ועדת הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 159, 2011-02-22 12:00

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: על סדר היום תיקון תקנון הכנסת, פרק החקיקה, המשך לישיבות הקודמות.

יריב לוין: אני אציין לפרוטוקול---

תמר כנפו: ארבל, הם היו צריכים לתת לנו את התשובה להצמדה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אני אציין רק לפרוטוקול שנציגי הממשלה היו אמורים לבוא, למעט סגן מזכיר הממשלה שהודיע לי מראש שאיננו יכול, לצערי הם לא הגיעו בכלל.

יריב לוין: מכאן אני מבין שהם מסכימים לכל מה שאנחנו רוצים לעשות ואנחנו נתקדם.

יריב לוין: עד עכשיו הוכחתי שהיטבתי לפרש היעדרויות כהסכמה.

רונית יעקבי חייקין: אז במקום 45 ימים אנחנו שמים 30?

יריב לוין: בינתיים כתוב פה 30, לדעתי, איך שאני רואה את זה.

רונית יעקבי חייקין: מתי אתה מניח את זה, היום?

יריב לוין: היום אני לא יכול להניח, כי לא נראה לי שנגמור עד עמוד 20 היום.

רונית יעקבי חייקין: תניח חלק.

ארבל אסטרחן: אי אפשר להציע חלק.

ארבל אסטרחן: מה נעשה, הצעות טרומיות יעברו לפי זה וקריאה ראשונה לפי זה?

יריב לוין: אז אנחנו יכולים להתקדם.

ארבל אסטרחן: אני מזכירה שסידרנו פה את הפרקים לפי סדר כרונולוגי.

ארבל אסטרחן: הפרק הראשון היה כללי, הפרק השני, שבו אנחנו נמצאים נקרא הצעות חוק פרטיות - הדיון המוקדם, דיברנו על איך מגישים הצעת חוק מונחת על שולחן הכנסת.

ארבל אסטרחן: הסעיף האחרון שדיברנו עליו הוא סעיף 5, סעיף ההצמדה.

ארבל אסטרחן: שם נשארה נקודה, מה שמופיע בסעיף קטן (ב), עד מתי חבר כנסת יכול לבקש הצמדה.

ארבל אסטרחן: אני מזכירה שזה גם להצמיד טרומית לטרומית וגם טרומית לראשונה.

ארבל אסטרחן: כרגע כתוב, כפי שכתוב בתקנון הנוכחי, שהבקשה תוגש---

יריב לוין: זה לפי מה שירדנה תגיד שהיא יכולה לעשות.

ארבל אסטרחן: בסדר.

ארבל אסטרחן: הם אמרו לי שהם חוששים שאם יגידו יום שלישי ב-12, בשעה מסוימת זה אף פעם לא עומד ואז זה נהיה יום שלישי בערב וזה בעייתי.

יריב לוין: אני לא אכפה על ירדנה משהו שהיא לא יכולה לעמוד בו, אבל ככל שהיא יכולה לתת לנו מועד יותר מאוחר, זה עדיף.

יריב לוין: שיהיה יום שלישי ב-10, שיהיה לא יודע מה, משהו שאפשר---

תמר כנפו: העיקר שזה יהיה ביום שלישי ולא ביום שני, כי באמת יש בעיה לפעמים שלא מוצאים את המתמחים, זה מאוחר.

תמר כנפו: ביום שני אחרי ישיבת סיעות, אחרי כל הסיפור, לפעמים זה ממש מרוץ להגיע ביום שני.

ארבל אסטרחן: הסעיף הבא הוא סעיף 6, שהוא מה שקבוע היום בסעיף 143, ההוראה של החצי שנה.

ארבל אסטרחן: כאשר הצעת חוק נופלת בקריאה טרומית או בקריאה ראשונה, אי אפשר להביא הצעה זהה במשך חצי שנה והנוסח הזה מבוסס על מה שקיים היום, והוא אומר ככה; 'אם החליטה הכנסת להסיר הצעת חוק מסדר היום בדיון המוקדם, או בקריאה הראשונה, קיבלה הצעה של ועדה להסיר הצעת חוק מסדר היום', הרי ועדה שההצעה עוברת אליה, אחרי טרום, יכולה להציע לכנסת להסיר אותה, 'או החליטה כי נושא הצעת חוק יידון בוועדה כהצעה לסדר יום', שזה גם משהו שקיים היום, ככוכבית, 'לא תתקיים דיון מוקדם בהצעת חוק זהה או דומה בעיקרה, לפני שעברו שישה חודשים מיום החלטת הכנסת'.

ארבל אסטרחן: אני מזכירה שאנחנו אמרנו, בסעיף 1 הכללי, שימי הפגרה יבואו במניין.

ארבל אסטרחן: היום כתוב שישה חודשים ושהפגרה לא תבוא במניין.

יריב לוין: לא, זה יכלול את הפגרה, זה יותר טוב.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת רוצים שהפגרה תבוא במניין.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת בפועל זה יכול להיות שמונה או תשעה---

יריב לוין: חצי שנה זה מספיק.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת הפגרה תיכלל.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת זה קיצור התקופה, הפגרה תבוא במניין וזה קיצור התקופה לעומת מה שקיים היום.

תמר כנפו: במיוחד לפגרת הקיץ, אז זה בכלל טוב.

ארבל אסטרחן: נכון, זה קיצור התקופה.

ארבל אסטרחן: היום זה יכול להיות שמונה-תשעה חודשים, פה זה יהיה שישה חודשים והפגרה נכללת.

יריב לוין: חצי שנה זה מספיק, חצי שנה זה כמו נצח בפוליטיקה.

לימור ברמן: לא, זה גם הגיע למצב שמישהו עכשיו העלה משהו והוא יכול להעלות אותו שוב רק באוקטובר-נובמבר בשנה הבאה, כי יש לך ארבעה חודשים---

רונית יעקבי חייקין: אלא אם יש שינוי נסיבות.

יריב לוין: בסדר, יש לנו הסכמה פה שזה יהיה שישה חודשים.

יריב לוין: הממשלה, יש לך התנגדות?

יריב לוין: אין.

יריב לוין: ממשיכים.

ארבל אסטרחן: זה הכלל.

ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ב) בא להגיד מה שקיים היום בכוכבית, בהחלטה, שאומרת שאם הוסרה הצעת חוק מסדר היום או הוחלט שהיא תידון בוועדה כהצעה לסדר, וההצעה שהוסרה היתה זהה או דומה בעיקרה להצעת חוק אחרת, שאושרה במועד מוקדם יותר, בדיון המוקדם או בקריאה הראשונה, לא יהיה בכך כדי למנוע את הדיון המוקדם בהצעת חוק נוספת, זהה או דומה בעיקרה, כל עוד לא התקיים הדיון בהצעת החוק שאושרה.

ארבל אסטרחן: אני אנסה להגיד את זה בשפה יותר ברורה.

ארבל אסטרחן: הצעת חוק אושרה בטרומית, אחרי חודש הצעת חוק זהה הוסרה, נפלה בטרומית.

ארבל אסטרחן: במצב הזה, שיש הצעה על סדר היום, חצי השנה לא יחול.

ארבל אסטרחן: זה לא ימנע להביא הצעה זהה.

יריב לוין: הצעה שלישית?

תמר כנפו: אבל את אומרת שכבר היתה הצבעה על אחת קיימת, אז מה?

ארבל אסטרחן: יש לנו שלוש הצעות זהות.

ארבל אסטרחן: אחת עברה לוועדה, אחת אחרי חודש הוסרה, ואז רוצים להביא שלישית.

ארבל אסטרחן: מה שכתוב כאן---

רונית יעקבי חייקין: אה, שהיא כאילו תוצמד לראשונה.

ארבל אסטרחן: זה קיים גם היום, העובדה שהשנייה נפלה, זה לא ימנע מלהביא את השלישית.

יריב לוין: לא הבנתי את הסיפא, 'כל עוד לא הסתיים הדיון בהצעת החוק שאושרה כאמור', זה לא ברור.

אייל ינון: כל עוד היא על סדר יומה של הכנסת.

אייל ינון: אם היא תתקבל בקריאה שנייה ושלישית.

אייל ינון: .. אז לא יהיה טעם בכלל בלהביא עוד הצעה.

יריב לוין: אני חושב שאפשר להוריד את הסיפא.

תמר כנפו: מה הטעם להביא עוד פעם הצעת חוק כשכבר יש אחת שהוצבעה?

תמר כנפו: זה קצת אבסורד.

לימור ברמן: כי חברי כנסת רוצים לקבל קרדיט.

תמר כנפו: כן, אבל עד כדי כך קרדיט?

תמר כנפו: זה קצת...

קריאה: לא, גם לפעמים היא עוברת בטרומית ואז חבר הכנסת לא מקדם אותה, הוא מקפיא אותה.

קריאה: לא מקדם אותה.

לימור ברמן: אבל אם הוא מקבל בעד, בוודאי שהוא אחרי זה אמר, אם זה ועדת שרים, הם גם רוצים בעד, ואז בתור חבר כנסת הוא מקבל נגד?

קריאה: אבל זאת עובדה.

לימור ברמן: זה גם קורה הפוך, זה יכול לקרות שחוק שחבר הכנסת אורון הציע וכרגע חבר כנסת אחר---

תמר כנפו: אנחנו לא מדברים קואליציה-אופוזיציה, אנחנו מדברים תקנון.

לימור ברמן: זה לא עניין של קואליציה-אופוזיציה.

לימור ברמן: אני אומרת לך מצב נורא פשוט, זה ברמה שלקחו לך חוק ופתאום את רואה שהוא עבר, אבל זה החוק שלך, את אומרת 'ממני העתיקו', את לא רוצה לקבל עליו את הקרדיט, את לא תרצי שהוא גם יעבור?

תמר כנפו: אבל הצעה אחת כבר בוועדה.

תמר כנפו: עד שאת תביאי כבר---

לימור ברמן: אבל היא לא חייבת לעבור את זה דרך הוועדה, היא יכולה לעבור ברמה של ישיבת קואליציה.

לימור ברמן: מה הבעיה?

תמר כנפו: לא הבנתי את הטיעון שלך.

רונית יעקבי חייקין: אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות פה סדר בכל הדברים האלה.

רונית יעקבי חייקין: אנחנו לא עושים סדר.

לימור ברמן: את רוצה שאני אתן לך דוגמה?

לימור ברמן: אני אתן לך דוגמה.

לימור ברמן: את זוכרת את באקה-ג'ת, נתנו לכולנו נגד, למג'אדלה נתנו בעד.

לימור ברמן: לכולנו נתנו בוועדת שרים נגד, איפה בסוף קיבלנו את הבעד?

לימור ברמן: בישיבת קואליציה, שם קיבלנו את הבעד.

