיר אקוניס: זה דבר שבתפיסה הוא מעוות, הוא מסוכן, הוא מזכיר לי את הרפורמה בשירותי הכבאות.

אופיר אקוניס: לא תהיה רפורמה בשירותי הכבאות עד אשר בעצם כל דרישת משרד האוצר יתמלאו.

אופיר אקוניס: עם כל הרצון הטוב, משרד האוצר צריך לתת את האמירות הכלכליות שלו ולא להתחיל בכל מצב בו הוא נתקל – ואני לא רוצה לדבר על נושאים אחרים שבוודאי יעלו כאן בהמשך היום ובהמשך השבוע, וגם במליאת לגבי דברים אחרים – כאשר האוצר רואה את כיסו של האוצר כמקום שאפשר לשלוח את היד ולהוציא משם כסף.

אופיר אקוניס: ובכן, התקבלה החלטה בעניין הזה אדוני ואני מקווה שנעמוד בה.

אופיר אקוניס: אני יודע על מה אני מבסס את דבריי.

אופיר אקוניס: גם דיון בממשלה כעת שמתקיים בנושא הרחבת מערך השידורים הדיגיטלי, אני שומע, ואני מקווה שהדבר יוכחש, מר פולק, אני מקווה שאתם לא קושרים את הרחבת המערך הדיגיטלי של ה-DDT בהעלאת האגרה, כפי ששמעתי בסוף השבוע.

אופיר אקוניס: שמעתי, אבל יכול להיות שאתם תאמרו שלא ואני אשמח אם תאמרו לא.

אופיר אקוניס: ובכן, נדרשת רפורמה ב במהירות האפשרית וטוב שאתה מקיים את הישיבה הזאת היום ואני מקווה שהחוק הזה יתקדם במהירות.

אופיר אקוניס: שוב, לא יעלה על הדעת שהאוצר יתנה את קיומה של הרפורמה בהעלאת מס חדש על הציבור או מס חדש-ישן, כלומר, העלאת אגרת רשות השידור.

אופיר אקוניס: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה חבר הכנסת אקוניס.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: תודה לך.

יעקב כץ: אני לא חבר ועדת הכלכלה אבל מצאתי לנכון להופיע בפני הוועדה ולהאיר כמה דברים.

יעקב כץ: אנחנו יודעים שבלי עין הרע העולם סביבתנו רוחש פעילות דמוקרטית ויש תחושה של ציבורים רבים אפילו במדינות ערב שאת הדיקטטורה צריך להפיל, או אם יש דיקטטורים ששולטים במדינות סביבנו, הציבור התעורר עקב הפייסבוק, הטוויטר, האינטרנט.

יעקב כץ: גם במדינות ערב החליטו שאם יש דיקטטור במצרים שיושב שלושים שנים, הגיע הזמן להחליף אותו.

יעקב כץ: אם יש דיקטטור שיושב בתוניסיה, צריך להחליף אותו.

יעקב כץ: לדעתי אף פעם לא עשו משאל דעת קהל ואולי עשו וקיבלו תשובות, אבל כמו שידידי, החייל שלי, מוטי שקלאר שכבר כמה שנים מנכ"ל , מחליפים אותו על סמך בחירה של מישהו חדש או כמו שבממשלת ישראל ובכנסת ישראל, אפילו את נשיאת בית המשפט העליון מחליפים מפעם לפעם, אבל יש אנשים שיושבים בתקשורת הישראלית כבר שלושים שנים ויש תחושה שלפעמים זאת דיקטטורה בפני עצמה.

יעקב כץ: אני רוצה להביא דוגמה למה אני מתכוון.

יעקב כץ: השבוע ביום חמישי הופיע היועץ המשפטי של , העלו אותו לשידור בין 5:30 ל-6:00 בערב, ואני מדבר על התבטאות שלו כלפי היועץ המשפטי לממשלה, מר וינשטיין.

קריאה: הפרשן המשפטי.

קריאה: לא היועץ המשפטי.

יעקב כץ: הפרשן המשפטי, היועץ המשפטי.

קריאה: זה לא אותו הדבר.

יעקב כץ: פרשת משפטי.

יעקב כץ: כשאני פותח את הרדיו, אני שומע אותו בבוקר, בצהרים ובערב, אז בוא נ אמר שהוא בעל הבית המשפטי של רשות השידור.

יעקב כץ: כך אני מרגיש.

אופיר אקוניס: לא, הוא לא היועץ המשפטי.

יעקב כץ: אני מדבר כאזרח ישראלי ואני אומר מה אני מרגיש.

יעקב כץ: קוראים לו משה נגבי נדמה לי וכבר שלושים-ארבעים שנים שומעים אותו ברדיו.

יעקב כץ: על כל פנים, הוא אומר כך: וינשטיין – תקשיב טוב היועץ המשפטי לממשלה – עד עכשיו אתה הגנת על השרצים, תפקידך לבער את השרצים, כדאי שתתעשת – אני ממש חוזר על מילה במילה כי אני כל הזמן שונה משניות ולומד גמרא, ואני מנסה לחזור על הדברים כדי לא לשכוח –

לאה ורון: אבל הנגבי לא נמצא כאן.

יעקב כץ: לא, תסלחי לי, אני חבר כנסת ואני רוצה לומר את הדברים.

יעקב כץ: מותר לי לומר את הדברים כיוון שאני רואה שגם האגודה לזכויות הציבור לדעת מעירה שכהונת בכירים צריכה להסתיים.

יעקב כץ: אתה, כרמל שאמה, יושב ראש ועדת הכלכלה, תצטרך לעמוד לבחירות, לפריימריס ואני בכלל לא בטוח שתיכנס לכנסת אבל אולי תיכנס.

יעקב כץ: גם ידידי שיושב מימין, ליברמן יצטרך להחליט לגביו.

יעקב כץ: לגבי ידידי שיושב בשמאל, נתניהו יצטרך להחליט.

יעקב כץ: מישהו יצטרך להחליט.

יעקב כץ: כאן יש אנשים שתקועים במערכת שלושים שנים.

יעקב כץ: רק אחרי שאותו בן אדם יושב שלושים שנים בתפקיד הוא יכול לדבר בסגנון כזה ואני בטוח שלא רק אני מרגיש את זה אלא ציבורים שלמים במדינה שהם לא פוסט ציוניים, שהם אוהבים את המדינה ואוהבים את צה"ל ואוהבים את מדינת ישראל, לא יכולים לשמוע את ההערות האלה .

יעקב כץ: עד עכשיו הגנת על השרצים, אבל מרגע זה, מר שקלאר, תפקידך לבער את השרצים.

יעקב כץ: הלכתי להסתכל במילון מה זה נקרא לבער, המילה ביעור, זאת שריפה, זה איבוד לדעת, זה הרג, זה חנק, זה רצח.

יעקב כץ: מה זה לבער?

יעקב כץ: מה זה שרצים?

יעקב כץ: אתם יודעים מה זה שרצים?

יעקב כץ: מי נקרא שרצים במדינת ישראל?

יעקב כץ: מי נקרא שרץ במדינת ישראל?

יעקב כץ: למי הוא התכוון כשהוא אמר הגנת על השרצים?

יעקב כץ: נניח אותו שרץ יצא זכאי במשפט אבל הוא שרץ.

יעקב כץ: הגנת על השרצים.

יעקב כץ: תפקידך לבער את השרצים.

יעקב כץ: מי הם השרצים במדינת ישראל?

יעקב כץ: אני שואל ולא אומר.

יעקב כץ: דתיים?

יעקב כץ: חרדים?

יעקב כץ: מתנחלים?

יעקב כץ: ציונים?

יעקב כץ: קצינים בצה"ל?

יעקב כץ: מי הם השרצים?

יעקב כץ: שנייה אחרי כן הוא דיבר על ענת קם באיזו אהבה, באיזו חיבה, באיזו הערכה.

יעקב כץ: הוא אפילו בא בטענות ליאיר נווה שהוא זה שצריך לעמוד לדין על כך שהיא גנבה לו את המסמכים.

יעקב כץ: בקיצור, אנחנו במדינה בה יש דיקטטורים ואני מקווה שגם מדינת ישראל תתעשת וכתוצאה מהחוק החדש אנחנו ניפטר מהדיקטטורים ששולטים במדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: נא להציג בבקשה את עיקרי הרפורמה.

קריאה: אפשר למחוק מהפרוטוקול את המילה דיקטטור?

קריאה: בבקשה.

יעקב כץ: אם המילה שרץ מותרת על ידי משה נגבי או לוינשטיין תתעשת ותתחיל לדאוג, זאת אומרת , תעבוד לפי הסגנון.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, מה שתשיגו בהערות האלה זה שהוא יגיד את הדברים עוד פעם.

יעקב כץ: שיאמרו שאנחנו שרצים?

קריאה: אני לא חושב שהוא יכול להתבטא כך.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב כץ: הוא יכול לקרוא לנו שרצים?

יעקב כץ: למי הוא קרא שרצים?

יעקב כץ: הוא התכוון אליך כשהוא אמר שרצים?

קריאה: אולי.

יעקב כץ: אולי.

יעקב כץ: לא רק אנחנו שרצים.

אתי בנדלר: אדוני היושב ראש, ככל שמר הנגבי ישמע על הדברים שנאמרו כאן ויבקש להגיב, מובן מאליו שהוועדה תאפשר לו להגיב.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

אתי בנדלר: אני לפחות מצרה על כך שמותקף אדם שאיננו כאן ואיננו יכול להגיב על הטענות.

כרמל שאמה-הכהן: האחריות הם בשם האומר.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ יודע והניח שמר הנגבי לא נמצא כאן ובכל זאת בחר לומר את הדברים.

יעקב כץ: לא ידעתי שהוא לא נמצא.

יעקב כץ: זה בכלל לא מעניין אם הוא נמצא.

יעקב כץ: מחזיקים בן אדם שלושים שנים והוא אומר לעם ישראל איך להתנהג, אומר ליועץ המשפטי איך להתנהג ולראש הממשלה איך להתנהג.

יעקב כץ: הוא מנהל את המדינה בפועל.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא חושב שזאת האמת שהוא מנהל את המדינה.

יעקב כץ: כץ אני חושב.

כרמל שאמה-הכהן: אתה נותן לו יותר כוח ממה שיש לו.

יעקב כץ: מותר לי לחשוב.

יעקב כץ: לפחות לחשוב מותר לי.

יעקב כץ: אנחנו שרצים, אבל לחשוב מותר.

יעקב כץ: גם לשרץ מותר לחשוב.

יעקב כץ: הוא אמר את המילה שרצים ולא אני אמרתי.

יעקב כץ: וינשטיין, תתעשת, תתחיל לבער את השרצים.

יעקב כץ: וינשטיין, תתחיל לעבוד לפי הקצב של נגבי.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ, אולי תגיש נגדו תלונה.

יעקב כץ: לא רוצה להגיש תלונה.

כרמל שאמה-הכהן: מנכ"ל רוצה להגיב.

מוטי שקלאר: אם הוא אמר את הדבר הזה ---

יעקב כץ: תאמין לי שהוא אמר מילה במילה.

מוטי שקלאר: אנחנו נבדוק את העניין, אבל לבוא ולפסול באופן טוטאלי וגורף אנשים ב שנמצאים עשרים ושלושים שנים משום שהם נמצאים עשרים שנים ---

יעקב כץ: ארבעים שנים.

מוטי שקלאר: נראה לי שהדבר גורף לחלוטין.

מוטי שקלאר: יש אדם שהוא מצוין, טוב שהוא עשרים שנים ושלושים שנים.

מוטי שקלאר: אני לא רואה סיבה שהוא לא יהיה.

מוטי שקלאר: שנית, אפרופו תפיסת העולם של משה הנגבי.

מוטי שקלאר: לצדו מביאים גם פרשנים משפטיים אחרים.

מוטי שקלאר: שלישית, אני מצטרף למה שנאמר.

מוטי שקלאר: הוא לא נמצא כאן.

מוטי שקלאר: אני לא יודע בדיוק מה הוא אמר ואיך אמר.

מוטי שקלאר: אם הוא אמר דברים כאלה ואחרים, יש אצלנו ב את המנגנון הקבוע שניתן להתלונן, ואם הוא עבר עבירה אתית, זה יטופל בהתאם.

מוטי שקלאר: חבר הכנסת כץ, צריך לשים את הדברים האלה בפרופורציה הנכונה ולא להשתמש במשה הנגבי כדי לתקוף את רשות השידור.

מוטי שקלאר: הוא בהחלט פרשן ולפעמים אומר גם את דעתו, וזאת זכותו המלאה.

מוטי שקלאר: ברגע שהוא אומר את דעתו, אנחנו מביאים אחרים שאומרים את העמדה האחרת.

חני לוז: הוא מקבל משכורת מרשות השידור.

חני לוז: הוא היחיד שמקבל משכורת והדעות שלו הן קיצוניות.

כרמל שאמה-הכהן: גבירתי לא מדברת בלי רשות.

כרמל שאמה-הכהן: מיצינו את הסיפור של הנגבי.

כרמל שאמה-הכהן: נא להציג את עיקרי הרפורמה.

ערן פולק: אני אומר כמה מלים על הרפורמה בכללותה ואחרי כן עידו אציל ממשרד ראש הממשלה יציג את עיקרי החוק.

ערן פולק: הרפורמה היא רפורמה מאוד מורכבת ובאמת אנחנו הגענו לכאן לטפל באחד הפרקים המרכזיים שלה שהוא שינוי החוק.

ערן פולק: רפורמה שמתעסקים בה כבר כמה שנים בהנהלת , הממונה על השכר, הוועדים השונים וגם אנחנו כאשר הרכיבים העיקריים שאני חושב שאפשר כמעט לברך על המוגמר בהם זה כל מה שקשור להסכם הפרישה של עובדים והתייעלות, הסכמי שכר של העובדים שנשארים ברשות והסכמי השכר העתידיים.

ערן פולק: עקרונות כמעט סופיים של הסכם מימון שיאפשר השקעה די מסיבית בתשתיות, בטכנולוגיות ובתוכן של שידורים, יאפשר להנהלת לקחת את הגוף הזה קדימה ולהשתלב במערכת הטלוויזיה הכללית ותיקון מהותי ויסודי של חוק שמבחינתנו זה הדיון היום.

ערן פולק: אני אוכל להתייחס לנושא של המימון כמובן, אבל אני חושב שקודם נציג את עקרונות החוק.

עידו אציל: כאמור, הצעת החוק הזאת במסגרת המאמץ הממשלתי במסגרת הרפורמה היא בעצם שיפור ונכתבה לאחר הפקת לקחים מהצעת חוק קודמת שהייתה, שפורסמה בינואר 2008 על ידי הממשלה ונדונה בכנסת הקודמת, כאשר היא נכתבה באמצעות צוות מקצועי במשרד ראש הממשלה שמינה בשיתוף משרד המשפטים ומשרד האוצר.

עידו אציל: המטרות המרכזיות של התיקון המוצע הן שינוי מבני ב, הגברת עצמאות הרשות וצמצום התלות בדרג הפוליטי, הליכי מינוי יעילים ומקצועיים תוך שיתוף כלל הציבור, הבטחת ניהולה התקין של הרשות, הגברת השקיפות של פעילות הרשות בפני הציבור והתאמת החוק לשינויים שחלים בתחום התקשורת.

עידו אציל: על פי הצעת החוק תוקם ועדת איתור, מועצה, וסמכויות המנכ"ל מפורטות בצורה יותר מפורטת, וקיימים מנהלי שידור שניתן להם מעמד בחוק, וזאת לעומת המצב על פי החוק הקיים כאשר יש מליאה שהיא מוסד גדול שבו מכהנים 31 חברים ונדרש הליך היוועצות ארוך ומסורבל כדי למנותו.

אופיר אקוניס: בוועדת שפניץ יש מליאה, האם זה חל על המליאה הזאת והוועד המנהל הבא?

עידו אציל: יש הוראת מעבר לגבי המליאה הנוכחית.

אופיר אקוניס: כמה זמן?

עידו אציל: כרגע המליאה הנוכחית, לפי נוסח הצעת החוק, במשך שנתיים היא תמשיך לכהן כמועצה.

עידו אציל: זה כרגע הנוסח למרות שבמידה שנצטרך לעשות איזה שהם שינויים, כמובן הממשלה תביא אותם.

אופיר אקוניס: אבל בהרכב הנוכחי?

אופיר אקוניס: 31 חברי מליאה ושבעה חברי ועד מנהל שנמצאים עכשיו באישור.

עידו אציל: כן.

עידו אציל: ההליך הזה כמובן הוא הליך של מינוי המליאה.

קריאה: חסרים.

אופיר אקוניס: המליאה הבאה.

אופיר אקוניס: אני יודע על מה אני מדבר.

קריאה: לוקח שנתיים למנות אותה, כך שאולי לא עדיף שמשך הכהונה שלה יהיה שנתיים.

אופיר אקוניס: אני מבין שהיא בסוף ההליכים.

עידו אציל: כן.

עידו אציל: אנחנו בסוף ההליכים.

אופיר אקוניס: מתי זה יהיה?

עידו אציל: אנחנו צופים שזה יהיה בקרוב מאוד.

אופיר אקוניס: פרוזאי ביותר.

עידו אציל: כידוע, הליך המינוי של המליאה הוא הליך מאוד מסורבל.

עידו אציל: השר צריך להיוועץ עם גורמים רבים.

עידו אציל: מתוך המליאה ממנים גוף נוסף של שבעה חברים שהם הוועד המנהל.