תמר כנפו: אבל פה מצב שכבר היתה הצעה, כבר עברה לוועדה.

לימור ברמן: אבל גם פה עברו.

לימור ברמן: עברה, מג'אדלה קיבל בעד, הצליח להשיג משהו, כולנו חיכינו עם הצעות החוק שלנו, אנחנו כבר עברנו ועדת שרים, כמה פעמים, עם עררים ועם הכל.

לימור ברמן: אם אתם תסירו את מה שהוא אומר, לצורך העניין, נניח והיינו רוצים להעביר את זה---

רונית יעקבי חייקין: ---זניח.

לימור ברמן: נניח ואנחנו רוצים להעביר את זה שוב בוועדת שרים ומעולם לא העלינו את הצעות החוק האלה בוועדת שרים, אבל הן נמצאות, הסיעות הערביות, נמצאות, עברה הצעת חוק אחת, של מג'אדלה, הצעת החוק שלו עברה.

לימור ברמן: היא עלתה במליאה, הצביעו בעד.

לימור ברמן: שבוע אחרי זה אנחנו כולנו יכולים להעלות את הצעת החוק שלנו.

רונית יעקבי חייקין: בשביל מה?

לימור ברמן: את אומרת בשביל מה, ואני אומרת לך בשביל הקרדיט.

לימור ברמן: יש אנשים שעובדים על אותה הצעת חוק הרבה מאוד זמן וחברי כנסת אחרים באים, לוקחים, מעתיקים, מקדמים ומצליחים גם לקדם.

לימור ברמן: איפה הבעיה?

לימור ברמן: אני לא מבינה בכלל מה הבעיה בזה.

רונית יעקבי חייקין: אני לא אוהבת את זה שיש מיליון אותו דבר, אבל בסדר.

תמר כנפו: יש בעיה שיש הצעה בוועדה וצריך להביא עוד פעם הצעה.

סהר פינטו: אם יורשה לי שנייה, עם כל הכבוד לקרדיט, יש הרבה משמעות למי יוזם.

סהר פינטו: לדוגמה היועץ המשפטי לכנסת יוכל להציג את כל המקרים שבהם חבר כנסת, לדוגמה, הושעה מהכנסת, או דברים אחרים.

סהר פינטו: עכשיו יכול להיות מצב... ואז החוק שלו מת.

סהר פינטו: נגיד זה חוק בקריאה ראשונה ויש לו איזה מחיל, החוק מת.

לימור ברמן: עד שהוא חוזר.

סהר פינטו: אם וכאשר הוא יחזור.

סהר פינטו: יש מקרים שבהם הוא לא יכול.

לימור ברמן: אין כל כך הרבה מקרים שחבר כנסת מושעה מהכנסת.

סהר פינטו: זה קורה.

סהר פינטו: קרה לנו בכנסת הזאת, צחי הנגבי.

סהר פינטו: יכול להיות מצב, היפותטי, שבו הממשלה מוכנה להעביר חוק, כשמדובר ביוזם שהיא סומכת עליו ושהיא יודעת שהיא יכולה לדבר עליו והיא לא מוכנה שיעבור חוק זהה אות באות שחתום עליו יוזם אחר שהיא לא סומכת עליו.

סהר פינטו: יכול להיות?

לימור ברמן: בוודאי שיכול להיות.

סהר פינטו: ולכן אני לא חושב שיש איזה שהיא מקפצה שמאחר וועדת שרים לחקיקה העבירה חוק מסוים, שחתום עליו אדם מסוים, לכל מי שמציע הצעת חוק שזהה אות באות לאותו חוק, לקפוץ לשלב מתקדם יותר בחקיקה.

סהר פינטו: רוצה?

סהר פינטו: יתכבד ויגיש חוק זהה.

לימור ברמן: בסדר, אבל המצב הזה לא אמור למנוע מכל חבר כנסת לנסות, ומה שאתם מציעים פה ימנע מהם, אפילו לנסות להגיד, 'יש לי הצעת חוק זהה.

לימור ברמן: לא רציתי להצמיד, אני רוצה גם לדבר עליה, זו הצעת חוק שאני הצעתי בכנסות הקודמות ועכשיו גנבו לי אותה'.

לימור ברמן: אני לא מבינה איפה הבעיה.

סהר פינטו: את מדברת פה על הסעיף שלא מאפשר להגיש הצעת חוק זהה תוך חצי שנה?

סהר פינטו: או שאולי בכלל לא התייחסת לזה?

סהר פינטו: כי אז תצטרכי לשנות גם אותו.

לימור ברמן: לא, הצעת חוק פרטית שקיבלה בעד, הממשלה תמכה בה והיא עברה.

לימור ברמן: שבוע אחרי זה, ואת יודעת מה, תמי, אם אני לא טועה, היה משהו עם חבר הכנסת אורלב על הצעת חוק בתחילת הקדנציה הזאת.

לימור ברמן: שבוע אחרי זה העלו---

תמר כנפו: נכון, יש הרבה חוקים, היה חוק---

לימור ברמן: הצעת חוק שקיבלה תמיכה ושבוע אחרי זה הוא העלה את שלו, בדיוק אותה הצעת חוק, אותו דבר, העלה.

לימור ברמן: אז תשאלי למה?

לימור ברמן: למה הוא עשה את זה?

לימור ברמן: למה הם מצמידים את הצעות החוק שלהם להצעות חוק ממשלתיות זהות?

לימור ברמן: זה קיים.

לימור ברמן: אני לא מבינה איפה הבעיה.

מאיר נריה: להצעת חוק ממשלתית אפשר להצמיד, כי טכנית לא עברה הצעת חוק פרטית זהה לפני כן.

לימור ברמן: לכל הצעת חוק אפשר להצמיד, אבל זה לא העניין של ההצמדה.

מאיר נריה: סליחה, הצעת חוק פרטית שכבר עברה קריאה ראשונה?

מאיר נריה: אני לא חושב שאפשר להעלות עוד הצעת חוק כזו על נושא זהה.

קריאה: אפשר.

יריב לוין: אני לא כל כך מבין את הוויכוח ולא מבין כל כך למה הוא קשור.

רונית יעקבי חייקין: אני לא אוהבת שיש מיליון אותו דבר.

רונית יעקבי חייקין: טוב, בסדר, תתקדמו.

רונית יעקבי חייקין: אני ותמי השתכנענו.

תמר כנפו: לא, אני לא השתכנעתי.

תמר כנפו: ברגע שיש ---

יריב לוין: מה שלי לא ברור זה הסיפא, 'כל עוד לא הסתיים הדיון בהצעת החוק שאושרה כאמור'.

יריב לוין: האם צריך את הסיפא הזאת או לא?

תמר כנפו: כבר לא צריך.

תמר כנפו: אם הסתיים הדיון---

אייל ינון: אם הסתיים הדיון, אם זה חוק, אז זה לא רלוונטי.

תמר כנפו: זה כבר חוק, מה צריך להביא עוד אחת?

אייל ינון: ואם זה נפל בסוף, זה גם לא רלוונטי.

יריב לוין: אני אומר לכם עוד פעם, זו פסקה שצריך---

ארבל אסטרחן: זה סעיף קצת מסורבל, אני יודעת.

ארבל אסטרחן: אני ניסיתי לנסח אותו, אם תראו איך הוא היום בכוכבית, הוא עוד יותר קשה.

ארבל אסטרחן: אבל האמת שאני אראה אם אפשר להוריד את הסיפא.

אייל ינון: נראה אם אפשר לעשות אותו.

אייל ינון: .. ניתן אותו לקבוצת ביקורת של אנשים ברחוב.

יריב לוין: לא, צריך להוסיף פה משהו.

ארבל אסטרחן: כשמבינים מה הוא רוצה להגיד הוא לא כזה מסובך.

יריב לוין: אני אגיד לכם מה אפשר להגיד, אפשר להגיד שהוראת סעיף קטן (א) לא תחול במקום בו---

ארבל אסטרחן: זה אותו דבר, 'הוסרה הצעת חוק מסדר היום, או הוחלט שהיא תידון.

ארבל אסטרחן: .. והיתה הצעה זהה או דומה בעיקרה שאושרה קודם'.

יריב לוין: נכון, נקודה.

ארבל אסטרחן: זה אותו דבר.

יריב לוין: לא, אבל אז כל הסיפא, החלק הקשה פה הוא הסיפא, כל המשפטים האחרונים.

ארבל אסטרחן: צריך להגיד שזה לא יחול על ההצעה השנייה.

לימור ברמן: 'כל עוד לא הסתיים הדיון בהצעת החוק שאושרה כאמור', הכוונה היא ברמה של הדיון במה?

לימור ברמן: בקריאה ראשונה?

לימור ברמן: אם בכלל, אז למה אתם לא רושמים את זה?

לימור ברמן: כל עוד---

יריב לוין: לא, אני מציע להוריד את זה.

ארבל אסטרחן: בסדר, אפשר להגיד שסעיף קטן (א) לא יחול, אם... אבל כל היתר צריך להישאר.

ארבל אסטרחן: אם הוסרה הצעת חוק מסדר היום---

יריב לוין: עד המלה 'בקריאה הראשונה', נקודה.

יריב לוין: זה יהיה יותר מובן.

ארבל אסטרחן: בסדר.

ארבל אסטרחן: ואז מה שכתוב לנו גם היום ב-143, ש'יושב ראש הכנסת רשאי להחליט לבקשת יוזם הצעת החוק על קיצור התקופה', של השישה חודשים, 'אם מצא שחל בינתיים שינוי של ממש בנסיבות'.

יריב לוין: בסדר.

ארבל אסטרחן: 'קבע יושב ראש הכנסת שלא חל שינוי בנסיבות, רשאי יוזם הצעת החוק לערער על כך בתוך שבועיים בפני ועדת הכנסת שתדון בערעור באחת משלוש ישיבותיה הרגילות הראשונות'.

תמר כנפו: אפשר להגדיר מה זה שינוי נסיבות?

ארבל אסטרחן: לא.

אייל ינון: חבר הכנסת לוין, זה לגרוע מסמכויות ועדת הכנסת וזה לא דבר ששכיח לעשות אותו בתוך ועדת הכנסת.

אייל ינון: כל המנגנון המאוד מסורבל הזה נדרש?

אייל ינון: כלומר לא כדאי לגמור את זה אצל יושב ראש הכנסת לכאן או לכאן ונגמר?

אייל ינון: גם הערעור של חברי כנסת אחרים וגם הערעור של חבר הכנסת הזה.

אייל ינון: הרי שינוי של ממש בנסיבות זה עניין יחסית.

אייל ינון: ..

תמר כנפו: אבל מה זה שינוי נסיבות?

תמר כנפו: מה מוגדר בתור שינוי נסיבות?

רונית יעקבי חייקין: למשל החלטת חוק לשינוי.

רונית יעקבי חייקין: ..

רונית יעקבי חייקין: נניח שהוא היה מעלה את---

תמר כנפו: בשבוע שעבר נפל הנושא של תירוש על המס.

רונית יעקבי חייקין: שינוי הנסיבות זה כאילו שינוי בגישה של הממשלה, או משהו כזה.

אייל לוין: גם, אבל לא רק.

תמר כנפו: לא רק.

רונית יעקבי חייקין: זה שינוי נסיבות, לדעתי.

לימור ברמן: אז כל הצעות החוק הפרטיות יכולות לעלות?

רונית יעקבי חייקין: אם הממשלה היום נניח תומכת בהצעת חוק כל הסיפור של המים, הצעה שנפלה, הממשלה החליטה שהיא משנה את העמדה שלה, לדעתי זה שינוי נסיבות והיא יכולה לעבור דרך יושב ראש הכנסת והוא יאשר לה להניח את זה מחדש.

לימור ברמן: מה זה להניח?

לימור ברמן: היא כבר הניחה על שולחן הכנסת, אז עכשיו הוא ייתן לה---

תמר כנפו: היא הניחה, צריך לעשות לה את כל הקיצורים.

אייל ינון: לי נראה ש-(ד)(1) ו-(2), גם הערעור למצב שמתקבל וגם לערעור של מצב שלא התקבל.

יריב לוין: אני בעד.

ארבל אסטרחן: זה לא משהו שקורה הרבה בכל מקרה.

יריב לוין: כל הערעורים האלה הם סתם בזבוז זמן.

רונית יעקבי חייקין: להוריד את סעיף (ד)(1).

אייל ינון: גם (2).

ארבל אסטרחן: זאת אומרת כל הערעורים.

ארבל אסטרחן: גם אם יושב הראש קבע שלא חל שינוי ורוצים לערער, ואם הוא קבע שחל שינוי ואז כל חבר כנסת יכול לערער.

יריב לוין: אני מסכים, זה נראה לי מיותר.

תמר כנפו: הכל בידי יושב הראש?

תמר כנפו: לחבר כנסת אין אפשרות.

תמר כנפו: .. לא, זה נראה לי... לא נכון.

רונית יעקבי חייקין: תקשיבי, את באה לפה, הרי זו ועדה פוליטית גם ככה, נכון?

רונית יעקבי חייקין: אז אם יושב הראש החליט, אז כל זה לא יהיה.

תמר כנפו: אבל תן זכות לחבר כנסת כדי להבין מה זה שינוי נסיבות, למה לא---

אייל ינון: זה בסדר, בפני היושב ראש, יושב הראש חייב לנמק לו את ההחלטה בכל מקרה, זה לא קשור.

אייל ינון: לא צריך להגיש ערעור בשביל לקבל את ההנמקות של יושב הראש.

אייל ינון: יושב הראש חייב לנמק את ההחלטה שלו, ואגב ניתנו החלטות בסעיף הזה.

אייל ינון: מאז שאני כאן, אני זוכר כמה החלטות כאלה שהייתי מעורב בהן וניתנו הנמקות גם.

אייל ינון: לא הוגשו עליהן ערעורים, אבל ניתנו הנמקות.

אייל ינון: יצא מכתב מסודר עם ההנמקות.

רונית יעקבי חייקין: הרי היושב ראש בדרך כלל גם מעביר את זה ליועץ משפטי או משהו.

תמר כנפו: יש לפעמים שינויי נסיבות שלא תלויים ב...

תמר כנפו: את יודעת את זה.

יריב לוין: ברור.

יריב לוין: זה מקרה כל כך נדיר.

יריב לוין: תראו לייצר מסלול ערעור למקרה הנדיר שבו...

אייל ינון: ואחרי זה לתת מסלול לכל חבר כנסת אחר לערער על ההחלטה.

יריב לוין: זה מיותר.

ארבל אסטרחן: וזה נכון שהיושב ראש בדרך כלל מתייעץ עם הלשכה המשפטית בדברים האלה.

מאיר נריה: אם יהיה מקרה קצה, אפשר גם לתקן את התקנות.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אפשר להוריד את זה.

יריב לוין: זה ממש לא קריטי.

יריב לוין: כמה שנעשה את החיים יותר קצרים ופשוטים בהיבטים האלה, זה יותר טוב.

יריב לוין: אני מסכים.

סהר פינטו: התפלגה סיעה ונוצר רוב אחר בכנסת.

סהר פינטו: זה שינוי נסיבות שהוא לא משפטי.

סהר פינטו: זה שינוי נסיבות פוליטי.

אייל ינון: שתבינו, גם מהניסיון אני יכול לומר לכם, היושב ראש איננו כבול לשינוי נסיבות משפטי, הוא גם בפועל לוקח בחשבון גם דברים אחרים.

אייל ינון: לכן זה לא הבעיה.

ארבל אסטרחן: הוא לא אמור לקחת שום שיקול, רק את זהות מי שמבקש, או משהו כזה, אבל יש לו שיקול דעת רחב.

ארבל אסטרחן: כתוב 'שינוי של ממש בנסיבות'.

לימור ברמן: מה שסהר מתכוון להגיד זה שאם אנחנו נשאיר את זה רק בידי יושב הראש, יושב הראש יוכל לקחת בחשבון בעיקר את מה שהמחלקה המשפטית אומרת, אבל אם זה יגיע לערעור בוועדת הכנסת, אז יש סיכוי שזה יעבור למרות שיושב הראש אמר לא.

רונית יעקבי חייקין: מה פתאום.

לימור ברמן: זה מה שסהר אמר.

סהר פינטו: לא, זה אומר שהשיקולים הם שיקולים אחרים.

לימור ברמן: נכון, ואם יש משהו, אז זה לא יעבור.

יריב לוין: תאמינו לי, זה ממש לא קריטי.

יריב לוין: אפשר לבטל את זה, אפשר להשאיר את זה.

יריב לוין: בין כה וכה השימוש בזה הוא אפסי.

יריב לוין: בעיניי, מאחר שלא משתמשים בזה, עדיף שזה יירד ויהיה יותר פשוט.

ארבל אסטרחן: סעיף 7 מדבר על סדרי הדיון המוקדם.

ארבל אסטרחן: 'יוזם הצעת החוק, או חבר כנסת אחר שהוא הסמיכו לכך, ינמק את הצעת החוק לפי הוראות אלה, לפי העניין'.

ארבל אסטרחן: תיכף תראו למה זה לפי העניין, כי יש כל מיני סוגים של הצעות חוק, מוצמדת, עם הסכמת ממשלה, לא הסכמת ממשלה וכולי.

ארבל אסטרחן: '(1) במסגרת זמן שלא תעלה על עשר דקות'.

ארבל אסטרחן: זה הכלל.

ארבל אסטרחן: 'לגבי הצעת חוק מוצמדת', שהגדרנו אותה מקודם, 'במסגרת זמן שלא תעלה על שלוש דקות.

ארבל אסטרחן: הנמקת הצעת החוק המוצמדת תהיה מיד לאחר הנמקת הצעת החוק המקורית, ולפני ההצבעה עליה'.

ארבל אסטרחן: ואני מזכירה שבסעיף של ההצמדה, אמרנו שחבר כנסת יכול לחזור בו מבקשת ההצמדה, ובלבד שהוא טרם נימק.

ארבל אסטרחן: אז פה מובהר מתי ההנמקה.

ארבל אסטרחן: זה רגיל, ההנמקה, ואז יש לנו את מה שהיום קבוע בכוכבית, 'אם הממשלה הודיעה על הסכמתה להצעת החוק, או שאין בדעתה לנקוט עמדה ביחס אליה, וחבר הכנסת נימק אותה מהמקום המיועד לכך באולם המליאה, במסגרת זמן שלא תעלה על דקה אחת'.

מאיר נריה: זה לא עברית.

ארבל אסטרחן: למה זה לא עברית?

ארבל אסטרחן: ינמק את הצעת החוק---

מאיר נריה: חבר הכנסת נימק אותה מהמקום המיועד לכך באולם המליאה, במסגרת זמן שלא תעלה על דקה אחת.

ארבל אסטרחן: צריך לקרוא את זה ביחד עם הראש.

ארבל אסטרחן: ינמק לפי הוראות אלה: אם הממשלה הודיעה על הסכמתה וחבר הכנסת נימק אותה מהמקום, 'במסגרת זמן שלא תעלה על דקה אחת'.

ארבל אסטרחן: יש ראש לסעיף.

ארבל אסטרחן: 'התקיימו הוראות אלה, לא תבוא הצעת החוק במניין ההצעות', זה לא יבוא במכסה.

ארבל אסטרחן: 'הוראות פסקה זו יחולו גם לעניין הצעת חוק מוצמדת להצעת החוק כאמור'.

תמר כנפו: גם המוצמדת היא מהמקום?

תמר כנפו: כי לפני שבועיים או שלושה היה בדיוק שחבר הכנסת זבולון אורלב נימק מהמקום והמוצמדת שלו עלה על ה---

רונית יעקבי חייקין: אם הוא רוצה להשתמש במכסה שלה, אז הוא יעלה לדבר שלוש דקות.

תמר כנפו: זה נראה קצת אבסורד, אם היוזם העיקרי מדבר דקה והמוצמד שלוש דקות.

יריב לוין: לא הגיוני.

לימור ברמן: אז קודם כל יכולת לתת לו מכסה.

לימור ברמן: זה קיים.

תמר כנפו: תעזבי, לא נסתכל על המכסה.

לימור ברמן: בסדר, אז את שמה אותם בצד, אז עכשיו יש לי שאלה שכן קשורה לעניין של המכסה.

לימור ברמן: מבחינת העניין של המוצמדות, האם קיימת אפשרות שמי שרוצה לתת מכסה למוצמדת שיוכל לדבר עשר דקות יכול לעשות את זה?

לימור ברמן: הרי אם הממשלה תומכת---

ארבל אסטרחן: כיום לא, יש את השלוש דקות.

לימור ברמן: השאלה אם אפשר לשקול את זה.

ארבל אסטרחן: את מדברת בכלל על (2), על שלוש דקות, בלי קשר לעמדה, גם אם הממשלה מתנגדת.

לימור ברמן: כן, כרגע על העניין הזה, של השלוש דקות.

ארבל אסטרחן: גם היום אני חושבת שזה שלוש דקות.

סהר פינטו: אני ארחיב את השאלה, זה מתקשר למה שאמרתי לך מקודם.

ארבל אסטרחן: אבל היום השלוש דקות יורדות מהמכסה.

לימור ברמן: לא.

ארבל אסטרחן: לא מהמכסה השבועית, אבל מהמכסה הכוללת.