עידו אציל: הגוף הזה ממונה על ידי הממשלה מתוך חברי המליאה.

עידו אציל: המליאה ממונית על ידי הנשיא לאחר הליך שמעורב בו השר ובהמלצת הממשלה.

עידו אציל: מתוך המליאה ממנים יושב ראש ומשנה ליושב ראש, אותם הממשלה ממנה, כאשר קיים חוסר בהירות בין כל הסמכויות של כל הגופים, ועד מנהל ומליאה.

עידו אציל: יש חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה לגבי הסמכות של מי, של המנכ"ל והיושב ראש, אין הליך מינוי רצוף אלא קודם ממנים את המליאה, מתוך המליאה אחר כך ממנים ועד מנהל, ומתוך המליאה גם ממנים יושב ראש ומשנה ליושב ראש וכל מינוי המליאה צריך להיות כמקשה אחת.

עידו אציל: זאת אומרת, חייבים בבת אחת למנות את כל 31 החברים, דבר שגם יוצר סרבול כי לגבש את רשימת המועמדים למליאה לאחר היוועצות עם כל כך הרבה גורמים, כמובן שזה דבר שלוקח זמן.

עידו אציל: על פי התיקון המוצע תהיה מועצה שהיא גוף בו יהיו חברים 13 חברים והוא ישקף את מגוון הדעות הרווחות בציבור ויהיו לו מאפיינים של דירקטוריון.

עידו אציל: המועמדים למועצה יאותרו על ידי ועדת איתור שחברים בה בעלי כישורים ומעמד מתאימים לעניין זה ומי שיקבל בסוף את ההחלטה, זאת הממשלה בהמלצת השר הממונה וזה כאמור מתוך החברים שאיתרה ועדת האיתור.

עידו אציל: הן חברי ועדת האיתור והן חברי המועצה נדרשים להיות בעלי כישורים, מעמד ורקע מתאימים שנקבעו בחוק.

עידו אציל: היום בחוק הקיים אין דרישות מיוחדות.

עידו אציל: כמו כן, קיים איסור מפורש על זיקה אישית או עסקית או פוליטית לשר משרי הממשלה וקיימת הוראה שניתן יהיה לשתף את הציבור בהליכי המינוי, גם לוועדת האיתור וגם למועצה, במקום להיוועץ עם גופים שייבחרו על ידי גורם ממשלתי זה או אחר.

עידו אציל: יושב ראש ועדת האיתור או ועדת האיתור לעניין המועצה יוכלו לפרסם הודעה לציבור בה כל מי שרואה את עצמו מתאים ועומד בקריטריונים שקבועים בחוק, יוכל להגיש מועמדות לאחד מהגופים.

עידו אציל: גם גופים ללא כוונת רווח יוכלו להציע מועמדותו של אדם כלשהו וניתן יהיה לפנות לגורמים שיימצאו רלוונטיים.

עידו אציל: אני אומר בקצרה לגבי הרכב החברים בוועדת האיתור.

עידו אציל: מדובר ביושב ראש שהוא צריך להיות בעל תואר אקדמי לדוגמה, בעל מעמד בתחום התקשורת, בעל ניסיון של חמש שנים בתפקיד בכיר בתחום ניהולי עסקי, בתפקיד ניהולי בכיר בתחום התקשורת, ויש גם דרישה לניסיון מצטבר עם דגש על ניהול ועל מעמד בתחום הרלוונטי לרשות.

עידו אציל: יש עוד ארבעה חברים בוועדת האיתור שהם בעצם נבחרים על ידי היושב ראש ובמידת הצורך גם בהתייעצות עם גוף כזה או אחר.

עידו אציל: בסוף הכל מובא לאישור הממשלה כאשר אני רק אומר על היושב ראש שהוא יכול להיות גם שופט מחוזי בדימוס והוא צריך להיבחר על ידי השר, בהסכמת שר המשפטים.

אופיר אקוניס: יכול להיות.

אופיר אקוניס: לא חייב.

עידו אציל: לא חייב.

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, הנוסח הקודם של הממשלה הקודמת דיבר על ועדה בראשות שופט.

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד, יש באמת גבול למשפטיזציה שנעשית בחברה הישראלית.

אופיר אקוניס: איך אפשר למצוא כל כך הרבה שופטים בדימוס לכל כך הרבה ועדות?

אופיר אקוניס: אני חושב שהשינוי הזה שמציג אציל הוא שינוי חשוב.

אופיר אקוניס: בלתי מתקבל על הדעת, עם כל ההערכה וזאת הערכה אדירה למערכת המשפט בישראל שהיא מהטובות בעולם, אבל היא לא יכולה לעסוק בכל דבר.

אופיר אקוניס: היא צריכה לעסוק בתחום שהיא מופקדת עליו שהוא המשפט ולא למשל למצוא מנכ"ל ל, ואפילו לא יושב ראש.

עידו אציל: הרציונאל היה שזה איזשהו מנגנון לשמור על העצמאות.

אופיר אקוניס: זה שינוי מבורך.

עידו אציל: לא כל מי שהוא שופט דווקא יש לו את הכישורים המתאימים.

אופיר אקוניס: בהחלט.

עידו אציל: אפשר למצוא מנגנונים אחרים כדי לשמור על עצמאות, כפי שהוספנו בחוק הזה.

אופיר אקוניס: יפה.

עידו אציל: כאמור, הצעת החוק היא מגבירה את עצמאות הרשות, גם מהדרג הפוליטי וגם מבחינת גורמים מסחריים.

יעקב כץ: אגב, ניהול חייב להיות ניהול תקשורתי או יכול להיות גם ניהול חינוכי?

עידו אציל: שוב, אנחנו ניכנס בדיוק לכישורים והמעמד בהמשך, כאשר נגיע לסעיפים הרלוונטיים.

עידו אציל: אני אתן דוגמאות להגברת העצמאות של הרשות.

עידו אציל: כאמור, מועצת הרשות נבחרת מבין מועמדים שהוצעו על ידי ועדת איתור שהיא בעצם ועדה רצינית ומקצועית.

עידו אציל: גם הליכי המינוי שלה מבטיחים עצמאות לוועדה.

עידו אציל: הן חברי ועדת האיתור והן המועצה נדרשים להיות בעלי כישורים ומעמד ורקע מתאימים.

עידו אציל: קיים איסור לכהן בוועדת האיתור ובמועצה למי שיש זיקה אישית, עסקית ופוליטית לשר משרי הממשלה.

עידו אציל: קיימת הוראה המסדירה מניעת ניגוד עניינים של חברי המועצה בדיוניה.

עידו אציל: קיימת הטלת חובת נאמנות על חברי המועצה, יש חובה לנהוג בהגינות, נאמנות וללא משוא פנים.

עידו אציל: קיימות הגבלות על השתתפות בשידורים של חברי המועצה והמנכ"ל.

עידו אציל: מוחל הדין החל לעניין קבלת מתנות על עובדי הרשות, שזה חוק שירות הציבור (מתנות).

עידו אציל: בנוסף, בפן ההצהרתי, בחוק הקיים היום נאמר בסעיף 2 לחוק שהשידורים של הם כשירות ממלכתי ובעצם הכנסנו תחת שירות ממלכתי, שירות ציבורי.

עידו אציל: זה לא משהו שקשור לממלכה, זה לא משהו שנעשה במסגרת ממשלתית אלא משהו שנעשה במסגרת ציבורית.

יעקב כץ: איפה בא לידי ביטוי ייצוג ציבורים גדולים?

עידו אציל: במהלך הדיון.

יעקב כץ: חרדים, ערבים, רוסים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ, זאת הצגה כללית.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נדון אחר כך בנקודה נקודה.

עידו אציל: יש הוראה מפורשת לעניין המועצה שהיא תייצג את מגוון הדעות הרווחות בציבור וגם זה בהרכב המועצה, נושא אליו נגיע ונפרט.

עידו אציל: בנוסף יש עוד אלמנט שמגביר את עצמאות הרשות הוא מינוי המנכ"ל שהוא נעשה על ידי המועצה.

עידו אציל: יש ועדת איתור מיוחדת שממונה על ידי המועצה.

עידו אציל: המועצה בסופו של דבר היא זו שממנה את המנכ"ל באישור השר כאשר כיום על פי החוק הקיים יש הליך שמעורב בו השר, שמביאים את המינוי לממשלה.

עידו אציל: כמובן שעורך ראשי, מי שנחשב עורך ראשי של , צריך להגביר את עצמאות המינוי של אותו גורם.

עידו אציל: לגבי המנכ"ל.

עידו אציל: כאמור, הוא יהיה יותר עצמאי .

עידו אציל: הסמכויות שלו יהיו הרבה יותר מפורטות.

עידו אציל: על פי החוק הקיים אפילו הסמכות הראשית שלו, הסמכות כעורך ראשי, קבועה בהחלטת ממשלה ולא קבועה בחוק וכמובן יש התנגשות של סמכויות בין מנכ"ל ליושב ראש.

עידו אציל: החוק הזה מגדיר בצורה מפורשת את כל הסמכויות של המנכ"ל.

עידו אציל: כאמור, הוא מאותר על ידי ועדת איתור שחבריה הוא יושב ראש המועצה, שני חברי מועצה שתבחר המועצה ועוד שני חברי ועדת איתור, זאת שמאתרת את המועמדים למועצה.

עידו אציל: המנכ"ל נדרש להיות בעל ידע בתחום התקשורת ובעל תואר אקדמי, וכן בעל ניסיון של חמש שנים לפחות בתחומים שקשורים גם לתקשורת וגם לניהול.

עידו אציל: זאת אומרת, יבוא בן אדם גם עם רקע ניהולי מתאים, גם עם רקע תקשורתי מקצועי מתאים.

עידו אציל: כאמור, על פי החוק הקיים, אין שום דרישה מיוחדת לגבי הרקע של המנכ"ל ויכול לבוא כל אחד מבלי שיהיה לו הרקע הנדרש והכישורים המתאימים ולהתמנות למנכ"ל.

עידו אציל: תחת המנכ"ל פועלים על פי הצעת החוק מנהלי שידור שהם יפעלו כעורכי שידורים בתחומם.

עידו אציל: יכול להיות מנהל רדיו, מנהל טלוויזיה.

עידו אציל: למועצה כמובן תהיה הסמכות לשנות את תחומי אחריותם של מנהלי השידור.

עידו אציל: אם תהיה מדיה עתידית, מדיה שתהיה אינטרנט צופים, דווקא המדיה של הרדיו והטלוויזיה יכולה ביום מן הימים להיעלם מן העולם, אז יש כמובן גמישות בעניין.

עידו אציל: כמובן הטלת אחריות על כל מנהל שידור מבחינת התכנים שהוא אחראי להם.

עידו אציל: בהצעת החוק יש מנגנונים להבטחת ניהולה התקין של הרשות.

עידו אציל: נקבע במפורש שהמועצה תמנה לה ועדת ביקורת שבין תפקידיה לעמוד על ליקוים בניהול הרשות ולהציע למועצה דרכים לתיקונם.

עידו אציל: קיימת הוראה שלרשות יהיה רואה חשבון ומבקר חיצוני שימונה על ידי המועצה, שיבקר את פעילותה הכספית של הרשות על בסיס המתכונת הקבועה בחוק החברות.

עידו אציל: כיום על פי החוק הקיים אין שום חובה כזאת למנות רואה חשבון כזה לרשות.

עידו אציל: וכן ההצעה מעגנת את מעמדם של היועץ המשפטי ושל המבקר הפנימי כעובדי הרשות וכשומרי הסף שלה.

עידו אציל: הצעת החוק מגבירה את השקיפות של פעילות הרשות.

עידו אציל: היא מטילה אחת לשנה חובה על המועצה להגיש לשר דוחות כספיים ודוחות על פעילות הרשות כאשר תמצית של אותם דוחות יפורסמו לציבור.

עידו אציל: היא מטילה חובה על המועצה לערוך פרוטוקולים.

עידו אציל: היא מטילה חובה להעמיד את החלטות המועצה לעיון הציבור.

עידו אציל: לסיום אני רק אומר שהצעת החוק מתאימה את החוק לשינויים שחלים בתחום התקשורת.

עידו אציל: החוק הקיים הוא משנת 1995 וההצעה הופכת את החקיקה בעניין לרלוונטית.

עידו אציל: היא מתאימה את הגדרת השידורים לחקיקה קיימת ורלוונטית.

עידו אציל: היא מאפשרת העברת תכנים באמצעות אמצעים טכנולוגיים מתקדמים כמו אינטרנט וטלפון סלולארי.

עידו אציל: יש ציפיות בוועדת הכלכלה ונדונו תסריטים שבעוד שנים מרבית הצפייה תהיה באמצעות האינטרנט ולאו דווקא בטלוויזיה.

עידו אציל: הצעת החוק קובעת במפורש את הסמכות של הרשות לשדר הודעות חסות ותשדירי שירות לציבור, כאשר היום זאת איזושהי פרשנות שנתן בג"ץ על פיה משדרת הרשות את אותם תשדירים והודעות.

עידו אציל: כן היא מאפשרת לשלב הודעות פרסומת באתר האינטרנט שלה כאשר הן מופרדות מיתר התוכן שיועבר על ידה שם.

עידו אציל: הצעת החוק משנה הוראות נוקשות, מסורבלות ולא ישימות בנוגע למכירת נכסים והתקשרויות עם גורמים בחוץ לארץ.

עידו אציל: לדוגמה, היום אם הרשות רוצה לתרום ריהוט ישן או למכור מכוניות, כל דבר כזה מגיע לאישור השר, על פי החוק הקיים, דבר שהוא אבסורדי.

עידו אציל: התקשרויות עם גורמים מחוץ לארץ, שכל גוף שידור בעצם צריך להתקשר עם מפיקים, להיות רשות חברה ב-EBU, וזה מצריך את אישור הממשלה, דבר שהוא לא ישים וגם לא נעשה בפועל.

עידו אציל: הצעת החוק קובעת מנגנון שרק לגבי קשרים עם מדינות שאין לנו קשרים דיפלומטיים אתן, רק אז יובא הדבר לאישור הממשלה.

עידו אציל: לבסוף, הצעת החוק קובעת מנגנון פומבי ולאחר דיון מעמיק בנושא לקביעת אגרה בעד האפשרות לצפות בשידורי טלוויזיה שלא באמצעות מקלט טלוויזיה.

עידו אציל: כאמור, יש שיבוש בתקשורת לגבי ההוראה הזאת.

עידו אציל: לא מדובר בהטלת אגרה על האינטרנט.

עידו אציל: השר, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי להטיל בתקנות.

כרמל שאמה-הכהן: ועדת הכספים זה לא כאן.

עידו אציל: אני יודע, אבל אני אומר שזה המנגנון.

עידו אציל: זה מנגנון שגם צריך דיון.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא המנגנון המוצע.

עידו אציל: השר צריך להיווכח ששינויים בהרגלי הצפייה מצדיקים את גביית האגרה.

עידו אציל: שוב, יש יותר מתסריט אחד שבעצם מרבית השידורים לא יצפו בהם בטלוויזיה, בעוד 15-20 שנים.

אופיר אקוניס: זה שינוי מהותי ביותר בחוק שמטיל אגרה על מחזיק מקלט טלוויזיה.

אופיר אקוניס: אתם מציעים להטיל אגרה על מחזיק מחשבים.

עידו אציל: לא.

עידו אציל: לא זה מה שמוצע בהצעת החוק.

אופיר אקוניס: זה גם לא יעבור בוועדת כספים.

עידו אציל: לא זה מה שמוצע בהצעת החוק.

עידו אציל: הסעיף אומר שאם בעוד עשרים שנים מקלט טלוויזיה לא יהיה ---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז בעוד עשרים שנים תביאו את הצעת החוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעוד עשרים שנים כולנו נשב כאן ונעביר לכם את הסעיף הזה.

עידו אציל: בכל אופן, החוק לא קובע הטלת אגרה באופן מפורש על אינטרנט כפי שפורסם וכפי שנאמר.

עידו אציל: הצעת החוק גם קובעת שיוקם ארכיון של הרשות והוא יועמד לעיון הציבור.

עידו אציל: יש חומרים שמתכלים וחומר בעל חשיבות לאומית שהולך לאיבוד וחשוב להסדיר את הנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אופיר אקוניס: אני לא קיבלתי תשובה.

כרמל שאמה-הכהן: גם אני לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אני לא.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לשמוע את נציג האוצר.

כרמל שאמה-הכהן: מר פולק, מה הצרכים המימוניים של הרפורמה?

ערן פולק: תקציב היום הוא בסדר גודל של 800 מיליון שקלים.

ערן פולק: אגב, נמצאים כאן נציגי ויכול להיות שהם מעודכנים בפרטים הרבה יותר טוב ממני כך שביחס למצבה התקציבי של הרשות היום, אולי כדאי לשאול אותם.

ערן פולק: הרפורמה היא רפורמה שבעיקרה שני הגורמים שמהווים מרכיבי עלות ברפורמה אלה עלויות פרישה של עובדים, פרישה משמעותית מאוד של עובדים בעלויות גבוהות, והשקעה בטכנולוגיות, בעיקר בטכנולוגיות שיאפשרו ל להשקיע בתוכן בשידורים.

כרמל שאמה-הכהן: כמה כסף חסר?

ערן פולק: מצד אחד משקיעים כסף במימון פרישה וטכנולוגיות, ומהצד השני נוצרת התייעלות בתקציב הרשות כתוצאה מפרישה וירידה בעלויות שכר.