תמר כנפו: כן, מהמכסה השנתית היא יורדת, מהמכסה השבועית היא לא יורדת.

יריב לוין: פרופסור למתמטיקה צריך להיות.

סהר פינטו: כן.

סהר פינטו: הבעיה זה מי שולט בהצעת החוק.

סהר פינטו: אמרתי לך מקודם, מפילים לך את זה לחצי שנה, אין לך שליטה על זה, אם זו הצעת חוק שדומה למישהו אחר.

סהר פינטו: אפילו אתה היוזם העיקרי ומישהו העתיק והיה יותר זריז ממך.

ארבל אסטרחן: לכן מאפשרים לך להצמיד.

סהר פינטו: אמרת, יש לך שליטה כי אתה יכול להצמיד.

סהר פינטו: יש פה שתי בעיות.

סהר פינטו: אחת, שהשליטה שלי מצטמצמת אל"ף ברמת ההצגה, לפעמים גם אם זה במקור שלי, לשלוש דקות.

סהר פינטו: זה מה שלימור העלתה פה.

סהר פינטו: והעניין השני זה שאם הוא עלה ראשון, אבל זה שהעתיק ממני היה יותר זריז ממני לעלות לוועדת שרים, מנמק, ובסוף עשר הדקות הוא אומר 'אני הופך אותה להצעה לסדר'.

סהר פינטו: ואז אני עולה שנית, כבר אין לי אפשרות לדרוש שיצביעו, זה או שאני הופך את זה להצעה לסדר או שאני מושך את זה.

סהר פינטו: כי ברגע שהוא משך, זה כאילו נפל ואז במשך חצי שנה אי אפשר ואז לא נותנים לך להעלות את זה להצבעה.

מאיר פרוש: אבל אם עוד לא נימקת, אתה יכול לא להצמיד את זה.

סהר פינטו: זה לא משנה, כך או כך זה נפל לך לחצי שנה.

סהר פינטו: ברגע שהוא הפך את זה להצעה לסדר.

מאיר נריה: אבל אם אתה חוזר בך מההצמדה, אז החוק שלו... אה, ואז חצי שנה אתה לא יכול להעלות את זה.

תמר כנפו: בכל ההצמדות, אתה רואה מה קרה ל...

לימור ברמן: ואז גם עם העניין של ההצמדה, יש לו רק שלוש דקות לדבר.

לימור ברמן: גם אם הוא אמר, אוקי, אני מוכן להפוך את זה להצעה לסדר.

ארבל אסטרחן: נכון, אם הוא הפך להצעה לסדר, חצי שנה חל עליך.

רונית יעקבי חייקין: לי קרה עם אופיר פינס---

מאיר יעקבי: אז צריך לשנות את זה.

ארבל אסטרחן: אוקי, אז זה הסעיף שדיברנו עליו עכשיו, סעיף 6, מתי חלה חצי שנה.

ארבל אסטרחן: עכשיו הרי כתוב שאם הכנסת החליטה להסיר, או אם החליטה שנושא הצעת החוק יידון בוועדה כהצעה לסדר.

ארבל אסטרחן: השאלה אם רוצים שגם הסיטואציה הזאת תביא לחצי שנה.

ארבל אסטרחן: אבל אז עלול להיות מצב שאותו חבר כנסת יהפוך את זה לסדר ואחרי חודש יבקש להעלות את הצעת החוק.

רונית יעקבי חייקין: נכון לכרגע הצעת החוק הופכת להיות הצעה לסדר ומבחינת הכנסת, נכון לכרגע, הצעת החוק נפלה.

מאיר נריה: אבל אני מדבר כשבאותו יום רביעי יש שתי הצעות על השולחן.

מאיר נריה: כשיש שתי הצעות על הדוכן, בראשון הפכתי את ההצעה שלי להצעה לסדר.

מאיר נריה: אני לא מדבר על מישהו שנזכר שבוע אחרי, שבועיים אחרי, זו בעיה שלו לצורך העניין.

מאיר נריה: מישהו שפעל כדין, הצמיד---

ארבל אסטרחן: נראה לי שאתה מדבר כרגע, בסעיפים (ד) ו-(ה), הכנסת תחליט כל דבר---

מאיר נריה: נכון.

מאיר נריה: יכול להיות שההצעה המקורית היא ש---

רונית יעקבי חייקין: ---חבר'ה, כשהצעת חוק עולה, היא עולה כהצעת חוק, והסבירה לי ארבל, לפי שאנחנו הופכים אותה להצעה לסדר, זה לא אומר שום דבר.

סהר פינטו: אבל ההצעה לסדר עוברת.

ארבל אסטרחן: היא עוברת כהצעה לסדר והחוק הוסר.

סהר פינטו: בדיוק, אבל אין חוק שנפל.

סהר פינטו: לא הצביעו.

תמר כנפו: החוק הוסר, אבל לא צריך חצי שנה.

ארבל אסטרחן: בוודאי שהצביעו.

תמר כנפו: כן, אבל לא צריך חצי שנה.

תמר כנפו: אם היא עברה---

סהר פינטו: הפכו אותה להצעה לסדר והצביעו עליה בעד---

יריב לוין: רבותיי, הבעיה נמצאת רק במקום אחד.

יריב לוין: על פניו אני לא רואה שום סיבה לא לבטל את הקביעה הזאת, שכשזה עבר להצעה לסדר אז חלות השש שנים, מלבד חיסרון אחד שצריך לקחת אותו בחשבון בהסתכלות, שאז עלול להיות מצב שהממשלה לא תרצה לאשר מעבר להצעות לסדר, כי היא תגיד 'אני רוצה להפיל את זה, כדי שאי אפשר יהיה להעלות את זה פעם נוספת במשך חצי שנה', ואז האופציה שיש בכל זאת לחברי כנסת, שהתנגדו להצעת חוק שלו, להעביר אותה לאיזה שהוא מסלול של דיון, תיחסם בדרך הזאת.

אייל ינון: אני חושב שזה חיסרון משמעותי.

יריב לוין: בוודאי, לכן אני אומר, זה מה שעומד פה על המאזניים.

סהר פינטו: לא, אני מדבר רק על מי שהצמיד, אני לא מדבר על כך שמה שהפך להצעה לסדר לא יחול עליו חצי שנה.

סהר פינטו: זה לא בסעיף הקודם.

סהר פינטו: אני מדבר על סיטואציה שבה אתה כתבת חוק, אני העתקתי אותה ממך והייתי יותר זריז ממך להגיש אותה לוועדת שרים.

סהר פינטו: עכשיו הגיע יום רביעי, אני מעלה את זה בעשר דקות.

סהר פינטו: אתה, שכתבת את הצעת החוק, אתה מצמיד אליי.

סהר פינטו: קודם כל קיבלת רק שלוש דקות, אני עשר דקות.

סהר פינטו: עכשיו אני עליתי, הסברתי את הצעת החוק, ובסוף הדברים שלי אמרתי, 'אני הופך את ההצעה שלי להצעה לסדר'.

סהר פינטו: באותו רגע גם שלך נפלה, בלי שניתנה לך הזדמנות בכלל לקיים הצבעה על זה.

סהר פינטו: עכשיו זו הצעה שלך במקור.

לימור ברמן: ואתה רוצה שיצביעו עליה כהצעת חוק.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: ברגע שמאפשרים את---

סהר פינטו: למעשה בקטע הזה אם מישהו רוצה, הוא יכול להפיל את כל ההצעות, כי כל הצעה שתונח הוא יעתיק.

סהר פינטו: לצורך העניין, במצב ההיפותטי, חבר כנסת שירצה, יכול להפיל כל הצעה.

ארבל אסטרחן: תהיה לו מכסה כל יום רביעי להעלות הצעות?

סהר פינטו: אם תהיה לו מכסה, הוא יכול להעלות את זה כל שבוע, יש חברי כנסת שמ---

יריב לוין: מה הפתרון?

סהר פינטו: יש פתרון פשוט.

סהר פינטו: אפשרות אחת זה לא להחיל את זה באופן ספציפי על מי שמצמיד.

סהר פינטו: האפשרות היותר פשוטה, לדעתי, זה הרי טכני, כי כאילו הראשון הפך את זה להצעה לסדר ואז השני כבר כאילו בחצי השנה, כי חצי שנה כבר התחילה, אז במקרה כזה קודם כל יצביעו על המוצמד, יצביעו קודם כל על מי שרוצה להצביע.

תמר כנפו: בתור מה, בתור הצעה לסדר, או בתור הצעת חוק?

ארבל אסטרחן: בסעיף (ה), נגיע לזה תיכף בסעיף (ה) לגבי מה קורה---

תמר כנפו: אבל אז הוא נופל ממילא, כי כשזה ככה, זה סימן שהממשלה נגד.

סהר פינטו: הוא סבור שהוא יצליח להשיג רוב, שהשני סבור שהוא לא יצליח להשיג רוב.

סהר פינטו: מה לעשות, היתה הצעת חוק של חברת הכנסת חנין זועבי, עם מציעים נוספים, שהממשלה לא קבעה עמדה לגביה.

סהר פינטו: אם חברת הכנסת חנין זועבי היתה מעלה אותה, היא לא היתה עוברת, כי זה היה בסיטואציה ובשבוע מסוים, ואם משה היה מעלה בדיוק את אותה הצעה, יכול להיות שהיא היתה עוברת.

סהר פינטו: יש מצבים כאלה.

מאיר נריה: אבל אם המוצמד נופל, אז החוק המקורי לא יכול לעבור.

מאיר נריה: זה לא משחקים, להיפך, זה למנוע את המשחקים.

מאיר נריה: זה למנוע את המצב הזה.

יריב לוין: זה דווקא נכון.

מאיר נריה: זה למנוע את המצב הזה שבו מישהו גונב לך את ההצעה והוא גם שולט לך בהצעה.

מאיר נריה: זה גם סוגר אותך לחצי שנה עכשיו.

רונית יעקבי חייקין: אפשר לתת לו אופציה.

רונית יעקבי חייקין: אם הראשון הופך להצעה לסדר, לתת לשני אפשרות, על חשבון מכסה, ולא כהצמדה.

מאיר נריה: זה לא משנה.

מאיר נריה: ברגע שהוא הפך אותה---

ארבל אסטרחן: ואם אין לו מכסה לאותו שבוע?

ארבל אסטרחן: כבר מאוחר מדי.

תמר כנפו: מה זה משנה?

תמר כנפו: הוא כבר בתהליך.

סהר פינטו: זה גם לא תיאורטי, זה קרה לנו.

סהר פינטו: זה קרה עם הצעה לא מזמן.

ארבל אסטרחן: בסדר, עד היום כל הנושא של הפיכת הצעת חוק להצעה לסדר לא היה מוסדר בתקנון.