ערן פולק: הסך הכל של זה יוצר גירעון בשנים הקרובות של כ-650 מיליון שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: זה גירעון מצטבר.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא כל שנה.

ערן פולק: מצטבר.

ערן פולק: סך הגירעון למימון.

ערן פולק: זאת אומרת, למימון שהוא לא מתוך התקציב השוטף.

יעקב כץ: אולי כדאי להפריט את רשות השידור.

ערן פולק: אנחנו חושבים שיש חשיבות גדולה להישארות כגורם ציבורי.

כרמל שאמה-הכהן: זה ברור.

כרמל שאמה-הכהן: בוא נדבר על מספרים.

ערן פולק: עניתי לשאלה.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: ברור שאנחנו לא רוצים להפריט את רשות השידור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הגירעון מצטבר, עד מתי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ה-650 מיליון שקלים, עד מתי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת גירעון מצטבר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד איזה זמן?

קריאה: סדר גודל של בערך ארבע שנים עד לאיזון.

ערן פולק: בערך ארבע שנים עד לאיזון תקציב הרשות כתוצאה מההתייעלויות שבדרך.

כרמל שאמה-הכהן: מהיכן לגישתכם מגיע הסכום של 650 מיליון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מהמכשירים.

קריאה: מהלוואות.

ערן פולק: היום ממומנת לפי חוק בשוטף, אני חושב שזה מימון נכון, באמצעות אגרה, על מנת לבצע שני דברים: האחד, לייצר איזשהו קשר בין מי שצופה ומשתמש בשירותי לבין המימון, ושנית, לנתק את זה מתקציב המדינה ומהממשלה על מנת לוודא את עצמאותה של רשות השידור.

ערן פולק: זה המימון שקיים היום.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה אומר במלים?

ערן פולק: זה אומר שהיום ממומנת בסדר גודל של קצת פחות מ-700 מיליון שקלים באמצעות אגרה שמוטלת על מקלטי טלוויזיה ועל רכב.

כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר על ה-650 מיליון שקלים.

ערן פולק: מה שהממשלה החליטה – אגב, לא פקידי האוצר אלא החלטת ממשלה – שהרפורמה הזאת תמומן באמצעות שלושה מרכיבים, שהממשלה תיכנס ותסייע במימון: האחד, מענקים מתקציב המדינה.

כרמל שאמה-הכהן: כמה?

ערן פולק: תשעים מיליון שקלים.

ערן פולק: השני, הלוואות מתקציב המדינה שמבחינה תקציבית זה שווה לתקציב ברמה של שנה נתונה.

כרמל שאמה-הכהן: הלוואות הם צריכים להחזיר.

קריאה: באיזו ריבית?

אופיר אקוניס: בריבית החשב הכללי.

אופיר אקוניס: כפולה מהריבית במשק.

אופיר אקוניס: הם יכולים לקחת כמו הריבית שהבימה קיבלה שזה 15 אחוזים.

ערן פולק: מבחינת המגבלות הפיסקאליות שחלות על הממשלה ועל ניהול תקציב המדינה, בשנה נתונה, הלוואה תקציבית ---

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להבהיר.

כרמל שאמה-הכהן: תשעים מיליון שקלים, מעכשיו כל שנה תיתנו תוספת או פעם אחת?

ערן פולק: סך כל הגירעון למימון הוא כ-650 מיליון שקלים.

ערן פולק: בין 630 ל-650 מיליון שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: תשעים מיליון שקלים אתם מכניסים מתקציב המדינה.

ערן פולק: תשעים מיליון שקלים מהווים מענק מתקציב המדינה.

ערן פולק: 240 מיליון מהווים הלוואה מתקציב המדינה.

ערן פולק: אני רוצה להבהיר שהלוואה מתקציב המדינה לפי המגבלות הפיסקאליות שחלות על ממשלת ישראל, שקולה באותה שנה להוצאה תקציבית, למענק לצורך העניין.

ערן פולק: זה נרשם, זה באותה מגבלה.

יעקב כץ: 240 פלוס תשעים.

כרמל שאמה-הכהן: על פני כמה זמן פרוסה ההלוואה?

ערן פולק: ההחזר?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

ערן פולק: אני לא זוכר.

קריאה: לטווח ארוך.

ערן פולק: אני חושב 15 שנים.

ערן פולק: לגבי ההחזר, אני לא זוכר אלא אני צריך לבדוק.

ערן פולק: היתרה אמורה להיות ממומנת מהעלאת האגרה.

כרמל שאמה-הכהן: כמה זה?

ערן פולק: העלאת האגרה נרשמה בשני הסעיפים של האגרה.

ערן פולק: היום לפי החלטת הממשלה האגרה תעלה ב-2011 וב-2012 בחמישה אחוזים בטלוויזיה.

כרמל שאמה-הכהן: כל שנה חמישה אחוזים?

ערן פולק: חמישה אחוזים ביחס להיום.

כרמל שאמה-הכהן: כל שנה חמישה אחוזים?

ערן פולק: כן.

ערן פולק: אחר כך תופחת, בשנים לאחר מכן.

כרמל שאמה-הכהן: חמישה אחוזים ב-2011 ו-10,5 אחוזים ב-2012?

ערן פולק: לא.

ערן פולק: חמישה אחוזים.

כרמל שאמה-הכהן: ההעלאה תהיה זהה ב-2011 וב-2012?

ערן פולק: נכון.

כרמל שאמה-הכהן: היא תהיה זהה?

ערן פולק: זה מה שאני יודע.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: מה פתאום?

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לשמוע ממנו.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שלא, אבל אני רוצה לשמוע.

ערן פולק: זה מה שאני מכיר.

אופיר אקוניס: מר אציל הביא לפני חודשיים גרף לוועדה והוא יכול להציג אותו.

עידו אציל: לא זכור לי שהבאתי גרף לוועדה.

אופיר אקוניס: הבאת טבלה שמראה מה יהיה ב-2011 וב-2012.

כרמל שאמה-הכהן: מר פולק, נדבר במונחים שיותר מעניינים אותנו ואת הציבור.

כרמל שאמה-הכהן: הציבור לא משלם אחוזים אלא הוא משלם שקלים.

ערן פולק: זה עולה בעוד חמישה אחוזים.

כרמל שאמה-הכהן: חמישה ו-10.5 אחוזים.

ערן פולק: נכון.

ערן פולק: חמישה ו-10 אחוזים ב-2012.

כרמל שאמה-הכהן: כמה זה אומר בכסף?

ערן פולק: אחר כך זה יורד, בשנים שלאחר מכן.

ערן פולק: סך הגידול ביחס להיום הוא בעשרים שקלים.

ערן פולק: זאת אומרת, ב-2011 עשרים שקלים ביחס ל-2010 ובשנת 2012 עשרים שקלים ביחס ל-2011.

כרמל שאמה-הכהן: ארבעים שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: בסך הכל מדובר ב-310 מיליון שקלים?

ערן פולק: כ-300 מיליון שקלים, שני הרכיבים, גם הטלוויזיה וגם הרדיו.

ערן פולק: שוב, טלוויזיה חמישה אחוזים, רדיו עשרים אחוזים ומופחת לאחר מכן.

ערן פולק: אני אציין עוד נקודה אחת.

ערן פולק: בזמנו דובר על מימון הרפורמה באמצעות חמישים אחוזים מכספי תקציב המדינה, כמו שציינתי קודם, וחמישים אחוזים באמצעות המערכת הבנקאית, בהלוואה מהמערכת הבנקאית.

ערן פולק: המערכת הבנקאית שהגיעו אליה לבקש את אותה הלוואה לא ששה להעניק הלוואות לרשות השידור.

ערן פולק: התנאי של הבנקים למתן הלוואות כאלה היה ערבות מלאה ונקייה לצורך העניין של הממשלה, מה שבעצם שווה ערך לתקציב מבחינת המשמעות הכלכלית.

ערן פולק: לכן הלכנו לחלופה הזאת שאומרת חמישים אחוזים במימון הממשלה, שוב, לגוף שבאופן כללי לא ממומן על ידי הממשלה ולא נתמך אפילו מתקציב המדינה אלא מתנהל לפי מקורות שלו.

ערן פולק: כמו כן סיוע של חמישים אחוזים מתקציב המדינה וחמישים אחוזים ממקורות באמצעות האגרה.

כרמל שאמה-הכהן: אילו חלופות נבדקו ונבחנו לפני שאנחנו פונים לאזרחים בהעלאת האגרה?

ערן פולק: כמו שאמרתי, החלופה שהייתה במקור הייתה הלוואה מהבנקים.

כרמל שאמה-הכהן: הלוואה מהבנקים, אבל הבנתי שהבנקים לא רוצים לתת.

ערן פולק: הלוואה מהבנקים, זאת הייתה החלופה האחת.

ערן פולק: חלופה שנייה היא כמובן להקטין את עלויות הרפורמה, לפגוע בהשקעה בטכנולוגיות.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: בהנחה שאתה לא משנה את עקרונות הרפורמה, איזה חלופות נבדקו למעט הבנקים?

אלכס מילר: תשדירים בדקתם?

אלכס מילר: כמו שברדיו.

ערן פולק: מה, הגדלת רכיב החסויות והפרסומות?

ערן פולק: לא.

ערן פולק: לא בדקנו את זה.

אלכס מילר: תשדירים.

ערן פולק: לא, לא בדקנו.

אלכס מילר: אבל ברדיו זה קיים.

אלכס מילר: למה לא בטלוויזיה?

ערן פולק: כל הרעיון של שידור ציבורי שאין פרסומות בטלוויזיה כי אחרת יש לה תלות בגורמים מסחריים.

אלכס מילר: לרשת ב' יש תלות בגורמים עסקיים?

אלכס מילר: לגלי צה"ל יש תלות בגורמים עסקיים?

אלכס מילר: לא אמרתי פרסומות אלא אמרתי תשדירים.

אתי בנדלר: זה קיים.

ערן פולק: יש תשדירי שירות והודעות חסות.

אלכס מילר: חשבתי שזה יכול להיות חלק מהסיוע.

כרמל שאמה-הכהן: אז זה פוגע באיכות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שאתה מוסיף עוד ועוד פרסומות וחסויות, זה פוגע באיכות השידור.

אלכס מילר: השאלה אם זה נבדק, באיזה היקפים, מה יכול להיות, והאם בכלל הנושא הזה עלה.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שזה עוזר, אבל אז יש לזה מחיר באיכות של השידור ואנשים פשוט יעבירו תחנה.

אלכס מילר: תמיד יש מחיר.

אלכס מילר: מישהו משלם את המחיר הזה.

אלכס מילר: זה או הציבור משלם את המחיר הזה או המדינה משלמת מהקופה של האוצר.

יעקב כץ: צריך להפריט את רשות השידור.

יעקב כץ: להפריט אותה.

יעקב כץ: לתת אותה לאנשים עסקים שיריצו אותה.

כרמל שאמה-הכהן: מר פולק, מה עומק הגבייה היום ב?

ערן פולק: אני מציע שנשאל את הנהלת רשות השידור.

מוטי שקלאר: 65 אחוזים.

מוטי שקלאר: הרדיו הוא 100 אחוזים והטלוויזיה 65 אחוזים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ה-300 מיליון שקלים שתביא עליית המחירים, אתם לוקחים בחשבון שהגבייה תהיה 65 אחוזים?

מוטי שקלאר: לא.

מוטי שקלאר: אנחנו מקווים שנצליח להעמיק את הגבייה.

מוטי שקלאר: חלק מהמנגנון – ויושבים כאן אנשי החשב הכללי והם מכירים את זה היטב ויכולים להסביר – מחייב אותנו להגדיל את היקף הגבייה כי אם לא כן, אנחנו מקבלים קנס מהאוצר על כך.

מוטי שקלאר: אנחנו צריכים לעשות את המקסימום במסגרת התמרוץ וגם במסגרת הקנסות שיוטלו עלינו אם לא נגיע לשיעור גבייה של לפחות שבעים אחוזים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם עכשיו למשל אתם מעלים את שיעור הגבייה, לפני הצעת החוק החדשה, האם לא הייתם צריכים לבקש פחות מ-650 מיליון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דרך אגב, אני לא מבינה למה זה צריך להיות שבעים אחוזים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גבייה צריכה להיות מאה אחוזים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה למה לא גובים שלושים אחוזים.

אופיר אקוניס: במגזר הערבי רק רבע משלם.

אופיר אקוניס: המגזר הערבי הוא 24 אחוזים.

אופיר אקוניס: המגזר היהודי, אם אינני טועה, 76 אחוזים או משהו כזה.

אופיר אקוניס: זה מביא אותך ל-65 אחוזים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רע מאוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה?

כרמל שאמה-הכהן: איפה חסרים 35 אחוזים?

מוטי שקלאר: אנחנו קיימנו מספר דיונים בוועדות הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל לא בוועדה המשותפת.

כרמל שאמה-הכהן: איפה חסרים ה-35 אחוזים?

מוטי שקלאר: אני מוכן לדיון הבא להביא בדיוק את היקף הגבייה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול לומר לנו בערך איפה חסרים ה-35 אחוזים שלא משלמים?

מוטי שקלאר: לצערי האוכלוסייה הערבית לא משלמת.

כרמל שאמה-הכהן: באיזה שיעור?

אופיר אקוניס: 75 אחוזים.

מוטי שקלאר: האוכלוסייה הערבית משלמת פחות.

כרמל שאמה-הכהן: כמה פחות?

כרמל שאמה-הכהן: באיזה שיעור?

אחמד טיבי: האדרנלין של הפשיסטים עולה כל הזמן.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טיבי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתה חושב שמותר לך לדבר כך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת המילה הזאת?

כרמל שאמה-הכהן: אתה בעד אזרחים ערבים שלא משלמים אגרה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תפסיק עם השטויות שלך.

כרמל שאמה-הכהן: איך מכאן הגעת לפשיסטים?

יעקב כץ: איך אפשר להאמין שהערבים לא משלמים?

כרמל שאמה-הכהן: אני מאמין שחבר הכנסת טיבי משלם אגרה והוא נמנה על האוכלוסייה הערבית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע על מה הדיון?

אחמד טיבי: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הדיון הוא לא על הקרן החדשה אלא על רשות השידור.

אחמד טיבי: הצורך שהממשלה תמשיך להיות המקור היחידי של סבסוד רשות השידור.

אחמד טיבי: יש בעיה של היעדר אמון בין הציבור הערבי לבין והם מרגישים שלא מייעדים את השידור להם.

אופיר אקוניס: זה סוג של מרי אזרחי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם במס הכנסה אין להם המון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם שם הם לא משלמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם בביטוח הלאומי הם לא משלמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חוסר אמון מוחלט.

אלכס מילר: אם יש לכם בעיה באמון בגוף כזה או אחר, אל תשלמו מסים.

אחמד טיבי: זה עדיין לא הגיע.

אחמד טיבי: זה לגיטימי אבל עוד לא החלטנו על זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אנחנו נחליט אחרי זה.

אופיר אקוניס: יש קריאה בבית הזה למרד אזרחי על ידי חבר הכנסת אחמד טיבי.

אופיר אקוניס: האם אתה קורא למרד אזרחי?

כרמל שאמה-הכהן: לא, הוא לא קורא.

אופיר אקוניס: הוא קרא, הוא אמר.

אחמד טיבי: אני אומר שזה לגיטימי.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טיבי, אתה בעד מדינה מסודרת שאזרחיה משלמים את חובותיהם כסדרם, נכון?

אחמד טיבי: תשלום מסים, אני בעד שיהיה תשלום מסים בתנאי ש הממשלה תסבסד את הציבור ותעזור לכל המגזרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך הוא מסתבך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגיל הוא מסתבך.

אחמד טיבי: שלא תפגע בציבור מסוים.

כרמל שאמה-הכהן: הבנתי.

אחמד טיבי: האפשרות של אי תשלום מסים היא לגיטימית במאבקים גם של מיעוטים וגם של עמים.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני המנכ"ל, אני מבין שיש לנו תמונה כאן שיש לנו קבוצה אחת, וחבר הכנסת טיבי לא מכחיש, שלא משלמת.

אחמד טיבי: אגב, אני הגעתי לכאן במקרה.

כרמל שאמה-הכהן: כפי שאני מבין מנציג האוכלוסייה שבאופן אידיאולוגי הם לא רוצים לשלם את אגרת רשות השידור.

אחמד טיבי: לא, אינסטרומנטלי.

אחמד טיבי: לא אידיאולוגי.

אחמד טיבי: אמרתי שאידיאולוגית אני בעד שתהיה תמיכה של הממשלה בשידור הציבורי.

כרמל שאמה-הכהן: אידיאולוגית אתה בעד משחקי מלים.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: למה אתה אומר?

כרמל שאמה-הכהן: לא רוצים לשלם כי לא מאמינים ברשות השידור.

אחמד טיבי: כן.

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שאמרת.

אחמד טיבי: יש היעדר אמון.

כרמל שאמה-הכהן: לדעתי, ויאמרו חברי הוועדה, שלפני שאנחנו פונים לאוכלוסייה שאין לה בעיה עם ואומרים לה לשלם יותר כדי לעשות רשות שידור טובה יותר, אנחנו צריכים לשבור את הראש איך אנחנו גורמים לאנשים שלא משלמים שיתחילו לשלם.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שזה הבסיס של ההתחלה.

אחמד טיבי: אפשר לשים מחסומים בכניסה לישובים הערבים.