ארבל אסטרחן: עכשיו הוספנו את זה בסעיפים (ד) ו-(ה) של הסעיף שבו אנחנו נמצאים, תיכף נגיע לזה, ושם יש את ההסדרה של מה קרה אם הראשון הופך להצעה לסדר ויש הצעה מוצמדת לזה.

סהר פינטו: אז שם צריך להסדיר את זה, לאפשר למוצמד הצבעה בפני עצמה.

סהר פינטו: זאת בעצם הנקודה.

יריב לוין: יש בזה היגיון.

ארבל אסטרחן: נגיע לזה תיכף.

ארבל אסטרחן: בכל מקרה, מבחינת הזמנים זה סגור?

ארבל אסטרחן: עשר דקות, שלוש דקות למוצמד ודקה אם הממשלה---

סהר פינטו: אבל לאפשר לתת---

ארבל אסטרחן: אז שלא יבקש הצמדה, אם יש לו מכסה.

לימור ברמן: מה שקורה זה הדבר הבא; עולות הצעות חוק לנשיאות, רוצים לאשר אותן בנשיאות לפני שהן עולות ביום רביעי.

לימור ברמן: ברמה של מה שמאושר כהצמדה זה אומר שזה דומה או זהה, המחלקה המשפטית מאשרת שזה דומה או זהה להצעת חוק שעברה באמת את אישור הנשיאות שתעלה באותו השבוע.

לימור ברמן: נכון, עד עכשיו מה שאמרתי מדויק?

קריאה: כן.

לימור ברמן: מה שאנחנו מבקשים זה שבמצב שאושרה הצמדה, ולנו יש מכסה, שאנחנו יכולים לתת לאותו חבר כנסת לעלות ולדבר עשר דקות.

ארבל אסטרחן: ההצמדה היא במכסה.

ארבל אסטרחן: גם היום ההצמדה היא במכסה.

לימור ברמן: מכסה שבועית.

לימור ברמן: באותו שבוע יש לי מכסה בשביל זה.

סהר פינטו: ואת אומרת, אין לו מלכתחילה מכסה, אבל מלכתחילה אני צריך לתת לו עד הנשיאות, עד 12.

לימור ברמן: זו הצעת חוק שלא היתה בוועדת שרים ואני לא יודעת שהיא עולה, חבר הכנסת לא יודע שהיא עולה.

לימור ברמן: לי יש אלף הצעות חוק של קדימה, אני לא יכולה לדעת בדיוק איזה הצעת חוק יש סיכוי שחבר כנסת שלי, אם הוא יצמיד...

לימור ברמן: הוא לא יצמיד, אם אני אתן לו מכסה, אז היא תעלה בנפרד.

ארבל אסטרחן: במסגרת המכסה השבועית.

לימור ברמן: במסגרת מכסה שבועית, לא כללית, שאם יש לי, שאני יכולה לתת לחבר הכנסת.

רונית יעקבי חייקין: את צודקת אבל זה לא פייר כלפי הבן אדם שמדבר דקה מהמקום, ואז---

לימור ברמן: אין בעיה, שייתנו לו מכסה.

ארבל אסטרחן: היא לא מדברת כרגע על המקום, קודם היא מדברת על---

תמר כנפו: היא מדברת על ההצמדה, של עשר דקות.

לימור ברמן: שזה בעצם לתת לו להעלות את הצעת החוק שלו.

ארבל אסטרחן: זה מה שקיים היום.

יריב לוין: רבותיי, אני רוצה להציע הצעת פשרה, מתוך הראייה שלי שהתקנון צריך להיות פשוט וברור ולא דוקטורט.

יריב לוין: בואו אנחנו נקבע כלל שהמוצמד מקבל זמן שווה לשני וגמרנו, ואז אם השני דיבר עשר דקות, אז למוצמד יהיו עשר דקות, אם השני דיבר דקה מהמקום, למוצמד תהיה דקה מהמקום וגמרנו את הסיפור.

רונית יעקבי חייקין: אז אתה את יום רביעי, חבל על הזמן.

קריאה: לפעמים יש שישה מוצמדים.

מאיר נריה: כל הרעיון בהצמדה זה לקצר את הדיון.

תמר כנפו: כל הרעיון של ההצמדה זה דומה שהוא עולה טרמפ על מישהו.

מאיר נריה: תעשה עשר דקות פחות מספר המוצמדים.

תמר כנפו: הוא עולה טרמפ, אז אני לא חושבת שלתת---

רונית יעקבי חייקין: זה מאריך את סדר היום.

יריב לוין: אבל אז צריך להתכנס חזרה למצב הקיים, כי אחרת לייצר מצב שבו בעיקרון יש את סדר הזמנים הזה אבל יכולים לבקש, לעשות עשר דקות---

סהר פינטו: אבל גם היום זה קיים הרי.

סהר פינטו: היום בפרקטיקה, גם אם הממשלה נתנה לך בעד, אתה יכול להגיד 'אני לוקח מכסה', ואז כן לדבר עשר דקות.

ארבל אסטרחן: להוסיף את זה לסדר היום על המכסה שלך?

סהר פינטו: זה קיים היום.

סהר פינטו: כל מה שצריך להוסיף פה, זה לא כזה מסובך, זה להוסיף ארבע או משהו כזה.

סהר פינטו: אם יש מכסה סיעתית ונותנים מכסה, אז ינמק במסגרת הזו.

רונית יעקבי חייקין: אז אם נניח לחוק המים היו 400 ...

רונית יעקבי חייקין: היו לך עוד 40 דקות דיון.

לימור ברמן: אם היה לסיעות שלהם לתת לכל אחד מכסה, אז כן.

רונית יעקבי חייקין: זה טירוף.

לימור ברמן: למה?

לימור ברמן: הטירוף הזה קורה לך גם היום כשנותנים בעדים.

יריב לוין: אז יוצא מצב שהמוצמד ידבר עשר דקות---

לימור ברמן: ---במקום שזה ייגמר בחמש דקות, זה נגמר כל הצעת חוק בחצי שעה וזה קורה, מה הבעיה?

יריב לוין: זה לא הגיוני.

סהר פינטו: זו בעיה אחרת.

סהר פינטו: אלה שתי בעיות שצריך לטפל בהן.

יריב לוין: אני אומר עוד פעם, אם אנחנו נלך לגישה שבה אם שניהם נוהגים בהם גישה שווה, אז מה החשש, שפעם בלא יודע מה יהיה לנו חמש הצעות---

רונית יעקבי חייקין: לא, זה לא פעם ב-.

יריב לוין: כמה הצמדות?

יריב לוין: מוצמד אחד.

יריב לוין: כמה פעמים יש שמצמידים חמש הצעות?

יריב לוין: מה?

מאיר נריה: אם זה ייתן עשר דקות, יהיו יותר.

לימור ברמן: זה ממש לא נכון.

לימור ברמן: חברי כנסת רוצים לשמור להם את ההצעות החוק, הם יודעים כשזסה עומד ליפול, ממש לא נכון.

מאיר נריה: אני מכיר סיעות שהגישו הסתייגות להחלת דין רציפות רק כדי לדבר חמש דקות.

לימור ברמן: בסדר, זה לגיטימי, זה משהו אחר.

לימור ברמן: זה כלי לבוא לדבר, זה לא מפיל להם הצעת חוק.

לימור ברמן: אתה מערבב בין שני דברים.

מאיר נריה: נו ופה זה בחינם, זה לא על חשבון מכסה.

מאיר נריה: לקבל עשר דקות לדבר לא על חשבון מכסה?

לימור ברמן: זה כן על חשבון מכסה.

תמר כנפו: אבל את שוכחת שאחר כך, אם יש התנגדות, הוא עולה עוד פעם וזה עוד חמש דקות.

לימור ברמן: לא.

תמר כנפו: כן, כן.

לימור ברמן: אבל זה מה שאני מציעה, אני מציעה רק את העשר דקות, אני לא מבקשת עוד חמש דקות.

תמר כנפו: למה, להיפך, את צריכה את זמן התגובה, כדי שהוא יוכל לתת תגובה לתשובת השר.

תמר כנפו: בטח.

תמר כנפו: התגובה לתשובת השר היא יותר חיונית מעשר הדקות בהתחלה.

תמר כנפו: כך הוא עונה לשר, כשהוא עונה לו.

רונית יעקבי חייקין: ואיזה פור יהיה לזה שביקש באותו שבוע מכסה, אם כל פעם נדבק לו מישהו?

רונית יעקבי חייקין: זה לא פייר.

לימור ברמן: את חושבת שבגלל עשר הדקות לא יידבק לו מישהו?

רונית יעקבי חייקין: לא, אני אתן לך דוגמה של שעון קיץ נניח.

רונית יעקבי חייקין: לי יש הצעה של שעון קיץ, לרונית תירוש יש הצעה של שעון קיץ, לדליה איציק של הצעה של שעון קיץ.

רונית יעקבי חייקין: יבואו ידברו שעה וחצי---

לימור ברמן: אל תדאגי, אף אחת מהם לא יוצמד, מבטיחה לך.

לימור ברמן: אף אחד לא יכול להיות מוצמד ואף אחד מהם לא יוצמד לשלך.

לימור ברמן: את זה אני מבטיחה לך.

רונית יעקבי חייקין: נתתי לכם דוגמה שאתם לוקחים משהו ואתם הופכים אותו לככה.

לימור ברמן: אבל בכל מקרה הוא יהפוך להיות ככה.

אייל ינון: בכל מקרה זה הופך להיות ככה, זה דיון.

אייל ינון: ..

תמר כנפו: לא, הוא יהפוך עוד, כי אחר כך, חמש דקות אחרי התשובה זה בכלל.

אייל ינון: אם היום זה ככה, מה יהיה אם תתני עשר דקות?

לימור ברמן: זה על חשבון מכסה.

לימור ברמן: אז אם זה לא יהיה על זה, זה יהיה על הצעות חוק אחרות.

רונית יעקבי חייקין: תארי לעצמך שיש לך בשבוע חמש מכסות---

לימור ברמן: רונית, זה לא קורה היום.

רונית יעקבי חייקין: יש לך באותו שבוע עוד שלוש הצמדות, אז יש לך כאילו שמונה מכסות.

סהר פינטו: זה לא בנוסף.

לימור ברמן: לא בנוסף.

לימור ברמן: אם יש לי מכסה, מהמכסה של הצעות החוק שאני יכולה להעלות באותו שבוע.

סהר פינטו: זו אותה מסגרת זמן.

רונית יעקבי חייקין: אני חושבת שצריך להיות פור לזה שהביא את זה לוועדת השרים לחקיקה ראשון.

אייל ינון: לימור, נדמה לי שככה עשינו גם בכנסת---

לימור ברמן: לא, לא, לא.

לימור ברמן: זה אני מבטיחה לך שלא.

אייל ינון: לא, את מה שאתה מדבר.

סהר פינטו: ---עשיתם, לגבי ה-3 זה קיים.

סהר פינטו: אם הממשלה הודיעה שהיא מסכימה, הוא לא חייב לנמק למה.

סהר פינטו: זה לא מוזכר פה, אבל זה מה שקורה היום בפרקטיקה.

ארבל אסטרחן: לא, כתוב, 'וחבר כנסת נימק אותה', הוא גם יכול לא לנמק אותה מהמקום במשך דקה.

ארבל אסטרחן: גם אם הממשלה מסכימה, הוא יכול להעלות שיהיה לו עשר דקות.

ארבל אסטרחן: זה ברור.

קריאה: אלה תנאים כדי בעצם לקבל את ההקלות.

ארבל אסטרחן: נכון.

לימור ברמן: זה מה שאנחנו נותנים להם.

לימור ברמן: בגלל העניין שהיום אני יכולה---

אייל ינון: ואז אנחנו אומרים שזה על חשבון מכסה.

לימור ברמן: זה בא על חשבון מכסה וזו המכסה שלי.

לימור ברמן: עכשיו אם אני רוצה להעלות איקס הצעות חוק בשבוע, זה החשבון שאני עושה, אם אני רוצה לעשות איקס פחות אחד בשביל לתת את המכסה להצמדה, כי נניח זו הצעת חוק ממש חשובה.

לימור ברמן: אבל זה חשבון שאני עושה בתוך הסיעה, מה זה משנה, זה אותן שבע הצעות חוק.

לימור ברמן: מה זה משנה?

לימור ברמן: נתנו לי בעדים, רק בעדים, יש לי מספיק מכסה, אני אתן לכל חברי הכנסת שלי לדבר עשר דקות.

רונית יעקבי חייקין: אם יש לך בעדים, זה בסדר, אבל בהצמדה זה לא פייר כלפי זה שנימק ראשון.

רונית יעקבי חייקין: הוא לקח כאילו את הבכורה ואת עולה לו על זה.

לימור ברמן: אם את מדברת על לא פייר, אז את הבכורה לוקחים גם לאלה שהעתיקו מאותם אנשים ש---

תמר כנפו: בסדר, אנחנו חוזרים לבעיה של העתקות.

לימור ברמן: אבל מה הקשר?

לימור ברמן: זה לא מאריך לכם את היום.

לימור ברמן: חקיקה היום מסתיימת עד אחת וחצי-שתיים בצהריים, זה לא מאריך.

לימור ברמן: בעוד חצי שעה- שעה מקסימום וכמה הצמדות יש?

לימור ברמן: בשבוע שעבר היתה הצמדה אחת, שבוע לפני כן כמה הצמדות יש?

לימור ברמן: באקה אל גרבייה של שישה חוקים שמוצמדים אחד לשני יש פעם ב-.

תמר כנפו: למה?

תמר כנפו: תיקחי למשל את המים.

תמר כנפו: תיקחי את תאגידי המים---

לימור ברמן: כן, תיתני לי דוגמה את המים, אפילו הצמדה אחת לא היתה בשבוע שעבר.

תמר כנפו: תראי כמה הצעות יש לסדר היום.

לימור ברמן: אבל הן לא דומות ולא זהות.

לימור ברמן: אחת עלתה בשבוע שעבר על סדר היום.

תמר כנפו: כי אחרים לא רצו לשים אותן.

לימור ברמן: מעולה, אז מה שאתן אומרות לגבי העניין של הזהה או דומה לא נכון.

לימור ברמן: אנשים יתאפקו ולא יעלו את הצעות החוק שלהם.

לימור ברמן: אני לא מבינה למה אי אפשר לתת להם את המכסה, זו המכסה השבועית שלנו, מה זה משנה?

לימור ברמן: והיום אני נלחמת על זה ומחר, תאמיני לי, את תגידי תודה שיש לך את האפשרות הזאת.

לימור ברמן: ויכול להיות שאני בכלל לא אשתמש בזה.

תמר כנפו: תאמיני לי ששלוש דקות ואחר כך עוד חמש דקות, זה בדיוק את מגיעה לעשר דקות.

תמר כנפו: גם ככה זה.

תמר כנפו: ..

יריב לוין: מה רוצים לעשות עם זה?

יריב לוין: אני אומר לכם עוד פעם, מה שאותי מטריד זה לא אם זה יהיה שלוש, חמש או עשר, אלא זה שההסדר יהיה הסדר פשוט, אחיד, ולא לכל מקרה ספציפי לגופו תהיה המצאה חדשה שצריך להיות פרופסור כדי להבין אותה .

יריב לוין: זה הכל.

יריב לוין: זה הדבר המהותי.

יריב לוין: לא אכפת לי לבוא ולהגיד שמי שמוצמד אז יהיו לו חמש דקות, ובזה לגמור את העניין.

יריב לוין: זה לא נראה לי משנה כל כך, אני אגיד לכם את האמת, כל המדידה בכלל של הנאומים בזמן, מי שמסוגל לשאת נאום כמו שצריך בשתי דקות, יכול לעשות את זה, ומי שנואם עשר דקות, אז הוא נואם ואף אחד ממילא לא מקשיב.

יריב לוין: מה זה נותן בכלל?

יריב לוין: אני אומר לכם את האמת, זה נראה לי שולי לגמרי.

יריב לוין: אז יכול להיות שצריך לבוא ולהגיד שיהיה לו חמש דקות במקום שלוש.

יריב לוין: אם זה פותר איזה שהיא בעיה.

יריב לוין: זה נראה לי לגמרי שולי.

יריב לוין: מה שנראה לי, אני לפחות הייתי עושה, לו דעתי היתה נשמעת, הייתי קובע שאם הנימוק מהמקום בדקה, אז זה חל גם על המוצמד.

יריב לוין: זה נראה לי הגיוני לגמרי.

לימור ברמן: בסדר גמור, עם זה אין לי בעיה.

יריב לוין: זה נראה לי הגיוני.

יריב לוין: ואז ניתן למוצמד חמש דקות במידה והנואם נואם מהדוכן בעשר דקות.

יריב לוין: וזהו.

יריב לוין: אני חושב שזה פותר את הבעיה.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת לשנות את 2 אתה מציע.

תמר כנפו: לא, מי שמנמק בדקה, המוצמד, לא יכול לעלות---

יריב לוין: מי שנימק בדקה, המוצמד מנמק אותו דבר.

יריב לוין: ומי שמנמק מהדוכן בעשר דקות, למוצמד יש חמש דקות.

יריב לוין: וזהו.

רונית יעקבי חייקין: תשאיר שלוש, למה אתה משנה?

יריב לוין: כי אני אתן עוד שתי דקות כדי ללכת עם הקו של לימור שאומרת 'תן לי אפשרות במצבים שאני מוצאת לנכון שבן אדם יוכל לדבר יותר'.

יריב לוין: אז ניתן לו לדבר יותר באופן קבוע וגמרנו.

מאיר נריה: ששתי דקות הוא יבכה על הגנבה ושלוש דקות ידבר על החוק.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: בסדר.

יריב לוין: אני אומר שזה נראה לי הגיוני.

יריב לוין: רונית, עוד שתי דקות כפול שלוש הצמדות, מקסימום במקרה נדיר של איזה יום רביעי, לא ישנה שום דבר.

תמר כנפו: לא כל כך נדיר.

יריב לוין: כמה הצמדות יש?

יריב לוין: יש למעלה משלוש הצמדות בימי רביעי בדרך כלל?

יריב לוין: זה נדיר שיש שלוש הצמדות בימי רביעי.

רונית יעקבי חייקין: אם אתם הופכים משלוש לחמש, אתם מסבכים.

רונית יעקבי חייקין: התרגלנו לשלוש, תשאירו שלוש.

רונית יעקבי חייקין: זו דעתי.

רונית יעקבי חייקין: עד שהתרגלנו, גם ככה שינינו את זה.

רונית יעקבי חייקין: פעם זה לא היה שלוש.

רונית יעקבי חייקין: אז תשאירו שלוש, מה זה משנה?

יריב לוין: יש מחלוקות שאני לא מסוגל להתמודד איתן.

יריב לוין: זה כל כך מהותי.

יריב לוין: עזבי, נו.

רונית יעקבי חייקין: לא, תחליטו מה שתחליטו.

יריב לוין: אני ממנה את שתיכן לצוות החלטה, תחליטו.

יריב לוין: מה שתגידו לי זה מה שיהיה.

תמר כנפו: תשאירו את המצב הקיים וזה הכל.

לימור ברמן: אבל המצב הקיים אומר ששלוש דקות וגם עולים על הבמה.

לימור ברמן: תשאירו את המצב הקיים.

לימור ברמן: כמו שזה עכשיו.

קריאה: כמה שנשנה פחות אנחנו גם נזכור פחות.

קריאה: אנחנו לא יכולות לזכור את הכל.

יריב לוין: זה כל הרעיון, שיהיו מתי מעט יודעי סוד שיידעו מה קורה.

תמר כנפו: זה נכון.

תמר כנפו: אנשים לא יודעים שהורידו את החמש דקות של הצלצול.

ארבל אסטרחן: לא כתוב חמש דקות.

ארבל אסטרחן: כתוב שהמזכיר יצביע על ההודעה בצלצול.

רונית יעקבי חייקין: בקיצור היה מצלצל אתמול ותוך שלושים שניות הצבעה.

ארבל אסטרחן: '

ארבל אסטרחן: לפני כל הצבעה או סדרת הצבעות יודיע מזכיר הכנסת על ההצבעה בצלצול'.

תמר כנפו: מצלצל, זהו, רק צלצול.

רונית יעקבי חייקין: אני רוצה לקחת את הסיטואציה של אתמול.

רונית יעקבי חייקין: אתמול היה אי אמון, נגמר אי האמון, כל מה שנגמר, ואחר כך התחיל הדיון על ??.39:52.

רונית יעקבי חייקין: בא יושב הראש, היה מצלצל, ואחרי 30 שניות הצבעה?

ארבל אסטרחן: כן.

ארבל אסטרחן: זה שיקול דעת של ה...

ארבל אסטרחן: הרעיון של הצלצול הוא לקרוא לאנשים.

ארבל אסטרחן: אבל הוא צריך להפעיל את שיקול דעתו כמה זמן הוא---

לימור ברמן: הסגנים מודעים לזה?

רונית יעקבי חייקין: אז יש חמש דקות או אין חמש דקות?

תמר כנפו: אין חמש דקות.

תמר כנפו: בהתחלה היה כתוב ואנחנו הורדנו, כי חבר הכנסת לוין, במלים שאני זוכרת---

יריב לוין: התשובה שאין, פרקטית אין.