כרמל שאמה-הכהן: לא, יש דברים הרבה יותר יעילים.

אחמד טיבי: לא, עשו את זה.

אחמד טיבי: שמו בימי חג מחסומים בכניסה לישובים הערביים.

יעקב כץ: אחמד, חשמל הם משלמים?

אחמד טיבי: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתה אומר כן?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רשויות מקומיות בבעיה קשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רשויות מקומיות לא מקבלות כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על מה אתה מדבר?

אחמד טיבי: שעת שאלות לחבר הכנסת טיבי הן ביום שני בשעה 4:00.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נורא מצחיק, אבל עוד לא עשית שום דבר רציני.

אחמד טיבי: יש איזו חברת כנסת שכל הזמן רוצה שאני אענה לה.

כרמל שאמה-הכהן: אל תענה לה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל תשלם מס.

אחמד טיבי: כל טיפשה שמגיעה לכנסת, היא חברת כנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, מה זה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה הדבר הזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה טיפשה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה הדבר הזה?

כרמל שאמה-הכהן: אתה היחידי שבאת עם קפה ואתה הכי עצבני.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין.

כרמל שאמה-הכהן: למה אתה אומר לה טיפשה ולנו פשיסטים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא לקחת גם היום בבוקר תרופות הרגעה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצעתי לך.

אחמד טיבי: האישה הזאת הפסיקה לקבל טיפול מאז היא נכנסה לכנסת וזאת בעיה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, זה כבר מוגזם.

אחמד טיבי: מוגזם.

אחמד טיבי: אתם לא שמעתם את ההערות שלך.

כרמל שאמה-הכהן: מה היא אמרה עכשיו?

אחמד טיבי: לא חשוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אמרתי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאין להם מימון במס, אין להם מימון ברשויות מקומיות, אין להם מימון בביטוח לאומי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין מימון והם לא משלמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש הרבה ישראלים יהודים שגם להם אין מימון וגם הם לא משלמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יופי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כך נחיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דרך אגב, אני דורשת ממך התנצלות על הטיפשה.

כרמל שאמה-הכהן: יש גם את ועדת האתיקה.

אחמד טיבי: יש עובדות שאני לא מתנצל עליהן.

קריאה: זה לא יפה אדוני.

אחמד טיבי: מי אתה?

קריאה: אני כל הזמן מכבד אותך.

אחמד טיבי: אנשים רגילים לא מעירים לחברי הכנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה אנשים רגילים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא בן אדם רגיל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי אתה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא רגיל ואתה לא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי אתה?

אחמד טיבי: חבר כנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בוגד שנוסע לכל מקום.

אחמד טיבי: את יכולה להשתולל כמה שאת רוצה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בינתיים אתה משתולל.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת טיבי, סעיף 3(8) – בואו נרד מההשמצות האישיות – לרפורמה אומר שהמטרה היא לקיים שידורים בשפה הערבית לצרכיה של האוכלוסייה הדוברת ערבית ולקדם את ההבנה.

אחמד טיבי: למשל, הטיעון שלך על הטרדות מיניות.

אחמד טיבי: למה אני אמרתי שהיא טיפשה?

אחמד טיבי: למשל בגלל הדבר הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אדוני היושב ראש, זה לא מקובל עלי.

אחמד טיבי: הנאום שלך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מקובל עלי שהבן אדם קורא לי טיפשה כבר פעם שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: אמרנו שזה לא מקובל ודחינו את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה לא עוזר.

כרמל שאמה-הכהן: אני יכול לקרוא לו לסדר על מינוחים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יודעת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה לא מינוחים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה מינוחים?

אחמד טיבי: תקרא אותי לסדר.

אחמד טיבי: מה קרה?

אלכס מילר: באת לכאן כדי לצאת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בטעות הוא בא כדי לצאת.

כרמל שאמה-הכהן: מאז שהורדתי את חבר הכנסת טיבי מדוכן הנואמים בכנסת, אני לא ממהר להרחיק אותו כי הוא נפגע מאוד אז.

כרמל שאמה-הכהן: נכון?

אחמד טיבי: לא נדבר על זה.

כרמל שאמה-הכהן: בדיוק.

כרמל שאמה-הכהן: אני אשלים את הסעיף: לקיים שידורים בשפה הערבית לצרכיה של האוכלוסייה דוברת ערבית ולקדם את ההבנה והשלום עם המדינות השכנות.

כרמל שאמה-הכהן: ברקע המטרות שאתם מאמינים בהם, ואתה מאמין באופן אישי, נחקקות בחוק.

אחמד טיבי: למה צריך להזכיר את המדינות השכנות?

אחמד טיבי: אתה יכול לומר לי?

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: צריך שהשידור יהיה כאן.

כרמל שאמה-הכהן: הבנה והשלום עם המדינות השכנות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא בעד שלום עם המדינות השכנות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קרה?

יעקב כץ: זה עוד מופיע לפני חיזוק המדינה הציונית.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ, אתה מסכים שאנחנו צריכים לשבור את הראש איך אנחנו יוצרים עכשיו שיטת גבייה שבא אפשר שהאגרה לא תתייקר אלא פשוט להעמיק את הגבייה ובכלל זה גם את הגבייה באוכלוסייה הערבית כך שתהיה שותפה.

יעקב כץ: להפריט את רשות השידור.

אופיר אקוניס: אדוני, הוא כל הזמן כאן עם ההפרטה של רשות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: אין הפרטה.

אופיר אקוניס: זאת לא כוונת הממשלה להפריט את רשות השידור.

אופיר אקוניס: נהפוך הוא, המטרה היא לחזק את רשות השידור.

יעקב כץ: כשאנחנו נהיה בפנים, זה יהיה התנאי שלנו.

מוטי שקלאר: אם מותר לי הערה קטנה.

מוטי שקלאר: במסגרת השינויים בשוק התקשורת לטוב ולרע, ועדת הכלכלה הובילה את החוק לאפשר רישיונות.

מוטי שקלאר: כלומר, ב-2012 ו-ב-2013 יהיו ערוצים שיוצאו למכרזים ברישיונות.

יעקב כץ: אני לא חושב שזאת של הציבור הישראלי אלא של אחוז אחד באוכלוסייה והוא יכול להיות מרוצה ממנה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ, לא מדובר בהפרטה.

כרמל שאמה-הכהן: יש שתי אפשרויות שאני מוכן להניח על השולחן ולדון בהן, ומי שיש לו הצעות אחרות, יציג אותן.

כרמל שאמה-הכהן: אפשרות אחת חולקה כאן והיא מפורטת על גבי נייר של האגודה לזכות הציבור לדעת והיא אומרת שהגבייה תיעשה דרך הזיקה למכשיר רדיו ברכב.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, כל רכב ישלם במקום אגרה של 116 שקלים לפי שנת 2007, האגרה תעלה וכאן אי אפשר להתחמק כי כל מי שרוצה לנסוע ברכב, צריך לשלם את האגרה.

כרמל שאמה-הכהן: זאת שיטה אחת אבל בעצם יש כאן

כרמל שאמה-הכהן: רק זיקה לבעלות על רכב ויש פחות זיקה לשימוש במכשיר טלוויזיה.

כרמל שאמה-הכהן: הצעה שנייה שאני מוכן להניח על השולחן ולשמוע את דעתם של החברים היא גבייה דרך הפלטפורמות של הוט ו-YES.

כרמל שאמה-הכהן: מי שמחובר ל-הוט ו-YES, מחובר באופן ודאי לטלוויזיה, צורך שידורי טלוויזיה והגבייה שם היא ודאית של מאה אחוזים, לרבות גם אוכלוסיות שכרגע מתחמקות מתשלום.

כרמל שאמה-הכהן: להצעות האלה הייתי רוצה לשמוע התייחסויות של חברי הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אנחנו נשמע רק הערות כלליות.

כרמל שאמה-הכהן: הצעה אחת אומרת העלאת אגרת הרדיו ברכב.

אלכס מילר: אדוני היושב ראש, אני רק מבקש ממך לקחת בחשבון שבמקביל – אמנם אני יושב ראש ועדת החינוך אבל אני יודע קצת מה קורה בוועדת הכלכלה ואני יודע שאתם עכשיו במנגנון של ה-DTT – קח בחשבון שברגע שאתה מחייב ללכת דרך המנגנון של הוט ו-YES, אותו ציבור שלא משתמש בשירותים שלהם אלא משתמש ב-DTT – ולדעתי המספר ילך ויגדל והוא כבר גדל משנה לשנה - כביכול המנגנון הזה לא מתאים כאן.

כרמל שאמה-הכהן: לא הצעתי שרק מי שמחובר ל-הוט ו-YES ישלם.

כרמל שאמה-הכהן: מי שמחובר ל-הוט ו-YES, ישלם בוודאות.

כרמל שאמה-הכהן: לגבי מי שמחזיק את מכשיר ה-DTT, הוא ימשיך לשלם דרך הגבייה המסורתית.

כרמל שאמה-הכהן: יישלחו לו חשבונות, כמו שהיום שולחים לי, ומבחינתו לא ישתנה דבר, אבל בכל זאת 1,600 מיליון משקי בית שמחוברים באופן ודאי ל-הוט או ל-YES, ישלמו את רכיב אגרת דרך החשבון.

אופיר אקוניס: דרך החשבון של הכבלים והלוויין.

אופיר אקוניס: גברתי היועצת המשפטית, האם זה דבר מקובל לשלם לממשלה דרך חברה פרטית?

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: התשובה היא לא.

אתי בנדלר: אולי אני אבהיר את הדברים כדי שגם מסגרת הדיון תהיה ברורה.

אתי בנדלר: אם אדוני רוצה להציע שינוי של מערך הגבייה באמצעות הצעת החוק הזאת, צריך להשתמש בפלטפורמה של הצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק הזאת לא יכולה להתקדם ללא מקור מימון.

כרמל שאמה-הכהן: מקור המימון המוצע כפי שהוצג על ידי האוצר, נראה לי שהוא בלתי מקובל בעליל על רוב חברי הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא רוצה להזכיר את נושא הדלק והדברים האחרים.

כרמל שאמה-הכהן: זה עוד איזה סוג של מס עקיף לציבור.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו ממש בעיתוי הכי גרוע מהבחינה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: ועוד יותר כאשר אני שומע שיש אוכלוסיות שלמות שלא משלמות.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, יש חצי עם פרייר שמשלם את האגרה ומשלם יותר כי קרוב לחצי אחר משתמט מהתשלום, והנה אנחנו רוצים לבוא ולהעלות לאותו חצי שמשלם, להעמיס עליו עוד יותר, כדי לממן לכולם.

כרמל שאמה-הכהן: יש כאן משהו פסול.

יעקב כץ: למה לא משלמים?

יעקב כץ: למה לא אוכפים את זה?

יעקב כץ: מה הבעיה לאכוף?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה צריך לשבור את הראש?

כרמל שאמה-הכהן: ציינו מגזר אחד שהוא מאוד בעייתי בנושא של תשלום אגרת , מגזר האוכלוסייה הערבית.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו יודעים שיש בעיה של גבייה שם ולא רק ל אלא להרבה גופים אחרים וכנראה ש מתקשה שבעתיים.

יעקב כץ: אבל למה?

יעקב כץ: למה יש בעיה?

כרמל שאמה-הכהן: עזוב, זה לא הדיון כרגע.

יעקב כץ: אני רוצה לדעת.

כרמל שאמה-הכהן: אני יודע למה אתה רוצה להגיע, אבל כרגע זה לא הדיון.

יעקב כץ: אולי שקלאר יכול להסביר.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא נסיט את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא בדיון כזה.

יעקב כץ: למה מפחדים להיכנס לשם?

יעקב כץ: מה יקרה?

כרמל שאמה-הכהן: זה דיון אחר.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ, אני לא רוצה לברוח מהעניין.

כרמל שאמה-הכהן: אין לי בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא בורח מהנושא שאתה מנסה לכוון אליו.

יעקב כץ: אנחנו מפחדים?

כרמל שאמה-הכהן: תיזום דיון בנושא ונדון בו.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים להיות תכליתיים ולהתקדם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לעשות דיון רק לגבי זה.

כרמל שאמה-הכהן: הכיוון שלנו צריך להיות העמקת הגבייה ולא ייקור האגרה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מוכנים לתת לכם את כל הכלים האפשריים ולנסות לחשוב איך לבנות את הקונסטרוקציה המשפטית החוקית שתתאפשר.

אתי בנדלר: אני רוצה להעיר לגבי הדברים הלכאוריים על קצה המזלג.

אתי בנדלר: ראשית, שתי החברות באמצעותן אדוני מציע לגבות את אגרת , אינן נוכחות כאן.

אתי בנדלר: הן לא הוזמנו לדיון מטבע הדברים כי הצעת חוק כפי שהיא מונחת בפני הוועדה איננה נוגעת להן.

אתי בנדלר: לכן מובן מאליו שצריכים לשמוע גם אותם.

כרמל שאמה-הכהן: אני יכול לעדכן אותך ולומר לך שהן יודעות על ההצעה.

כרמל שאמה-הכהן: נכון שהן לא כאן, אבל רק לעדכן.

כרמל שאמה-הכהן: הן יודעות על ההצעה מאחר שאני התחלתי לגלגל את הרעיון.

כרמל שאמה-הכהן: אני יכול לומר שהן לא פוסלות אותו על הסף.

אתי בנדלר: בדרך כלל, ככל שמדובר בתשלום חובה, לא מקובל להטיל את גבייתו על גופים ציבוריים אלא אם כן הם קשורים, אותם סכומים, באופן ישיר לשירות שהם נותנים.

אתי בנדלר: כך למשל כל נותן שירות או כל עוסק, גובה מע"מ על סחורה שהוא מוכר ומעביר לרשויות המס אבל הוא לא גובה דברים שאינם קשורים בשירות שהוא נותן.

אלכס מילר: דרך הטסט.

אתי בנדלר: דרך הטסט היום גובים את אגרת רשות השידור.

אתי בנדלר: הייתה על זה בזמנו עתירה שהוגשה וצורת הגבייה הזאת במקרה הספציפי הזה אושרה.

אתי בנדלר: אגב, בזמנו בעת תשלום הטסט היו משלמים גם את אגרת הרדיו והסתבר שאנשים היו מוציאים את הרדיו לפני שהלכו לעשות את הטסט וכך פוטרים את עצמם מהתשלום.

אתי בנדלר: אז החליטו להטיל תשלום אחיד על כולם, תוספת אגרה, סכום נוסף על סכום האגרה המשולמת עבור רישיון הרכב וזה תשלום רוחבי בלי שנשאלת השאלה האם מי שמשלם את זה באמת מחזיק רדיו ברכבו, מתוך הנחה שרוב מחזיקי הרכב, אכן יש להם רדיו ברכבם.

אתי בנדלר: העתירה שהוגשה בעניין הזה נדחתה.

קריאה: ואם יש כמה רכבים בבית?

אתי בנדלר: לכאורה משלמים מספר פעמים.

אלכס מילר: זה מה שקיים היום.

אתי בנדלר: כן.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על המנגנון.

אתי בנדלר: המנגנון לגביו שאל היושב ראש הוא לגבי אפשרות שמי שיגבה את תשלום אגרת יהיו חברות הוט ו-YES.

אלכס מילר: לא, ההצעה הראשונה הייתה דרך הטסט וההצעה השנייה הייתה דרך הוט ו-YES.

כרמל שאמה-הכהן: גם זאת הצעה מקובלת עלי.

כרמל שאמה-הכהן: לדעתי גם היא טובה.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא פוסל אותה.

אתי בנדלר: יכול להיות.

אתי בנדלר: אני לא בדקתי את זה ולא התייחסתי לזה.

אתי בנדלר: ראיתי את זה עכשיו פעם ראשונה.

אתי בנדלר: בקשר ל-הוט ו-YES, מעבר לשאלה – וזאת הנקודה שרציתי להזכיר – הוועדה תצטרך לתת את הדעת על הנושא הזה מעבר לשאלה האם ראוי שחברות פרטיות תשמשנה כצינור גובה עבור גוף אחר, ואני מזכירה לכם שמדובר אמנם בגוף ציבורי אבל לא מדובר כאן בממשלה ממש.

אתי בנדלר: יש עוד שאלה והיא האם לא עלולה להיות בכך משום פגיעה בפרטיות.

אתי בנדלר: זאת אומרת, על ידי כך בעצם ייחשפו בפני כל הפרטים של לקוחות כל אחת מהחברות האלה והוועדה תצטרך לתת את הדעת לשאלה הזאת.

אתי בנדלר: אני רוצה להזכיר שבכנסת הקודמת הייתה הצעת חוק של חבר הכנסת איתן כבל.

אתי בנדלר: הוא הציע ששתי החברות האלה יעבירו את הפרטים של לקוחותיהם ל כדי שבידיה יהיה מאגר של כל אלה שיש להם מקלטי טלוויזיה כדי ש תוכל לבחון מי מביניהם אינו משלם את אגרת רשות השידור.

אתי בנדלר: במהלך הדיונים הוועדה גיבשה הצעה שנדמה לי שאפילו התפרסמה לקריאה ראשונה, ואינני זוכרת אם הוחל עליה דין רציפות ואולי גברת לאה ורון זוכרת, לפיה הפרטים של הלקוחות יועברו לגוף שלישי, ואותו דבר פרטיהם של משלמי אגרת , ומה שתקבל , בעצם תהיה א' פלוס ב', לקוחות הוט, לקוחות YES, שזה א' פלוס ב', פחות ג', והתוצאה, ד', תועבר ל ואלה יהיו בעצם אנשים שידוע שיש להם מקלטי טלוויזיה שהם לקוחות או של הוט או של YES ואינם משלמים אגרה.

אתי בנדלר: זאת אומרת, יש עוד כל מיני פתרונות שאפשר לחשוב עליהם כיצד להגיע לפוטנציאל של מחזיקי מקלטי טלוויזיה.

יעקב כץ: זה לא פותר את הבעיה שחלק גדול באוכלוסייה לא משלם והתשלום מושת על חלק אחר באוכלוסייה בגלל שחלק גדול לא משלם אם בצורת אגרה או בצורת תקציב מדינה.

יעקב כץ: אני שואל עוד שאלה.

יעקב כץ: כיוון שהממשלה היא כל כך גמישה, וראינו את זה בנושא הרמטכ"לים כי היו ארבעה רמטכ"לים, היא יכולה גם לשנות את דעתה בקשר להפרטה.

יעקב כץ: אם היא רואה שזה לא טוב לציבור, הציבור לא מסוגל לעמוד בזה ואי אפשר להטיל מסים, שיקבלו החלטה להפריט כמו בכל מדינה נורמלית, כמו באמריקה וברוסיה.

יעקב כץ: באמריקה אין שידור ציבורי לאמריקאים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ, מיצינו את הנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: לא נראה לי שהצלחת לגבש כאן רוב לעניין ההפרטה.

אלכס מילר: אני לא הבנתי בקשר ל-הוט ו-YES ובקשר לטסט, היועצת המשפטית האם ניתן לבנות תיאורטית מנגנון שלא גובה בצורה אוטומטית מכל מי שמגיע לטסט אלא ללקוחות אלו שסירבו לשלם בצורה רגילה.

אלכס מילר: זאת אומרת, היום יש מנגנון של עיקולים, כל מיני מערכות ש יודעת להשתמש בהם ברגע שבן אדם לא משלם, והשאלה היא ה אם אנחנו נותנים להם אפשרות תיאורטית להשתמש במנגנון של גבייה של סכום שלקוח לא שילם דרך מנגנון הטסט של הרכב, ברגע שהוא הולך לעשות את הטסט.

לאה ורון: זאת אומרת ש תעביר נתונים למשרד התחבורה וכאשר נהג מגיע לעשות טסט, הם יצטרכו לבדוק האם הוא שילם את אגרת או לא?

אלכס מילר: כן, אבל משרד התחבורה לא מעביר את האגרה לרדיו בחזרה ל כאשר משלמים לו עבור הרדיו?

קריאה: מעביר.

קריאה: בטח.

קריאה: בלי פרטים.

אלכס מילר: אם כן, יש מנגנון בין שני המשרדים.

קריאה: אבל אין הצלבה.

אלכס מילר: זה דבר טכני.

אלכס מילר: אנחנו חיים בעידן של מחשבים.

אלכס מילר: לבנות מערכת הצלבה בין שני משרדים, זאת לא בעיה.

אלכס מילר: השאלה אם זה יעיל.

אלכס מילר: השאלה היא אם אני נותן לך עכשיו מנגנון, האם אתה יכול לעשות בדיקה במערכת שלך.

לאה ורון: אני מזכירה לאדוני שכאשר מגיעים לטסט ובודקים את הרכב, היום עושים זאת מכונים פרטיים.

לאה ורון: הם הופרטו.

אלכס מילר: אבל מי ששולח ללקוח דרישה לתשלום זה משרד התחבורה.

אלכס מילר: ברגע שהוא מקבל את הדף שכתוב בו שהוא צריך לשלם עבור הטסט, יהיה כתוב לו שבעקבות זה שהוא לא שילם אגרת טלוויזיה, מוסיפים לו שורה נוספת ושם יהיה כתוב שהוא צריך לשלם את האגרה.

כרמל שאמה-הכהן: רק כדי להבין את הצעתך, חבר הכנסת מילר.

כרמל שאמה-הכהן: הכוונה היא שאתה נותן לאזרח שתי אפשרויות לשלם?

אלכס מילר: לא.

כרמל שאמה-הכהן: או בדרך המקובלת, ואם לא, במעמד הטסט?

יעקב כץ: אם הוא לא ישלם, לא יהיה לו טסט.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מאפשר לו לשלם.

יעקב כץ: אז גם לערבים לא תהיה ברירה כי כדי לקבל טסט, הם יצטרכו לשלם את האגרה.

אופיר אקוניס: הערבים נוסעים בלי טסט גם היום.

אופיר אקוניס: רבים.

אופיר אקוניס: זאת עובדה.

אלכס מילר: אני מציע שלישיבה הבאה או מתי שיהיה לך נוח, אדוני היושב ראש, נבדוק את שתי האופציות.

כרמל שאמה-הכהן: מי בודק אותן?

אלכס מילר: צריך מחקר.

אלכס מילר: קודם כל, לראות אם קיים מנגנון גבייה של השירות הציבורי על ידי חברות פרטיות.

אלכס מילר: צריך לראות אם קיים מנגנון כזה בעולם.

כרמל שאמה-הכהן: זה דומה מאוד לחברות הדלק שגובות את הבלו.

אלכס מילר: אני מדבר על שידורים.

כרמל שאמה-הכהן: גם הבלו על הדלק הוא מס ממשלתי.

אלכס מילר: דבר שני, האם ניתן לעשות מנגנון שייתן אפשרות לשיתוף פעולה בין לבין משרד התחבורה.

אתי בנדלר: מרכיב של אגרה או של מס הוא תשלום בלי קשר לשירות.

כרמל שאמה-הכהן: ערוץ 1 משודר בשתי הפלטפורמות באופן ודאי בכל חבילה.

כרמל שאמה-הכהן: יש זיקה אחד לאחד.

אלכס מילר: אין בעיה.

אלכס מילר: השאלה אם המנגנון הזה או מנגנון אחר, צריך לראות כלכלית אם אנחנו יכולים במנגנון כזה או במנגנון אחר להתגבר על התשלום שבעצם היום צריך להיות על האזרח.

אלכס מילר: אנחנו מדברים כרגע על אופציה.

אלכס מילר: החוק שנחקק בכנסת ב-1996 – ותקנו אותי אם אני טועה – כל שנה יש הפחתה של חמישה אחוזים.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: ב-2004.

אלכס מילר: אנחנו מדברים לא רק על ההפחתה אלא אנחנו מדברים על כך שההפחתה נעצרת ואנחנו מדברים על עלייה נוספת.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: זה הרעיון שלהם.

אלכס מילר: מדובר כאן על סכום לא מבוטל שאיכשהו צריך להגיע לרשות השידור.

אלכס מילר: השאלה אם האופציות שהצעת, אדוני היושב ראש, הן ישימות.

דני זקן: צודק.

אופיר אקוניס: דני, מה צודק?

אופיר אקוניס: יושב ראש אגודת העיתונאים שאני מאוד מעריך אותו כעיתונאי, מאוד מעריך אותו גם כיושב ראש אגודת העיתונאים, מה צודק בהעלאת האגרה?

אופיר אקוניס: למה הציבור צריך להשתמש בזה?

דני זקן: אני מדבר על מה שהיה קודם.

אופיר אקוניס: זה ויכוח אחר.

אופיר אקוניס: זה החטא הקדמון.

כרמל שאמה-הכהן: יושב ראש הרשות רוצה להתייחס.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אמיר גילת: אני רוצה באופן כללי להתייחס למנגנון עצמו, למתודה ואחר כך ניכנס לפרטים כמו שכבר התחילו.

אמיר גילת: קודם כל, אנחנו צריכים להפריד בין מה לשלם, מי משלם ואיך משלם.

אמיר גילת: הזכיר את זה אציל בהתחלה, כאשר קפצו עליו בנוגע לאינטרנט.

אמיר גילת: אני חושב שצריך כן לחתור היום, חבר הכנסת אקוניס הזכיר שהחוק הוא משנת 1965, אז האינטרנט עוד לא היה קיים, הטלוויזיה בישראל עוד לא הייתה קיימת.

אמיר גילת: חוק מ-1965, אני שוב מזכיר, חתום עליו ישראל גלילי.

אמיר גילת: באמת הגיע הזמן לשנות אותו.

אמיר גילת: לכן ברגע שאנחנו נכיר ונצא מנקודת הנחה שכל בית אב היום צורך את השידור הציבורי וצורך אותו או במקלט הרדיו או במקלט הטלוויזיה או במחשב האישי שלו או בסלולר, והעולם הולך לשם, אז אנחנו כבר יכולים לקבוע מנגנון אחיד על מה משלמים ומשלמים על שידור ציבורי בכל אחד מהאמצעים האלה.

אמיר גילת: אז צריך להיכנס למנגנון של איך.

אמיר גילת: איך מממנים את זה, איך משלמים את זה, ואז אפשר לפי ההצעות שהועלו כאן, בין אם זה הטסט שהוא מגביר את האכיפה.

אמיר גילת: ואגב, בלי קשר אנחנו נעשה בדיקה לגבי האכיפה וגם לגבי ההצעה הספציפית שלך, חבר הכנסת מילר.

אמיר גילת: אני אומר שנחליט קודם כל על מה משלמים.

אמיר גילת: שידור ציבורי.

אמיר גילת: אם אנחנו מגיעים להנחת עבודה שכל בית אב בישראל יכול גם לצרוך את השידור הציבורי, המנגנון הוא אחר לגמרי ואז אתה יכול באמת לנתק את הזיקה מהרכב או מאמצעים אחרים.

אמיר גילת: בעולם משלמים לפי חשמל, יחד עם חשבון החשמל, משלמים בארנונה ויש שיטות שונות בעולם.

יעקב כץ: מי שלא משלם לא ארנונה, לא חשמל ולא מים, לא משלם אגרה.

כרמל שאמה-הכהן: מר גילת, בקשר להערה ה אחרונה שלך.

כרמל שאמה-הכהן: יש מקום בעולם שזה נגבה דרך הפלטפורמות שמשדרות?

אמיר גילת: אנחנו יכולים לבדוק את זה.

אמיר גילת: אני חושב שלא כך, לא במתכונת הזאת.

אמיר גילת: צריך לבדוק את זה.

אמיר גילת: אפשר לחשוב גם על שיטות נוספות, כמו ביטוח לאומי.

כרמל שאמה-הכהן: איפה זה נעשה דרך חשבון החשמל והארנונה?

אמיר גילת: דרך החשמל, בגרמניה ובמקומות נוספים.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, גם בגרמניה משולמת דרך חשבון החשמל.

אמיר גילת: כן.

אמיר גילת: יש גם מקומות שזה דרך הארנונה.

אמיר גילת: אפשר להביא את זה לישיבה הבאה, את הנתונים ואת אמצעי הגבייה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נשמח לקבל סקירה של שיטות הגבייה במדינות דומות לנו, ולבחון את ההתייחסות.

אופיר אקוניס: אגב, ערן, אם זה דרך חשבון החשמל, אתה לא צריך להעלות את המחיר.

כרמל שאמה-הכהן: אפשר להפחית.

אמיר גילת: בוודאי.

אמיר גילת: אז תהיה מאה אחוזים גבייה.

אמיר גילת: היום אנחנו מחלקים את האגרה לשניים: אגרת טלוויזיה והתוספת שהיא אגרת הרדיו.

אמיר גילת: בואו נדבר אם אנחנו הולכים על ההנחה הזאת של אגרת שידור ציבורי שכוללת את שני המרכיבים, אם אנחנו הולכים לשיטת הגבייה המאוחדת של שניהם.

כרמל שאמה-הכהן: תחזור על הדברים.

אמיר גילת: אם הנחת העבודה היא שאנחנו גובים עבור שידור ציבורי שצורך כל בית אב לפי הנחת העבודה, לפי מה שקורה במציאות הטכנולוגית של היום, אפשר כבר לחשוב על איחוד בין אגרת הרדיו ואגרת הטלוויזיה ולקרוא לזה אגרת ולגבות אותה באחד מהאמצעים עליהם התחלנו לדבר.

כרמל שאמה-הכהן: אני בעד.

אלכס מילר: גם החוק שלהם, במידה שהולכים על מהלכים כאלה או אחרים, גם הציבור צריך לדעת מה התקציב של כל דבר ודבר בתוך , כך שזה לא יהיה איזשהו בור שכתוב וכל מה שנכנס לשם, צריך להתפזר בפנים.

אלכס מילר: שתהיה שורה לכל דבר.

כרמל שאמה-הכהן: הציבור, מה שהכי מעניין אותו זה כמה הוא משלם.

כרמל שאמה-הכהן: הוא ירצה לדעת שהוא לא משלם יותר משנה הבאה והוא ישמח לדעת שהוא משלם פחות.

כרמל שאמה-הכהן: המרכיבים הפנימיים מה הולך להפקות אינטרנט ומה הולך להפקות רדיו או הפקות טלוויזיה, פחות מעניין אותו.

כרמל שאמה-הכהן: מעניין אותו איזה מוצר הוא מקבל בסוף, לאורך זמן, וכמה הוא משלם.

אופיר אקוניס: הוא כבר משלם פחות.

כרמל שאמה-הכהן: סיכמנו שאנחנו מקבלים מכם סקירה לגבי דרכי הגבייה בעולם והתייחסות לשתי ההצעות שהעליתי כאן:

כרמל שאמה-הכהן: האחת, לגבי גבייה דרך הפלטפורמות, והשנייה, גבייה דרך אגרת הרכב בלבד.

אופיר אקוניס: מה הפתרון ל-DTT?

אופיר אקוניס: אם אנחנו הולכים על שתי הפלטפורמות, צריך להכניס גם את הנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא יהיה פטור.

כרמל שאמה-הכהן: אופיר אקוניס: אם כן, שלוש פלטפורמות.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: ב-DTT אין לך תשלום שוטף ואתה עדיין צריך ללכת בגישה המסורתית.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שרכישת מכשיר DTT תלווה ברישום כלשהו, בהצהרה לרשות השידור.

אמיר גילת: הנושא של האגרה הוא לא מהתענוגות הגדולים של רשות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: כמה עובדים יש לך במחלקת הגבייה?

אמיר גילת: 117.

כרמל שאמה-הכהן: המעבר לשיטות האלה גם ייעל מאוד את מחלקת הגבייה.

אמיר גילת: חלק מההצעות מייעלות את זה.

יעקב כץ: מה אתם עושים כאשר במגזר היהודי מישהו לא משלם?

יעקב כץ: באיזו דרך אתם אוכפים את זה?

אמיר גילת: אין כאן הפרדה לגבי הטיפול במגזר היהודי לבין מגזר אחר.

אלכס מילר: מעקלים.

יעקב כץ: מה אתם עושים?

אלכס מילר: עיקולים.

יעקב כץ: מה אתם עושים למי שלא משלם?

אמיר גילת: יש שורה של פעולות, כולל התראות, כולל הוצאה לפועל.

יעקב כץ: למה אתם לא עושים את זה במגזר הערבי?

אמיר גילת: מי אמר שלא עושים את זה?

יעקב כץ: אני הבנתי שלא עושים.

אמיר גילת: אולי זה לא יעיל, אבל עושים.

כרמל שאמה-הכהן: מנסים אבל לא מצליחים.

אלכס מילר: אנחנו מנסים לבנות כאן נוסחה שבסופו של דבר תאפשר לנו לא להעלות את האגרה לכלל הציבור.

אמיר גילת: אנחנו רוצים להוריד את האגרה.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: צריך לראות נוסחה מתמטית.

אלכס מילר: אני מצטרף לכל הבקשות שהועלו כאן מ ואני מבקש גם לדעת האם אפשר לראות את המטריצה של הזיקה בין האחוזים של הגבייה לבין המעטפת שקשורה לכמה צריכה לעלות הרפורמה.

אלכס מילר: אדוני יושב ראש הרשות, אני מבקש לבנות לנו, אם אפשר, את המטריצה.

אלכס מילר: זאת אומרת, היום אתה עומד בכך וכך אחוזי גבייה, ברגע שאתה עולה מבחינת אחוזי גבייה - ואנחנו משתמשים באחת השיטות שהוצעה כאן – כמה כסף אתה מקבל לכלל הרפורמה.

אמיר גילת: נשאר לך עודף.

אלכס מילר: אין לי בעיה אבל אני רוצה לראות מספרים.

אלכס מילר: יכול להיות שאנחנו נזהה שעדיף לנו ללכת על המנגנון שהוא בסך הכל מנגנון שנותן לך כלים לגבייה וזה מפחית מאזרחים את עשרת האחוזים שהם צריכים עכשיו איכשהו לשלם.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מדבר על תוספת שרוצים להוסיף.

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: יש את החמישה אחוזים שהיו צריכים לרדת אבל הם לא יורדים ואז עוד חמישה אחוזים בשנה הבאה.

אלכס מילר: זה עשרה אחוזים.

כרמל שאמה-הכהן: 15 אחוזים.

כרמל שאמה-הכהן: אין ספק שאם עוברים לשיטה של חברת חשמל לדוגמה, שהיא השיטה של מבנה אחוזי גבייה ואולי אפילו יותר ממספר הטלוויזיות שקיימות, זה אומר שאפילו אפשר להפחית את האגרה באחוזים ניכרים.

כרמל שאמה-הכהן: נגיע לישיבה הבאה ונקבל נתונים יותר מסודרים.