יריב לוין: כל פעם נחכה חמש דקות?

יריב לוין: אין לזה סוף.

ארבל אסטרחן: אז בכל מקרה, אנחנו אומרים שמשאירים ב-(2) שלוש דקות?

רונית יעקבי חייקין: אני אומרת, בואו נשאיר את המצב כמו שהוא, הכי טוב.

ארבל אסטרחן: ובפסקה (3) כתבתי שנמסרת הודעת הממשלה, במקרים הקודמים אמרנו שזה יימסר בכתב, אז גם כאן זה יהיה בכתב.

ארבל אסטרחן: ויובהר שאם הראשון דיבר דקה מהמקום, גם המוצמד יהיה כך ושניהם לא יבואו במכסה.

ארבל אסטרחן: פה , יש היום סעיף 136, שהבנתי שלא נוהגים לפיו.

ארבל אסטרחן: אני רוצה רק להזכיר אותו, שהוא אומר שסדר הבאת הצעות חוק של חברי הכנסת לדיון מוקדם ייקבע על ידי היושב ראש והסגנים, בהתחשב עם גודל הסיעות אליהם משתייכים בעלי ההצעות.

ארבל אסטרחן: שסדר הבאת ההצעות הטרומיות ביום רביעי ייעשה לפי גודל הסיעות.

רונית יעקב חייקין: זה בכלל לא.

ארבל אסטרחן: אוקי, אז אני אומרת שהוא נמחק כי הבנתי שלא פועלים לפיו.

ארבל אסטרחן: האם רוצים לקבוע הוראה, מה שמופיע כאן במודגש, מה קורה אם חבר כנסת נעדר מהאולם כשהוא נדרש לנמק את הצעת החוק.

ארבל אסטרחן: היום יש לנו כוכבית שאומרת---

תמר כנפו: כן, כי זה היה קורה כשהיוזם איננו ומי ש---

ארבל אסטרחן: היום אומרת הכוכבית, שהיא החלטה של ועדת הכנסת משנת 71', שכשיש סיבה סבירה להיעדרו של חבר כנסת מהאולם, תישמר זכותו לנמק הצעתו במועד אחר.

תמר כנפו: כשהיוזם איננו, האם אפשר שמישהו אחר מסיעתו, גם אם הוא לא רשום.

ארבל אסטרחן: שהוא לא הסמיך?

ארבל אסטרחן: היום כתוב שהוא או מישהו הסמיכו לכך, כל חבר כנסת שהוא מסמיך לכך.

ארבל אסטרחן: זה מלכתחילה.

רונית יעקבי חייקין: גם כשהוא לא חתום, תמי.

רונית יעקבי חייקין: זה קרה לי כבר.

ארבל אסטרחן: לא משנה כשהוא נמצא או לא נמצא, הוא יכול לבקש ממישהו אחר.

ארבל אסטרחן: מה קורה אם הגיע הנושא לסדר היום והוא לא נמצא.

ארבל אסטרחן: בפרקים האחרים עשינו את זה, בשאילתות ובהצעות לסדר, אז הסדרה---

תמר כנפו: זה מה שאני אומרת, מישהו מסיעתו או מישהו---

מאיר נריה: רשום כאן, יוזם הצעת החוק או חבר כנסת אחר שהוא הסמיכו לכך.

מאיר נריה: הוא לא חייב להיות אפילו מאותה סיעה, אין שום תנאי.

ארבל אסטרחן: בהצעות לסדר אמרנו 'נעדר חבר הכנסת מאולם המליאה בעת שנדרש לנמק את הצעתו לסדר יום ולא הסמיך חבר אחר לנמקה, לא תישמר זכותו לנמק את ההצעה במועד אחר, אלא אם כן מצא יושב ראש הכנסת כי ההיעדרות מוצדקת'.

לימור ברמן: אבל מה שקורה היום בפועל, זה שעדיין הם לא נמצאים בהצעות דחופות לסדר, כשחוזרים למליאה, הם מדברים.

לימור ברמן: אותו דבר באמון.

לימור ברמן: אז למה זה לא קורה בחקיקה?

ארבל אסטרחן: אל"ף, זה לא עומד בקנה אחד עם מה שנקבע פה רק לאחרונה, אבל השאלה היא מה רוצים לעשות.

ארבל אסטרחן: תגידו מה רוצים לעשות.

לימור ברמן: אני אומרת לך מה קורה בפרקטיקה, בחקיקה זה לא קורה.

רונית יעקבי חייקין: ---הרבה פעמים מבקשים לדחות את התור שלהם.

רונית יעקבי חייקין: את לא יודעת, אבל היושב ראש נתן להם אישור לדחות את התור שלהם.

רונית יעקבי חייקין: גם בהצעות לסדר זה קורה.

רונית יעקבי חייקין: 'תעשי טובה, תעבירי את ג'ומס להיות אחרון, כי הוא ב---

לימור ברמן: עם הצעות לסדר אין שום בעיה לעשות את זה.

לימור ברמן: לפני שבועיים היתה לי חברת כנסת בחזרה מבדיקה רפואית והייתי צריכה להתחנן שיקפצו הצעת חוק אחת, שהיא תהיה אחרי סולודקין.

לימור ברמן: הייתי צריכה לבקש מחבר הכנסת אלקין.

לימור ברמן: למה?

לימור ברמן: למה אני צריכה לעבור דבר כזה?

רונית יעקב חייקין: כי בחקיקה זאת בעיה

תמר כנפו: לא, אבל מישהו אחר לא יכול היה לנמק את ההצעה במקומה?

לימור ברמן: לא, בגלל שהיא היתה אמורה להגיע בזמן.

לימור ברמן: בסדר, הם אמורים להיות פה, אין ספק, אבל היתה סיבה, זה לא קורה תמיד.

ארבל אסטרחן: איפה היתה הבעיה?

לימור ברמן: השרים גם ככה צריכים לחכות, אם השר צריך להשיב הוא צריך לחכות להצבעות בכל מקרה.

יריב לוין: אני בעד לעשות אותו כלל שקבענו בהצעות לסדר, ויש סמכות ליושב ראש שבמקרה כזה צריך להפעיל את סמכותו בצורה נבונה ולהגיד שאם אדם חוזר מבדיקה רפואית, אז הוא ידחה את החוק שלו אחד קדימה וגמרנו.

ארבל אסטרחן: אם היושב ראש שההיעדרות מוצדקת.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: וגם אני אומר, שיהיה אחיד.

יריב לוין: שלא תהיה בהצעות לסדר שיטה אחת, בהצעות חוק שיטה אחרת.

רונית יעקבי חייקין: אני אגיד לך למה זה שונה.

רונית יעקבי חייקין: לאופוזיציה זה מצוין.

רונית יעקבי חייקין: זה שונה, כי בחקיקה אתה צריך להפיל את החוקים.

רונית יעקבי חייקין: הצעה לסדר, עוברת/לא עוברת, זה לא משנה.

יריב לוין: זה ברור לי, אבל אני אומר בואו נלך על האחדה בכיוון כזה שהוא זהיר יותר, אבל שיהיה אחיד.

תמר כנפו: אם היא יצאה אחרונה והיא לא---

יריב לוין: אז הישיבה ננעלת.

יריב לוין: נו מה.

יריב לוין: זה ברור.

יריב לוין: הכלל הוא שאדם צריך להיות, אבל ליושב ראש יש סמכות, כאשר יש מקרה שמצדיק את זה לשחק עם זה.

יריב לוין: זה הכי נכון.

מאיר נריה: אבל יש פה פתח לניצול מצד הקואליציה.

מאיר נריה: למקרה שבו קשה לגייס רוב מאיזה שהיא סיבה---

יריב לוין: לא, הבן אדם נמצא.

מאיר נריה: נניח בפיליבסטר, לדוגמה, ברור לי שחבר הכנסת המציע לא נמצא.

מאיר נריה: הוא הלך, אמצע הלילה.

מאיר נריה: הוא לא יבוא כדי לנצל את זכותו לדבר.

יריב לוין: לא הבנתי.

יריב לוין: פיליבסטר לא יהיה לך.

יריב לוין: פיליבסטר יהיה לך רק בקריאה שנייה ושלישית בהסתייגויות, או בראשונה אם נרשמים עשרות אנשים לראשונה.

יריב לוין: זה לא המצב.

מאיר נריה: כל סיטואציה שקשה לגייס ביום רביעי בשעה מסוימת, ואתה אומר---

יריב לוין: מה אתה אומר?

יריב לוין: אם אין לך לגייס, אז מה זה משנה?

יריב לוין: אז הצעה של חבר כנסת אחר תיפול או לחילופין הצעה של האופוזיציה תעבור.

רונית יעקבי חייקין: ינצלו את זה---

יריב לוין: לא ינצלו את זה לשום דבר.

יריב לוין: זה הדבר הכי נכון, הכי הגיוני.

יריב לוין: אל תגזימו.

יריב לוין: הסדר הרגיל הוא שאנשים עולים ומדברים.

יריב לוין: אם יש מצב חריג, שמישהו איננו, ולא יכול, היושב ראש יאשר לו.

רונית יעקבי חייקין: לדחות לשבוע הבא, הוא יקבל את אותה המכסה.

יריב לוין: נשאיר את זה ככה.

יריב לוין: אנחנו לא נעשה לכל פרט קטן סידור מיוחד.

ארבל אסטרחן: אוקי, אז אמרנו שהוא מנמק, דיברנו כמה זמן.

ארבל אסטרחן: סעיף קטן (ב) אומר ש'אחרי ההנמקה רשאי שר או סגן שר להביע את עמדת הממשלה ביחס להצעת החוק, במסגרת זמן שלא תעלה על עשר דקות, ולהודיע על הסכמת הממשלה או על התנגדותה להצעת החוק.

ארבל אסטרחן: עמדת הממשלה, יכול שתינתן במרוכז על כמה הצעות חוק בנושא דומה'.

ארבל אסטרחן: פה יש את ההערה אם מאפשרים לכל שר או סגן שר לעשות את זה, או כמו בהצעות לסדר, רק מי שנוגע בדבר.

ארבל אסטרחן: היום אין הגבלה כזאת.

רונית יעקבי חייקין: כלל אחד זה כלל אחד.

אייל זנדברג: נשאלת השאלה למה להגביל את הממשלה בבחירת המגיב מטעמה.

ארבל אסטרחן: כי התשובה צריכה להיות עניינית.

ארבל אסטרחן: הוא שמע מה אמר חבר הכנסת המציע והוא---

אייל זנדברג: עדיין יכול להיות שהוחלט ששר שלפי איזה שהוא קריטריון הוא לא נוגע בדבר, אני לא יודע מה זה אומר, הקריטריון הזה, נכח ושמע והקשיב ועדיין ישיב תשובה עניינית.