אלכס מילר: עדיף לתת פטורים לאוכלוסיות או לאזרחים שזקוקים לכך מאשר להתעלם מהאוכלוסייה שבצורה שיטתית לא משלמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד שאלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעיית האגרה נובעת מכך שאנשים באים ואומרים שאין להם מקלט?

מוטי שקלאר: היא נובעת משתי סיבות ובואו נקרא לילד בשמו.

מוטי שקלאר: יש אנשים שמסתכלים על האגרה כתשלום עבור צפייה בטלוויזיה ולשיטתם – רוב האוכלוסייה, כמו בכל המדינות – לא צופים בערוץ הציבורי ואז אין להם את המוטיבציה לשלם.

מוטי שקלאר: הם באים ואומרים שהיות שהם צופים רק ב-הוט או רק ב-YES או רק בערוץ 2 או רק בערוץ 10 – וזאת המציאות, כי כאשר אנחנו משדרים תוכנית מצוינת על משפטי נירנברג ביום השואה הבין לאומי, צפו בזה ארבעה אחוזים.

מוטי שקלאר: האח הגדול ששודר באותה שעה, צפו בו קרוב לשלושים אחוזים, שזה מיליון צופים מול מ אה אלף.

אופיר אקוניס: ארבעה אחוזים צפו במשדר הזה?

מוטי שקלאר: כן.

אופיר אקוניס: רמת הוולגריזציה שוברת שיאים.

אופיר אקוניס: רמת הוולגריזציה באח הגדול השנה שברה את כל השיאים.

יעקב כץ: אני לא יודע מה זה האח הגדול.

יעקב כץ: תגיד לי מה זה האח הגדול.

מוטי שקלאר: אחרי כן אני אומר לך.

מוטי שקלאר: זה מתחיל מזה שגם מחזיקי מקלטי הטלוויזיה, מבחינתו הוא מחזיק מקלט טלוויזיה, הוא צופה בערוץ 2 ובערוץ 10, ואם הוא לא צופה בערוץ 1, אין לו עניין לשלם.

מוטי שקלאר: זאת הסיבה העיקרית השורשית שבשיטת הגבייה הקיימת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברור שהם לא רוצים לשלם, אבל יש חוק.

מוטי שקלאר: בסדר, יש חוק.

מוטי שקלאר: אז מגיע השלב הבא והוא הניסיון לגבות מהאנשים הללו באמצעים.

מוטי שקלאר: יש לנו משרדי עורכי דין שיושבים מולם וגובים וקונסים אותם.

מוטי שקלאר: יש לנו גובים שעוברים בסיורים.

מוטי שקלאר: אגב, גם במגזר המתנחלים, לצערי, לא בדיוק יש שם מוסר גבוה לתשלום אגרה.

יעקב כץ: לא יכול להיות.

מוטי שקלאר: כן.

מוטי שקלאר: קח את זה בחשבון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם להם אין אמון.

יעקב כץ: צריך להגיד בגילוי נאות שגם אתה מתנחל.

מוטי שקלאר: נכון.

מוטי שקלאר: גם שם יש בעיה.

מוטי שקלאר: יש בעיה באוכלוסייה הישראלית במוסר תשלום האגרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה כמה אחוזים מתוך אותם אנשים שלא משלמים אומרים לך שאין להם בכלל טלוויזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה האחוז הזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה אם הם משקרים או לא משקרים

מוטי שקלאר: אין לי נתונים לגבי מי משקר ומי לא.

אופיר אקוניס: שר האוצר למשל, אין לו טלוויזיה והוא לא משלם אגרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם כן, מה אחוז אלה שטוענים שאין להם טלוויזיה?

מוטי שקלאר: אני לא יודע לומר.

מוטי שקלאר: אין לי כאן את הנתונים.

מוטי שקלאר: יש עוד נקודה נוספת שמשום מה דילגו עליה ולא קיבלו את ההנחה.

מוטי שקלאר: אם תעשי סקר בקרב הצעירים, תראי שיותר ויותר צעירים מפסיקים להחזיק מקלט טלוויזיה וצופים בטלוויזיה באמצעות האינטרנט.

מוטי שקלאר: גם זה נתון שמתחיל להשתנות ואין לנו בדיוק את המספרים.

מוטי שקלאר: הדברים האלה הם במציאות משתנה וקצת קשה להביא את הנתונים המדויקים.

מוטי שקלאר: אני מציע, כמו שהציע היושב ראש, שבדיון הבא נקיים דיון בנושא האגרה וכל מה שמשתמע מכך ונביא את כל הנתונים ואת כל האופציות האפשריות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים להתקדם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד למה אני שואלת את השאלה.

כרמל שאמה-הכהן: הבנתי למה את שואלת.

כרמל שאמה-הכהן: הוא אמר שהוא יענה לך.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני המנכ"ל או היושב ראש, מי מביניכם שירצה לענות, אחת הבעיות העיקריות שעיכבה את התקדמות הרפורמה הייתה יחסי העבודה ברשות ופתרונות ההתייעלות וההסכמים עם העובדים.

כרמל שאמה-הכהן: איפה הדברים עומדים במישור הזה נכון להיום?

אמיר גילת: המנכ"ל ירחיב, אבל אני אומר שאנחנו צועדים צעד גדול קדימה.

אמיר גילת: רוב עובדי כבר חתומים על הסכמי השכר.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה אומר רוב?

אמיר גילת: רוב הארגונים.

אמיר גילת: המנכ"ל יפרט.

מוטי שקלאר: אחת הבעיות בתהליך הממושך שלקח כמעט ארבע שנים בהסכם הקיבוצי, הרשות מחולקת בראש ובראשונה לשתי קבוצות: האחת, אגודת העיתונאים, השנייה, ועדים שונים שנמצאים תחת אחריות ההסתדרות.

מוטי שקלאר: לקח קצת זמן.

מוטי שקלאר: נכון להיום, למעט שלושת-רבעי ועד שנקרא ועד המשולב, כל השאר חתמו, אגודת העיתונאים, טכנאי הרדיו, טכנאי הטלוויזיה, איגוד המח"ר של האקדמאים של רשות השידור.

מוטי שקלאר: כולם חתומים.

מוטי שקלאר: נשאר כרגע קושי מסוים שאני מקווה שאולי היום אחר הצהרים בפגישה עם הוועד המשולב ייפתר, וגם חלקו בדרך לחתימה.

קריאה: גם העיתונאים לא חתומים.

מוטי שקלאר: יושב כאן דני זקן והוא יאמר בדיוק.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, את הוויכוחים ביניכם תעשו בחוץ.

מוטי שקלאר: יושב כאן ברק שטרוזברג, הממונה על השכר והוא יכול להרחיב בעניין.

מוטי שקלאר: מנקודת הראות שלנו, למעט הוועד המסוים שלא נמצא בלופ של החתימה, כל זה מאחורינו.

מוטי שקלאר: יכול להיות שיש שפצור פה ושפצור שם, אבל זה מסודר.

מוטי שקלאר: כל מה ש לקחה על עצמה עם האוצר בכל מה שנוגע להסכם הקיבוצי החדש, אמור לסדר את כל הנושא של השכר, של גמישות ניהולית, של התייעלות, זה פחות או יותר מאחורינו.

אמיר גילת: אכן אדוני היושב ראש, אנחנו באמת מאמינים שהשעה היא שעה היסטורית, שעה של חלון הזדמנויות נדיר.

אמיר גילת: חלון ההזדמנויות כאן הוא נדיר.

אמיר גילת: התחנה הזאת של הרפורמה של החתימה על הסכם השכר כבר כמעט מאחורינו, כמו שאמר המנכ"ל.

אמיר גילת: התחנה השנייה היא באמת החוק.

אמיר גילת: התחנה השלישית שבעצם תניע את מתג ההפעלה של הרפורמה הוא הסכם המימון ולכן אנחנו מודים לך על מה שאמרת כבר בהתחלה, על הקצב המהיר שאתה רוצה לנהל את הישיבות כי באמת חשוב שנגמור את זה כמה שיותר מהר ונוכל להוציא את הרפורמה סוף סוף לדרך.

כרמל שאמה-הכהן: עוד שאלה.

כרמל שאמה-הכהן: היכן עומדים נכסי הנדל"ן של הרשות?

אמיר גילת: אחד הנדבכים של הרפורמה הוא הנושא הנדל"ני.

אמיר גילת: הוא סבוך מכדי לפרט אותו עכשיו.

אמיר גילת: אחד העקרונות של הרפורמה הוא איחוד פעילות בשלושה מתחמים גיאוגרפיים בלבד.

כרמל שאמה-הכהן: ומה קורה עם הנכסים שאתם מפנים?

אמיר גילת: יש הסדרים גם לגבי רוממה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה עולה הרבה כסף.

כרמל שאמה-הכהן: למה הכוונה?

אמיר גילת: הכוונה היא לבנות את קריית בשערי צדק בתמורה לנכסים האלה.

כרמל שאמה-הכהן: לא נשארת תמורה עודפת?

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, יושב ראש ועדת החינוך שהוא אחראי על הטלוויזיה החינוכית אומר דבר נבון ביותר.

אופיר אקוניס: יש מקום ענק ברמת אביב שבו יושבת הטלוויזיה החינוכית.

אופיר אקוניס: כל השטחים שלכם בלב העיר יכולים לעבור לשם.

אופיר אקוניס: גם אולפני טלוויזיה, גם אולפני רדיו.

אופיר אקוניס: למה אתה צוחק?

קריאה: החוק אומר ירושלים.

אופיר אקוניס: לא, אני מדבר על השלוחה התל אביבית.

אופיר אקוניס: לא ביטלנו את ירושלים.

אופיר אקוניס: המרכז הוא בירושלים.

אלכס מילר: יש כאן מנגנון שממומן על ידי המדינה.

אמיר גילת: יש מקום לחשוב על איחוד הטלוויזיה החינוכית ו במובנים הפיזיים.

כרמל שאמה-הכהן: הכוונה שלי היא שלא נוצר שום ערך מפינוי הנדל"ן שאתם מפנים.

מוטי שקלאר: חלק גדול מנכסי הנדל"ן לא שייכים לנו, חלקם בכל מיני ורסיות שהאוצר והחשב אומרים שלי זה.

כרמל שאמה-הכהן: וזה בטוח שזה שלהם?

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שזה הרבה כסף.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שאולי האוצר לא עוזר בשורה התחתונה כמו שהוא אומר שהוא עוזר.

אמיר גילת: זה בטוח הרבה כסף והשאלה היא של מי הכסף.

כרמל שאמה-הכהן: על איזה סדר גודל של סכומים מדובר?

מוטי שקלאר: רק הטלוויזיה תשעים מיליון.

כרמל שאמה-הכהן: יש נייר מסודר בעניין של הנכסים?

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש להציג אותו לוועדה כדי שנבחן מה מידת הסיוע.

כרמל שאמה-הכהן: אולי האוצר נהנה כספית מהרפורמה.

אתי בנדלר: ברשותך אדוני היושב ראש, בקשר לנתונים או הסקירה שהוועדה רוצה לקבל מ ביחס לאפשרויות השונות לגביית אגרת רשות השידור.

אתי בנדלר: אני חושבת שנאמרה כאן על ידי מר גילת איזושהי הערה שלא זכתה למספיק תשומת לב ואני חושבת שהוועדה צריכה להגיב לגביה.

אתי בנדלר: מר גילת אמר שככל שמדובר בגבייה למשל דרך חשבון החשמל או בצורה כזאת, מדובר בגבייה מכל בית אב.

אתי בנדלר: זאת אומרת שקוטעים את הזיקה בין השאלה אם כל בית אב מחזיק במקלט טלוויזיה או מכשיר אחר לבין עצם גביית האגרה.

אתי בנדלר: דהיינו, במילים אחרים, מה שמוצע כאן אגב הדברים הוא להטיל על כל בית אב בישראל בארץ תשלום אגרת טלוויזיה, בין אם יש מקלט טלוויזיה ובין אם אין, בין אם הוא צופה, זאת אומרת, אם נאמרה כאן בתחילת הישיבה איזושהי אמירה נגד האפשרות של גביית אגרה ממי שצופה בטלוויזיה באמצעות מחשב או ודאי באמצעות מכשיר סלולר, הרי שהיום זה יהיה עוד יותר רחב מזה כי יכול להיות בית אב שאין לו לא סלולר, לא מקלט טלוויזיה ולא מחשב ובכל זאת הוא יחויב בתשלום האגרה.

אתי בנדלר: חברי הוועדה צריכים להיות מודעים לכך.

אופיר אקוניס: הוא יכול להצהיר שאין ברשותו מקלט טלוויזיה.

אתי בנדלר: מציעים כאן איזשהו מס כללי.

אתי בנדלר: זאת כבר לא אגרת אלא זה מס רשות השידור.

כרמל שאמה-הכהן: לדעתי זה היה אמור להיות חלק מהמס הכללי ולא היה צריך לעשות אגרה משודרת של רשות השידור.

עידו אציל: חלק מהרציונאל הוא שהאגרה היא נפרדת והיא לא תלויה בתקציב המדינה.

כרמל שאמה-הכהן: שידור ציבורי בסופו של דבר משדר גם למי שלא רואה, כי למה אתה רוצה שידור ציבורי?

כרמל שאמה-הכהן: הוא מעביר תכנים מסוימים, מסרים מסוימים, הוא משרת את האינטרס הכללי לכאורה ולא רק את מי שצופה, אבל כרגע אנחנו לא מחדדים את זה עד לפינות האלה.

אמיר גילת: ההנחה היא שבמצב הנוכחי, במצב הטכנולוגי של היום, להבדיל מ-65, כל בית אב מסוגל לקלוט את השידור הציבורי באחד מהאמצעים שאמרתי: רדיו, טלוויזיה, מחשב.

כרמל שאמה-הכהן: היום גם בהרבה רכבים יש טלוויזיות.

כרמל שאמה-הכהן: היום זה מתפשט להמון דברים.

כרמל שאמה-הכהן: היום אין משרד או כל מקום עסקי שאין טלוויזיה.

כרמל שאמה-הכהן: הטלוויזיות כל כך זולות, כך שבכל מקום אתה רואה את המסך.

אמיר גילת: אני אומר דבר הפוך.

אמיר גילת: אם החוק לא יתוקן, אנחנו נמצא את עצמנו בעתיד הקרוב במצב שאנחנו לא יכולים לגבות אגרה כי אנשים כבר משליכים את מקלטי הטלוויזיה ומשתמשים במסכים אחרים כדי לראות ולשמוע את השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: כמה כאלה יש?

אמיר גילת: יותר ויותר.

אופיר אקוניס: בשנת 2000 קראתי בעיתון אמריקאי שבשנת 2010 לא תהיה עיתונות מודפסת בעולם ו נדמה לי שהעיתונות המודפסת גם הלכה והתחזקה.

כרמל שאמה-הכהן: תראה מה קרה ל"ידיעות אחרונות".

קריאה: אתמול השיקו עיתון היי-טק.

אופיר אקוניס: גם הספידו את הטלוויזיה.

אמיר גילת: לא, אני לא מספיד את הטלוויזיה אלא את מקלט הטלוויזיה.

אופיר אקוניס: עדיין אדוני היושב ראש, בזכותך וגם בזכות הערוצים המסחריים שקיימים כאן ולא רק הנציג של הוט ו-YES בו ידובר בשעה הבאה, עדיין מדורת השבט היא מכשיר הטלוויזיה בכל סלון כמעט, לבד מהסלון של שר האוצר.

יעקב כץ: והסלון שלי.

שלומית גלר: כבוד היושב ראש, ההצעה שלך מבחינה כלכלית וציבורית היא הכי נראית, יש לה נראות ויש לה חסכון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה ההצעה?

שלומית גלר: ההצעה היא לא לבטל את צורת הגבייה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: נעמי ברזני, נציגת הסתדרות האקדמאים, לשכת המבקרים.

כרמל שאמה-הכהן: ידבר רק מי שנרשם לדבר ומי שלא נרשם ומעוניין לדבר, שיעביר פתק.

נעמי ברזני: הסתדרות האקדמאים מתנגדת לסעיף ספציפי בחוק וזאת בעצם התנגדות להגבלת תקופת הכהונה של המבקר הפנימי.

לאה ורון: גברת ברזני, הוועדה שומעת כרגע הערות כלליות להצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: תמתיני בסבלנות לסעיף הרלוונטי.

כרמל שאמה-הכהן: מוטי שנבל, נשיא לשכת המבקרים הפנימיים.

כרמל שאמה-הכהן: גם אתה בעניין סעיף 8?

מוטי שנבל: בנושא של סעיף 23 ועניין של מבקר פנימי, אבל הערה כללית.

מוטי שנבל: ההצעה שלנו היא למחוק את הסעיף הזה לחלוטין מהצעת החוק.

מוטי שנבל: יש חוק ביקורת פנימית.

כרמל שאמה-הכהן: זאת הערה מאוד כללית.

מוטי שנבל: יש חוק ביקורת פנימית שמסדיר ביקורת פנימית במוסדות ואין היגיון שיהיו הוראות למבקר פנימי ברשות שדות התעופה.

אלכס מילר: יהיו כאן עוד כמה סעיפים שיימחקו ויהיו כאלה שיתווספו.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: דני זקן, יושב ראש אגודת העיתונאים.

דני זקן: חבר הכנסת כץ, אני שמח שמיתנת את הדברים בצורה שאתה מדבר כאן.

דני זקן: בשבוע שעבר בוועדה אחרת אמרת דברים חריפים הרבה יותר והתרת את דמם, ואני עדיין מצפה להתנצלות.

יעקב כץ: אני מבקש ממך התנצלות משום שאני לא חזרתי בי ואתה אל תגיד לי.

יעקב כץ: אני לא עומד בפניך למשפט.

יעקב כץ: כשאתה מדבר, אני אפילו לא יכול להגיב ואתם מדברים עשרים שנים, 365 ימים בשנה, חוץ מיום כיפור ולאף אחד אין אפשרות להגיב.

יעקב כץ: כשאומרים עליכם פעם אחת מילה, אתם קופצים.

יעקב כץ: אתם כל כך רגישים ואסור להגיד לכם מילה.

יעקב כץ: הם מדברים כל השנה וכשמישהו אומר להם מילה, הם קופצים.

יעקב כץ: אי אפשר להעיר להם הערות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, חבר הכנסת כץ פעם אחת יוזמן לתוכנית ויוכל להתייחס.

יעקב כץ: לא.

יעקב כץ: אני מעדיף לא להופיע אצלם.

קריאה: יש לו ערוץ שלו.

דני זקן: אני רוצה להזמין אותך למועצת העיתונות.

כרמל שאמה-הכהן: זקן, אלה לא הערות כלליות לחוק.

קריאה: אם מותר לי הערה.

קריאה: חבר הכנסת כץ, שאני מכיר אותו הרבה שנים, לא רק שאין לו טלוויזיה אלא אני חושב שגם אין לו רדיו.

לאה ורון: דני זקן ברשות הדיבור.

לאה ורון: אולי תאפשר לו לומר את הדברים?

לאה ורון: תודה.

דני זקן: הייתה הערה בנושא חתימת ההסכמים.

דני זקן: אגודת העיתונאים בשם עיתונאי חתמה על ההסכם עם הרפורמה.

דני זקן: יש כמה השלמות ונספחים שצריך להשלים.

דני זקן: אנחנו חתומים והכל תקף, למי שהיו ספקות.

דני זקן: לגבי הנושא של האגרה.

דני זקן: ההפחתה הייתה החטא הקדמון והיא הביאה לגירעון של מיליארד ו-300 מיליון שקלים בשנים האחרונות.

דני זקן: היא זו שהביאה בעיקר – לא רק היא אלא יש עוד הרבה דברים אבל היא אחד הדברים העיקריים – למשבר והצריכה את הרפורמה.

דני זקן: שילמנו בזה ב-700 אנשים שהולכים הביתה, בשינויים גדולים מאוד בתוך משכורות ודברים אחרים ברשות השידור.

דני זקן: צריך לממן את זה.

דני זקן: אחד הפתרונות הוא העלאת האגרה כי זה פתרון של החטא הקדמון.

דני זקן: אם זה לא יבוא בגלל שתהיה צורת גבייה אחרת שתביא יותר אחוזים, בסדר, אנחנו נתמוך בעניין הזה.

דני זקן: יורדים על ערוץ 1 ואומרים שהם לא משדרים טוב והם לא מספיק טובים, אבל לשם כך צריך את הכסף.

דני זקן: לשם כך צריך את המימון וחלק מהמימון צריך לבוא מהציבור כמו בכל מדינה מתוקנת, חבר הכנסת כץ, שיש בה שידור ציבורי, כולל בארצות הברית ואחר כך אני אפרט לך.

דני זקן: אנחנו נסייע ליושב ראש ולמנכ"ל להציג את הנתונים, אבל נתון אחד רק לסבר את האוזן.

דני זקן: מדינת ישראל היא המדינה שבה משלמים הכי פחות אגרה בהשוואה לכל העולם המערבי והזכרתי את זה בדיון קודם, למעט אלבניה, ואנחנו נביא את הנתונים הללו.

דני זקן: הערותינו הכלליות לחוק , הפרטניות, יימסרו בהמשך כאשר חלקן נוגעות בעיקר לקשר הדוק מדיי בין הדרג הפוליטי לבין בחירה של אנשי מקצוע בתוך רשות השידור.

דני זקן: לגבי זה אנחנו נעיר את הערותינו בצורה פרטנית.

דני זקן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חני לוז, רכזת תדמי"ת.

חני לוז: הערה לגבי הנושא של גבייה דרך הרכב.

חני לוז: היום כבר מצב הגבייה, אין זיקה בין קשר למי שמשלם לבין צריכה של שידורי , בין אם זאת טלוויזיה כשיש וידאו ו-DVD וכל מיני מכשירים לבין זה שברכב יש MP שמתחבר ויש את הדיסקים וכולי.

חני לוז: אם אתה תמשיך לגבות דרך הרדיו, אתה תגרום עוד עוול חברתי כי השכבות הגבוהות לא יוציאו את זה מהכיס שלהן כי יש להן רכב ליסינג והמעסיק משלם את זה.

חני לוז: מי שישלם את זה, יהיו השכבות הבינוניות ומטה.

אלכס מילר: אנחנו התכוונו לומר שמי שלא משלם את האגרה דרך הבקשה הרגילה, תהיה אפשרות לגבות דרך הטסט.

חני לוז: שוב, אתה לא נוגע בשכבות מסוימות חזקות כלכליות.

אלכס מילר: אני רוצה לגעת בזה שצריך לשלם אבל מישהו לא רוצה לשלם.

אלכס מילר: רק אליו אני מתכוון.

אלכס מילר: אני לא מוכן שחלק מהמדינה ישמור על החוקים אבל מנגד יש חלק שמצפצף.

כרמל שאמה-הכהן: במיוחד אלה שעושים את זה על רקע אידיאולוגי.

חני לוז: הטענה שלך נכונה אבל הפתרון הוא דרך מנגנון אחר ולא דרך הרכב.

חני לוז: הכסף לא בא מכיסו של האזרח ושוב אתה תיצור אי צדק חברתי באגרה.

חני לוז: כדי לעשות מנגנון גבייה יותר רוחבי שכולם ישלמו אותו, אם זה דרך חשמל, ארנונה או ביטוח לאומי או משהו אחר, צריך באמת להבטיח תמורה לכל הציבור שמקבל את התמורה שלו מהאגרה הזאת, ויש בהחלט ציבורים שלמים שמרגישים שהם לא מקבלים את התמורה שלהם, ואני אשתמש במה שאמר חבר הכנסת אחמד טיבי, אם זה לגיטימי לא לשלם מס, אז יש גם את אוכלוסיית המתנחלים ואוכלוסיית חרדים שלא מקבלים את השירות מרשת ב' ואפשר לומר בצורה יותר חריפה, שהם אפילו נלחמים באותם ציבורים.

חני לוז: לכן, אם זה לגיטימי שהם לא ישלמו, גם אנחנו נהיה לגיטימיים.

חני לוז: אני מציעה שהחוק יכלול מנגנון של פיקוח שהשידורים מייצגים את מגוון הציבורים ואפשר יהיה לפקח על זה.

חני לוז: היום החוק לא כולל את זה.

חני לוז: ההצעה הזאת לא כוללת את זה.

אופיר אקוניס: יש כברת דרך ענקית כדי לאזן את השיח הציבורי במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: ענקית.

אופיר אקוניס: גם אנשים מהמחנה שלי, חלקם מרגישים שהם לא מיוצגים.

אופיר אקוניס: לא אני חלילה, לא באופן אישי וגם לא באופן תפיסתי, אבל כלי התקשורת – ואת זה אני אומר באחריות מלאה – המאוזן ביותר שמשקף את השיח הציבורי בצורה הכי טובה במדינת ישראל, זאת , גם ברדיו וגם בטלוויזיה.

אופיר אקוניס: גם בתוכניות מסורת, גם בתוכנית דת, גם בתוכניות היסטוריה.

חני לוז: אני עוקבת אחרי השידורים האלה.

אופיר אקוניס: גם אני.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: נילי בן גיגי, מנכ"ל זכות הציבור לדעת.

נילי בן גיגי: כמי שעומדים מאחורי הרעיון של גביית אגרת השידור על ידי אגרת הרכב בלבד, אני רוצה לנסות לנמק את הלוגיקה שעומדת מאחורי זה כי אני מכירה את ההתנגדות הראשונית לכך.

כרמל שאמה-הכהן: בדיון הבא אנחנו נדון בכל השיטות האלה.

כרמל שאמה-הכהן: הערות לרפורמה.

נילי בן גיגי: קודם כל, לגבי עניין הזיקה שהזכירה היועצת המשפטית.

נילי בן גיגי: כיום גם מי שמחזיק טלוויזיה , גם אם הוא מקולקל, גם אם אין לו בכלל קליטה באזור מגוריו, עדיין הוא משלם.

נילי בן גיגי: כלומר, היום בפועל אין זיקה.

נילי בן גיגי: ההצעה דרך הרכב, להבדיל מחשמל או ארנונה כמו שעלה כאן, הרעיון שעומד מאחורי זה הוא סוציאלי.

נילי בן גיגי: כיום אדם, בין אם יש לו מקלט טלוויזיה אחד או עשרה פלזמות בווילה של שלוש קומות, שניהם משלמים אותו דבר.

נילי בן גיגי: החוק הוא לא סוציאלי וגובה הגבייה זהה אצל כולם.

נילי בן גיגי: הרעיון בהצמדה לרכב הוא שאדם שאין לו רכב, מן הסתם זה מעיד על רמת הכנסה נמוכה יותר, להבדיל מאדם שיש לו נניח שלושה רכבים ולכן ייגבה ממנו סכום גבוה יותר.

נילי בן גיגי: הרעיון הוא סוציאלי, יותר הגינות חברתית בתשלום הזה.

נילי בן גיגי: רווח נוסף שיש כאן, וזה לא עלה ואני רוצה לציין אותו.

כרמל שאמה-הכהן: ביקשתי לא להתייחס לשיטת התשלום אלא לרפורמה.

כרמל שאמה-הכהן: אני אוהב את מה שאת אומרת, אבל עכשיו זה לא הזמן.

כרמל שאמה-הכהן: בעוד רבע שעה יש לנו דיון אחר ואני רוצה לפחות להקריא סעיף אחד מהחוק.

נילי בן גיגי: באופן כללי אנחנו מאוד מברכים על הצעת החוק הזאת.

נילי בן גיגי: אין ספק שהיא טובה יותר מקודמותיה.

נילי בן גיגי: אנחנו מאוד שמחים לראות אותה.

נילי בן גיגי: יש בה מספר דברים שיצטרכו לשנות אבל אתייחס אליהם כאשר נגיע לסעיפים כאשר אחד מהם הוא עניין הפרסומות.

נילי בן גיגי: אם אנחנו מדברים בגוף שידור ציבורי, הוא צריך להיות נקי עד כמה שאפשר מהדבר הזה ושיטת הגבייה כפי שהוצעה כאן תסייע בכך.

נילי בן גיגי: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: ירמי קדושי, הפקות המזרח.

ירמי קדושי: באמת היום לא פונה לרבים באוכלוסייה בישראל וזה דבר הדורש תיקון.

ירמי קדושי: הסלוגן הזה האומר שיש תמורה בעד האגרה, הוא רק סלוגן ואמירה אבל זה לא באמת מתבצע בשטח.

ירמי קדושי: יש ציבור שלם גם בפריפריות, בעיירות הפיתוח ובמקומות אחרים, שהשירות הציבורי לא פונה אליו וחבל מאוד שזה כך, כי אז הבן אדם שמשלם את האגרה, אותו ציבור שכן משלם אגרה, לא מרגיש את העניין הזה של אמנם צריך לשלם את האגרה בגדר החוק, אבל הוא לא מרגיש את התמורה בעד האגרה.

ירמי קדושי: חבל מאוד שזה כך.

ירמי קדושי: היום מדברים יותר על הטכנולוגיה, על טלוויזיה רב ערוצית ועל איך לגבות את הכסף כאשר יש אינטרנט וחבל מאוד שאף אחד לא מדבר על איך לפנות לציבורים האלה.

ירמי קדושי: יש היום טלוויזיה רב ערוצית ויש יותר תדרים.

ירמי קדושי: אני חושב שכדאי שיפתחו כאן עוד אפיקים לציבורים נוספים במדינה, אם זה ציבור מזרחי ואם זה ציבור ולתת חיזוק ל הציבורי לפנות לכל חלקי האוכלוסייה באפיקים נוספים ובערוצים נוספים בטלוויזיה, ולחזק את זה בחסויות ובפרסומות שקיימות באינטרנט ולא מפריעים למהלך השידור עצמו.

ירמי קדושי: אני לא מדבר על עצירת סרטים באמצע, אלא לתת חסויות ופרסומות כמו שיש היום באינטרנט ובמקומות אחרים.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה שידור מזרחי?

ירמי קדושי: כמו במדינות אחרות בעולם, יש מספר ערוצים שפונים לאוכלוסיות.

ירמי קדושי: אם מדובר בערוץ ציבורי שפונה לשידור לפריפריות, לשכונות, לעיירות הפיתוח, למזרחים, לרוסים, לאתיופים, יכול להיות לנוער והנוער בכלל לא מחובר לשידור הציבורי.

ירמי קדושי: זה צריך לבוא לידי ביטוי בערוצים נוספים שיוקצו לכך ואפשר בלי הרבה כסף לתת תכנים שיכולים לקנות בחוץ.

ירמי קדושי: לחזק את זה לא על ידי תשלום האגרה ולהטיל עול על הציבור לשלם עוד אגרה אלא לתת יותר פרסומות וחסויות שלא באים במהלך השידורים אלא בין השידורים.

ירמי קדושי: בקטע של החוק יש את הקטע של נציגויות שיש בוועדה ברשות ולא ראיתי שם אף נציג מהשכונות ומהעיירות הפיתוח, נציג שמדבר על הפריפריות וזה מאוד חשוב שהוא יהיה שם, ובנוסף לכך נציג שמדבר אל הנוער הישראלי שגם הוא חלק מהעם.

כרמל שאמה-הכהן: נגיע להרכב הוועדה ואז תוכל להעיר את ההערה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: עידו אור, מנכ"ל איגוד העובדים בקולנוע ובטלוויזיה.

עידו אור: שתי הערות קצרות.

עידו אור: מבחינת איגודי היוצרים אנחנו עוד נגיש את ההתייחסות שלנו לחוק בצורה יותר מפורטת.

עידו אור: הערה אחת כללית.

עידו אור: הדיון כאן, אני שמח שהוא בוועדת החינוך, כי יש התייחסות לחוק הזה כאילו הוא חוק כלכלי לחלוטין.

לאה ורון: זאת ועדה משותפת לוועדת הכלכלה ולועדת החינוך.

עידו אור: אני יודע ואני שמח.

עידו אור: הדיון שהיה כאן היום עסק רק בענייני כספים.

כרמל שאמה-הכהן: כי זה תנאי מקדמי.

כרמל שאמה-הכהן: בלי הכסף לא יהיה שום דבר.

עידו אור: בסדר, אבל השאלה גם מה עושים עם הכסף.

כרמל שאמה-הכהן: קודם כל שיהיה כסף.

כרמל שאמה-הכהן: לא הבנת אבל אין לך את הכסף.

עידו אור: השאלה איך הכסף הזה מתחלק ולאן הוא הולך אחר כך בסופו של דבר.

כרמל שאמה-הכהן: קודם כל שיהיה.

עידו אור: הערה אחת נוספת.

עידו אור: דובר כאן על רשות ציבורית או על רשות ממלכתית.

עידו אור: נכון להיום, ברגע שוועדת האיתור ממונה על ידי גוף פוליטי, כל העניין הציבורי הופך חזרה לממלכתי ואין כאן שום עניין ציבורי.

עידו אור: זה מייתר את כל המסלול בדרך של מי ממנה את מועצת המנהלים או לא.

עידו אור: ברגע שהממשלה ממנה את ועדת האיתור, בזה מוססתם לחלוטין את הנושא.

יעקב כץ: מי לדעתך צריך למנות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בנק לאומי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בנק הפועלים.

עידו אור: למה ראש ממשלה כשיר ושופט לא?

עידו אור: למה ראש ממשלה כשיר למנות מועצה של גוף ציבורי ושופט לא? יש מספיק אנשי מקצוע מהאקדמיה.

עידו אור: לא חייב להיות שופט.

עידו אור: יש אנשים שזה תחום עיסוקם.

עידו אציל: אותם אנשים יאתרו אנשים למועצה.

עידו אור: אבל כרגע ועדת האיתור שתאתר את המועצה, ממנה אותה הממשלה.

עידו אור: כך כתוב בחוק.

לאה ורון: זה לא ויכוח פנימי ואני מקווה ששמעת את הערת היושב ראש.

לאה ורון: תציעו הצעות.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: גדי בן יצחק, חבר ועד אגודת העיתונאים.

גדי בן יצחק: אני רוצה להודות ליושב ראש על המהירות בה מביא את הנושא לדיון וכמו כן אני רוצה להודות ליושב ראש ועדת החינוך.

גדי בן יצחק: אמנם זאת פעם שנייה או שלישית שמתקיימת ועדה משותפת, ואני שמח שהפעם זה היה מהיר ולעניין.

גדי בן יצחק: הכסף הוא תנאי מקדמי.

גדי בן יצחק: כאשר דיברו על הרפורמה ב, יש לפחות שני דברים מקדמיים שקודמים להסכמים עם העובדים והעובדים הם כאלה שבינתיים התקדמו.

גדי בן יצחק: היחידים שהתקדמו.

גדי בן יצחק: מדובר במבנה שקשור בחוק ואני רואה שממש לא התקדמנו אלא אנחנו בשאלה הראשונית, מה מידת המעורבות של הממשלה בעניין ואיך.

גדי בן יצחק: קטונתי כפרט להביע את דעתי.

גדי בן יצחק: כאיש מקצוע אני נשאל ואני מודה לוועדה על שהגענו לכך ואכן נביע את דעתנו, כמו שאמר דני, במסגרת נייר מסודר.

גדי בן יצחק: לעניין המימון.

גדי בן יצחק: לא התקדמנו.

גדי בן יצחק: ארבע שנים, מהרגע הראשון בו דיברו אתי כוועד, אמרתי שזה מאוד נחמד שאנחנו מדברים על צמצום כוח אדם ושינוי סדרי בראשית שלא היו טובים בצורת שכר והסכמי השידור, אבל איפה הכסף?

גדי בן יצחק: עוד לא ראינו את הכסף.

גדי בן יצחק: אין.

גדי בן יצחק: לכן התעכבנו.

גדי בן יצחק: זאת אומרת, בנינו בית אבל הוא הפוך.

גדי בן יצחק: אין מבנה לרשות השידור.

גדי בן יצחק: אני לא יודע כעובד ב מה נשאר.

גדי בן יצחק: כמעט חצי מהעיתונאים הולכים.

גדי בן יצחק: 33 אחוזים בערך הולכים הביתה.

גדי בן יצחק: בסדר.

גדי בן יצחק: מי שיישאר בפנים, מה הוא ישדר?

גדי בן יצחק: לא יודעים.

גדי בן יצחק: אין חוק.

גדי בן יצחק: באיזו צורה?

גדי בן יצחק: לא יודעים.

גדי בן יצחק: מי ישלם?

גדי בן יצחק: לא יודעים.

גדי בן יצחק: אני נשאלתי מה מצב יחסי העבודה ב, וזה עדיין בסדר, אנחנו משדרים באי ודאות מוחלטת ארבע שנים.

גדי בן יצחק: יותר משנתיים, כל עובד ב יודע שאו הוא או החבר שלידו הולך הביתה והשידור ממשיך.

גדי בן יצחק: אני פונה למי שעשה טוב בכינוס הישיבה הזאת ומבקש שיעשה את זה שעה אחת קודם.

גדי בן יצחק: זה לא נאה למדינה מתקדמת כמו ישראל שאין רשות שידור ראויה לשמה.

גדי בן יצחק: שידור צריך להיות באמת ציבורי.

גדי בן יצחק: עברנו את השלב של הממלכתיות.

גדי בן יצחק: אני מתנצל בפני חבר הכנסת כץ על שהתפרצתי לדבריו, אבל נפגעתי אישית כאחד שעובד יותר משלושים שנים ב על כך שכינית חלק מחבריי ממש עובדים נגד צה"ל ונגד המדינה.

גדי בן יצחק: אני יכול להבין שאתה חושב שהם לא בדעתך, למרות שתמכו בך עת היית על הגבעות ולא תקפו אותך אישית כי היית על גבול החוק, אבל בבקשה, תחזור בך מהדברים האישיים שאמרת עליהם.

גדי בן יצחק: אפשר לדבר על דעות אבל לא אישית.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: רן אפרתי, יושב ראש ועד טכנאי הרדיו.

רן אפרתי: אני חושב שיש אפשרות כן לצמצם את העלויות של הרפורמה.

רן אפרתי: אפשר להקטין את המספר של ה-700 עובדים.

רן אפרתי: המספר הוא מספר שנקבע לא קביעה של צורכי הרשות אחרי הרפורמה.

רן אפרתי: היום למעשה אנחנו יושבים, רואים את עצמנו יושבים, על מבנה שלמעשה רואים שחסרים עובדים במקומות מסוימים ואי אפשר יהיה לקיים את השידור הציבורי בצורה נאותה.

רן אפרתי: אני מדבר כרגע על הרדיו ולא על הטלוויזיה.

רן אפרתי: אני מאמין שגם בטלוויזיה יש את זה.

רן אפרתי: אפשר להקטין את העלויות, אם מקטינים את המספר 700.

רן אפרתי: לא יקרה שום דבר.

רן אפרתי: לא יהיו 700 אלא יהיו 400 ולא יקרה כלום.

רן אפרתי: הרשות תמשיך לשדר.

כרמל שאמה-הכהן: אולי זה יגדיל את התוצאות העתידיות.

רן אפרתי: זה לא יגדיל את ההוצאות העתידיות.

רן אפרתי: ההפך.

רן אפרתי: המבנה הנוכחי שהציעו, יש מאות מנהלים, מה שלא היה לפני כן.

רן אפרתי: מספר המנהלים גדלה במבנה החדש.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נבחן את המבנה.

רן אפרתי: מאז שנכנס היושב ראש לתפקידו, הוא לקח על עצמו את הנושא הזה ומזל שהוא הגיע, אני קורא לזה בזמן פציעות, וכן התחיל לטפל בנושא של המבנה.

רן אפרתי: מספרי העובדים בהם מדובר, עשו חיתוך לרוחב.

רן אפרתי: כאשר עושים רפורמה, רפורמה צריכה להתבצע לפי צרכים ולא לעשות 42 אחוזים קיצוצים לרוחב.

רן אפרתי: יש מקומות מסוימים שנפגעו יותר, ולמעשה אחרי הרפורמה צריכים אותם כדי לקיים שידור ציבורי נאות, ויש מקומות שלא צריכים, אז מקצצים יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה לדעתך לא צריכים?

רן אפרתי: בואי לא ניכנס לזה.

רן אפרתי: זה דיון לא בפורום הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש ממך להתקדם.

כרמל שאמה-הכהן: יש לך עוד דקה.

רן אפרתי: אני חושב שהאוצר צריך לתת כסף ולא לעשות את זה בהטלת מסים נוספים על הציבור.

רן אפרתי: הוא צריך לתת כסף צבוע לרפורמה.

רן אפרתי: רפורמה עולה כסף.

רן אפרתי: בכל מקום שעשו רפורמה, היא עולה כסף.

כרמל שאמה-הכהן: והכסף באוצר, של מי זה?

כרמל שאמה-הכהן: הוא לא של שר האוצר אלא הוא של הציבור.

רן אפרתי: אבל יש הבדל בין זה שיבואו האזרחים אליך כחבר כנסת, כיושב ראש ועדה, ויאמרו לך שאתה מטיל מסים על דלק, אתה מעלה את מסי המים ואת מסי החשמל, בוא תן כסף צבוע, אתה רוצה לעשות רפורמה, ואל תמשכן את עתיד השידור הציבורי והעובדים על סמך הלוואות בריבית של שוק אפור.

רן אפרתי: כך לא עושים רפורמה.

רן אפרתי: במצב הזה, ואפשר יהיה לבדוק את זה, תוך שנה-שנתיים לא תהיה.

כרמל שאמה-הכהן: מי מקריא את החוק?

עידו אציל: הצעת חוק (תיקון מס' 25), התשע"א-2010 1.

עידו אציל: תיקון סעיף 1 בחוק , התשכ"ה-1965 (להלן – החוק העיקרי) בסעיף 1 – (1) אחרי ההגדרה "הרשות" יבוא: ""המועצה" – מועצת הרשות שמונתה לפי סעיף 14".

עידו אציל: (2) במקום ההגדרה " השידורים" יבוא: ""השידורים" – שידורי רדיו ושידורי טלוויזיה הניתנים לציבור לפי חוק זה, וכן שירותים הנלווים להם במישרין לרבות שירותי חוזי או שמע, שידורים דו כיוניים והידודיים".

עידו אציל: (3) אחרי ההגדרה "הפקה מקומית קנויה" יבוא - ""ועדת האיתור" – הוועדה שמונתה לפי סעיף 7".

עידו אציל: (4) אחרי ההגדרה "זמן שידורים" יבוא - ""מנהלי השידור" – כמשמעותם בסעיף 23ז".

כרמל שאמה-הכהן: נא להסביר את סעיף 1.

דנה נויפלד: הסעיף הראשון הוא הסעיף שמתקן את ההגדרות.

דנה נויפלד: אלה הגדרות שנדרשות בהמשך להצעה כולה וגם הרחבה של ההגדרה שידורים כדי להתאים אותה.

דנה נויפלד: עכשיו היא מושווית להגדרה בחוק התקשורת ונוכח השינויים הטכנולוגיים שחלו, היא מחילה גם את האופציה של העברת שידורים דו-כיווניים.

כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו הערות להגדרות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דיברנו כל הזמן על המועצה, אחת הבעיות בחוק הזה היא מי ממנה את המועצה.

כרמל שאמה-הכהן: כן, אבל זאת הגדרה.

דנה נויפלד: יש כאן הפניה למועצה ואחר כך מפורט איך היא קמה.

כרמל שאמה-הכהן: לגבי מי ימנה, יהיה דיון ותהיה כאן חגיגה.

כרמל שאמה-הכהן: כאן זאת רק הגדרה.

אתי בנדלר: כשנגיע לסעיף הרלוונטי, לסעיף 14, שם זה המקום לטענות האלה.

כרמל שאמה-הכהן: אני כבר רושם שאת תהיי הדוברת הראשונה בסעיף 14.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה.

אתי בנדלר: חבר הכנסת טיבייב, אתה העברת הצעה שאם היא לא תתקבל, היא אמורה להפוך להסתייגות להגדרה של שידורים.

אתי בנדלר: אתה רוצה שאני אקרא את מה שאתה כתבת?

אתי בנדלר: בסדר.

אתי בנדלר: מציע חבר הכנסת טיבייב כדלקמן: בחוק , בסעיף 1 פסקה (2) בהגדרה שידורים, אחרי המלים שידורים, יימחקו המלים שידורי רדיו.

אתי בנדלר: כמו כן, לאחר המלים שידורי טלוויזיה לציבור לפי חוק זה, יימחק המשפט: וכן שירותים נלווים להם במישרין לרבות שירותי חוזי או שמע, שידורים דו-כיווניים והידודיים.

אתי בנדלר: אתה מסביר כדלקמן: לא יתכן המצב בו אזרח יחויב לשלם אגרת כאשר אין בבעלותו מקלט טלוויזיה אלא רק מחשב נייד או רדיו.

אתי בנדלר: אין לחייב את האזרח עבור משהו שאין בבעלותו.

אתי בנדלר: תיקון חוק זה, כפי שמוצע על ידי הממשלה, יפגע קשות בציבור הסטודנטים שבבעלותם מחשבים המשמשים להם לצורכי הלימודים.

אתי בנדלר: מהות ההסתייגות חדה וחלקה.

אתי בנדלר: אם אין לאזרח מקלט טלוויזיה, לא תחול עליו אגרת רשות השידור.

אתי בנדלר: אני מציעה לך חבר הכנסת טיבייב את ההצעה הזאת למקם בסעיף שמדבר על החובה לשלם אגרה ולא להגדרה עצמה.

אתי בנדלר: זאת אומרת, נדחה את הדיון בהסתייגות הזאת או בהצעה הזאת לסעיף שמתייחס לחובה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

אופיר אקוניס: איך בעברית מפרשים שידורים דו-כיווניים והידודיים?

אופיר אקוניס: מהי המילה הזאת הידודיים?

כרמל שאמה-הכהן: אינטרנט.

דנה נויפלד: הכוונה לשידורים אינטר-אקטיביים.

דנה נויפלד: אני לא יודעת מי המציא את המילה, אבל היא קיימת כבר בחוק התקשורת.

דנה נויפלד: זאת הגדרה בחוק התקשורת.

אופיר אקוניס: המילה הזאת היא בסמכות האקדמיה?

אופיר אקוניס: באישור היועצת הלשונית של ?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם אני רוצה להפריד את הרדיו מהטלוויזיה, אני צריכה חוק אחר?

דנה נויפלד: זה לא בהגדרה של שידורים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אני רוצה להפריד את הרדיו מהטלוויזיה, טלוויזיה היא טלוויזיה ורדיו הוא רדיו.

כרמל שאמה-הכהן: שתי רשויות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מרכז רווח עצמאי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני צריכה את זה בחוק הזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני למשל מסכימה עם רוברט, לא בגלל מה שהוא אמר.

אתי בנדלר: החל מההגדרה שידורים למשל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי כאן בעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה רדיו צריך להיות עם טלוויזיה?

דנה נויפלד: הגדרה שידורים מכילה כל מיני חובות כמו לדוגמה המטרות של השידור וכל מיני דברים שלא קשורים להפרדה פיזית בין רדיו לטלוויזיה.

אתי בנדלר: אם חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ’ לא מעוניינת שחוק יתייחס לשידורי הרדיו אלא אך ורק לשידורי הטלוויזיה, כל ההתייחסות כאן לשידורי רדיו צריכה להימחק.

כרמל שאמה-הכהן: את רוצה למחוק את שידורי הרדיו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שמאחר שהרדיו מאוד מצליח ואין לו כשל שוק והוא זה שסוחב על הגב שלו את הטלוויזיה, הגיע הזמן לעשות סדר פעם אחת ולתמיד ולהפריד את הרדיו מהטלוויזיה.

קריאה: מה זה להפריד?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה יכול להיות תחת רשות שידור אחת.

קריאה: לעשות חברת רדיו וחברת טלוויזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

כרמל שאמה-הכהן: מה הצעתך לגבי סעיף 1?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: להוריד מכאן את הרדיו.

כרמל שאמה-הכהן: למחוק את המלים שידורי רדיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע הזמן שנעשה שידור אמיתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בטוחה שכולם חושבים שאני צודקת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טלוויזיה היא טלוויזיה ורדיו הוא רדיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרדיו עושה עבודה יוצאת מן הכלל למרות שגם שם יש לי כמה תיקונים.

קריאה: לא יהיה קול ישראל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, חס וחלילה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא אמרתי את זה.

קריאה: זאת המשמעות של ההצעה.

אתי בנדלר: חוק , החוק היום וגם בנוסחו המוצע, הוא חוק שמתייחס הן לשידורי הטלוויזיה והן לשידורי הרדיו.

אתי בנדלר: השאלה היא האם את רוצה להציע איזה שהן הצעות שבמסגרת תהיה הפרדה בהתנהלות בין שידורי הרדיו לבין שידורי הטלוויזיה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

אתי בנדלר: או למחוק לחלוטין את ההתייחסות לשידורי הרדיו מהחוק הזה?

אתי בנדלר: אלה שני דברים שונים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שאמרת קודם.

אתי בנדלר: אז אנחנו לא צריכים למחוק.

אתי בנדלר: אם את מעוניינת שתהיה התייחסות בחוק לשידורי הרדיו אלא שההתייחסות תהיה שונה מההתייחסות היום, אין מקום למחוק את ההתייחסות לשידורי הרדיו מההגדרה שידורים אלא צריכים לאחר מכן לחשוב איך לעשות את ההפרדה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אסביר לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת אם אנחנו צריכים להוריד את זה כרגע מכאן, ואולי באמת צריך לתת את הזמן להציע הצעות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך לעשות הפרדה מוחלטת בין רדיו לבין טלוויזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש גוף שמצליח וסוחב את הגוף שהוא לא מצליח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל הגוף הלא מצליח, הגוף המצליח עכשיו נפגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות שצריך שם, כמו שאמר חברנו, יותר שדרנים ואי אפשר כי יש רוחבית 42.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן בעיה ואני לא יודעת איך תקראי לזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או שלא נקריא את הסעיף הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תני לי זמן להציע לכם הצעה אחרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד אודה לך אדוני היושב ראש אם לא נקריא היום את החוק.

כרמל שאמה-הכהן: החוק לא עולה למליאה בחודש הקרוב, כך נראה לי, ולכן יש לך זמן.

כרמל שאמה-הכהן: אם תרצי לשנות את הסעיף הזה בחוק, את יכולה להגיש בקשה לדיון מחדש.

אתי בנדלר: אני מציעה שתשמרי על זכותך להגיש הסתייגות להגדרה שידורים.

אתי בנדלר: אני רושמת כאן ואת תודיעי לי בהמשך אם את מעוניינת שאני ארשום לך את ההסתייגות.

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בסדר.

דני זקן: למה המדיה החדשה לא מופיעה כאן בסעיף הזה?

דני זקן: למה כתוב רק רדיו ושידורי טלוויזיה?

דני זקן: אנחנו הרי משדרים כבר אינטרנט.

כרמל שאמה-הכהן: כתוב.

דנה נויפלד: יש לזה התייחסות יותר מאוחר.

דנה נויפלד: זה לא נכלל במסגרת של שידורים אלא בסעיף נפרד.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 1.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אקוניס, אתה מצביע במקום דני דנון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אני מצביעה במקום.

כרמל שאמה-הכהן: את מצביעה במקום נחמן שי או רונית תירוש.

כרמל שאמה-הכהן: תבחרי את מי את רוצה לייצג.

כרמל שאמה-הכהן: לך אין זכות להצביע, אבל דבריך השפיעו על מהלך הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על אישור סעיף 1.

כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה סעיף 1 – אושר פה אחד

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בעד, עם הסתייגות.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 1 אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: אני נועל את הדיון ואני מקווה שהמסר העיקרי ברור והוא שללא כסף, לא תהיה רפורמה.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת האוצר לייקור האגרה לא מקובלת על חברי הוועדה ואנחנו מבקשים לבחון לעומק – גם במשרד האוצר וגם במשרד המשפטים – את החלופות שהוצגו כאן.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.