תמר כנפו: לא, אבל פה יש הבדל מההצעות, כי פה יש החלטה של ועדת שרים.

תמר כנפו: זה שונה מהצעה לסדר.

תמר כנפו: פה ועדת שרים יודעת, כלומר השר יודע מה עמדת הממשלה.

אייל זנדברג: להבנתי, הקושי שעשוי להתעורר מצד הכנסת הוא רק ממצב שבו שני שרים, או שני סגני שרים, לכאורה יש שני נציגים של הממשלה ויש איזה אי בהירות מי הוא הנציג.

אייל זנדברג: נדמה לי שזה מקרה נדיר, לא שהוא לא יתרחש אף פעם, אבל אני לא חושב שבגללו צריך להגביל.

ארבל אסטרחן: היום הממשלה קובעת.

ארבל אסטרחן: אני מזכירה שבהצעות לסדר קבענו שמי שיכול להשיב זה ראש הממשלה, השר שהנושא המוצע נמצא בסמכותו או סגנו, או השר המקשר.

ארבל אסטרחן: כי הרעיון היה שישיב מי שמסוגל להתייחס ולא רק להקריא מהדף.

ארבל אסטרחן: היום אין הוראה כזאת לגבי חקיקה, רק לגבי הצעות לסדר.

ארבל אסטרחן: גם בתקנון הקודם היה ככה וגם בתקנון החדש.

מאיר נריה: תסכימי איתי שבהצעה לסדר זה להתוות לאיזה שהוא נושא ענייני, אבל פה, לגבי חוק, מה שהשר יכול לעשות.

מאיר נריה: ..

מאיר נריה: הרי יושבים 32 שרים בוועדת שרים, לא יודע כמה שרים יושבים בוועדת חקיקה, המון אנשים, והחלטה של ועדת שרים לחקיקה מייצגת את הדעות של כל האנשים האלה, גם אם המשרד שלהם לא קשור בשום דרך להצעת החוק.

ארבל אסטרחן: בסדר, אבל הוא מסביר מה קיים היום, מה---

אייל זנבדרג: לא בהכרח.

אייל זנבדרג: ההנחה היא ששר לא יכול לגבש עמדה שכאמור ועדת השרים לפעמים כופה עליו, גם אם הוא לא בדיוק השר הדובר?

ארבל אסטרחן: הרעיון הוא שצריך לחשוב האם לשר הנוגע בדבר אין יכולת להשיב בצורה טובה יותר על הצעת חוק ש---

מאיר נריה: נגיד שהשר הדובר הוא השר להגנת הסביבה, ועל ראשו העבירו הצעת חוק שהוא מתעב.

מאיר נריה: היא רלוונטית רק למשרד להגנת הסביבה, עכשיו הוא צריך לייצג את עמדת ועדת השרים לחקיקה ולהסביר למה, למרות שהוא חושב שהחוק נכון, אז עמדת ועדת השרים לחקיקה.

מאיר נריה: ..

מאיר נריה: אז הוא מקריא מהדף.

ארבל אסטרחן: נכון, יושב ראש ועדה לא עושה את זה כל הזמן כשהוא עולה ומציג הצעת חוק מטעם ועדה שהוא---

מאיר נריה: אז לכן תני לממשלה לבחור את מי היא רוצה להעלות.

אייל זנדברג: ארבל, הטענה היא לא שזה לא אפשרי, השאלה היא למה להגביל פתאום את הממשלה במשהו שהוא חדש.

אייל זנדברג: הממשלה יכולה לבחור את נציגה---

רונית יעקבי חייקין: כי אם החלטנו שאנחנו עושים קו אחד להצעות---

מאיר נריה: לא, פה יש הבדל ענייני.

אייל זנדברג: אז העיקרון שצריך להיות אחיד, בואו נשנה אולי שם, אולי גם שם זה לא מוצדק.

אייל זנדברג: אני לא יודע, אבל פה יש איזה שהוא נוהג מסוים ש---

מאיר נריה: אבל כאן זה שונה.

אייל זנדברג: ---לכנסת שיעמוד שר שבאמת מביע דעה קולגיאלית, של הממשלה, הוא לא בא ומשיב על שאילתא שפקידיו עזרו לו והביאו לו מידע.

אייל זנדברג: הוא מייצג עכשיו את העמדה שלפעמים נכפתה עליו, הסכים או לא הסכים, בוועדת שרים.

מאיר נריה: העמדה נקבעה על ידי עשרים שרים, יכולים להציג אותה עשרים שרים.

מאיר נריה: אפשר לקבוע שיכול להציג חוק רק מי שהיה בוועדת שרים לחקיקה.

מאיר נריה: נגיד.

מאיר נריה: זה לגיטימי, בזה יש היגיון.

אייל ינון: יש פה היגיון והבחנה עניינית במה שאתם אומרים.

אייל זנדברג: יש גם חשש שהכלל הזה, שהוא לא כלל ברור, יגרום לכך שיעמדו שרים ואז תהיה מבוכה, יגידו 'אדוני השר, אתה לא נוגע בעניין' והוא יגיד להם, 'תראה, בסעיף 17 להצעת החוק כתוב שזה עיצום כספי ואני שר המשפטים...', זאת אומרת ימצאו דרכים מלאכותיות ליצור.

אייל זנדברג: ..

אייל זנדברג: דבר שלא יכבד, לא את הכנסת ולא את הממשלה.

אייל זנדברג: השאלה אם נוצרת איזה שהיא בעיה, האם ראינו עד היום בעיה בכך ששרים הציגו את עמדת הממשלה והם לא היו השרים ש...

אייל זנדברג: שוב, אני לא יודע מה זה 'נוגע בדבר'.

יריב לוין: קודם כל, דבר אחד הוא ברור לגמרי, סגן שר יכול רק אם זה נוגע למשרדו.

יריב לוין: זה כמו שעשינו לאורך כל הדרך וזה חייב להישמר, בזה לדעתי בכלל אין שאלה.

יריב לוין: השאלה, האם אנחנו מגבילים את זה רק לשר, נראה לי קצת בעייתי.

יריב לוין: בעייתי כי באמת לא כל כך ברור...

יריב לוין: בהרבה מאוד חוקים היום הממשקים הם לשר המשפטים ושר האוצר ואחרים, והם רלוונטיים כמעט לכל הצעה.

ארבל אסטרחן: לגבי אי אמון, קבענו שהתשובה יכולה להיות מוצגת על ידי סגן שר, אם יושב ראש הכנסת אישר זאת מראש, ובלבד שעילת ההצעה היא בענייני המשרד שבו סגן השר מכהן.

יריב לוין: כן, אנחנו רוצים את אותו הסדר.

מאיר נריה: אתם צריכים אישור מראש של היושב ראש?

ארבל אסטרחן: רק לגבי זה שהנושא---

יריב לוין: כי זה לא אי אמון.

יריב לוין: אבל סגן השר צריך להיות מוגבל, זה ברור לגמרי.

יריב לוין: השר, אני לא רואה שאפשר להגביל אותו, לעומת זאת אני חושב שצריך למחוק פה את המלים 'ולהודיע על הסכמת הממשלה או על התנגדותה להצעת החוק', כי הוא מביע את עמדת הממשלה.

יריב לוין: עמדת הממשלה יכולה להיות גם כזאת שאין לה עמדה, שהיא אומרת 'יש חילוקי דעות, יש זה, החלטנו להשאיר את זה לשיקול דעת הזה.

יריב לוין: ..'.

ארבל אסטרחן: פשוט זה רלוונטי אחר לאי האמון שאנחנו צריכים... אוקי.

יריב לוין: אין צורך.

יריב לוין: תן לו להודיע את עמדת הממשלה, מה העמדה שהוא יודיע?

יריב לוין: הוא יכול גם להודיע שהוא מסכים להצעת החוק בכפוף להתחייבות המציעים ל-א', ב', ג', כמו שקורה כל הזמן.

יריב לוין: אז להיכנס פה לפירוט של...

ארבל אסטרחן: פשוט זה רלוונטי גם לאחר כך, שרק אם הממשלה הסכימה, מישהו אחר יכול להציע להסיר.

יריב לוין: מאה אחוז, אבל זה כבר תוכן העמדה.

ארבל אסטרחן: אתה רוצה להוריד את ה'להודיע'.

יריב לוין: כן.

ארבל אסטרחן: עכשיו זה נושא של דחייה.

ארבל אסטרחן: 'שר או סגן שר רשאי להודיע, בהסכמת יוזם הצעת החוק, כי עמדת הממשלה תימסר במועד מאוחר יותר.

ארבל אסטרחן: נמסרה הודעה כאמור, תתקיים ההצבעה על הצעת החוק במועד שיקבע יושב ראש הכנסת'.

תמר כנפו: אם יש הסכמה, למה צריך את ההצבעה?

ארבל אסטרחן: אני מזכירה שבסעיף ההצבעות החדש, סעיף 35, אבל רק לגבי דחיית הצבעה, נקבע שככלל עם סיום דיון תהיה הצבעה, אלא אם החליט היושב ראש בנסיבות מיוחדות על דחיית ההצבעה ומסר על זה לפני הדיון, אבל לגבי טרומית נקבעה הוראה מיוחדת שלבקשת חבר הכנסת שיזם נושא שעל סדר היום, או בהסכמתו או בהסכמת הממשלה יכול היושב ראש לדחות הצבעה גם אם אין נסיבות מיוחדות.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, רק הצבעה על טרומית אפשר לדחות אם זה בהסכמת היוזם ובהסכמת הממשלה.

ארבל אסטרחן: פה, אם השר רוצה לדחות את התשובה שלו---

יריב לוין: לא, זה רק בהסכמת היוזם, אני לא רואה בזה בעיה.

ארבל אסטרחן: אוקי.

ארבל אסטרחן: האם יש פה מצב שהממשלה תגיד 'אנחנו רוצים לדחות את התשובה', הם לא אומרים למתי, 'אנחנו רוצים לדחות את התשובה', היוזם אולי שמח כי הוא חושש שאחרת תהיה התנגדות ושבוע או שבועיים אחרי זה, או חודשיים אחרי זה, ביום רביעי בבוקר, הממשלה באה ואומרת 'אנחנו מוכנים להשיב היום'.

לימור ברמן: לא, זו בדיוק הבעיה.

לימור ברמן: היום חברי הכנסת שולטים מתי הצעות החוק שלהם יעלו.

לימור ברמן: במקרה כזה, זה היושב ראש, עם כל הכבוד ליושב ראש הכנסת, הוא רוצה לשלוט בזה וזה לא יכול להיות.

יריב לוין: אני מסכים, אני איתך לגמרי.

יריב לוין: את צודקת לגמרי.

יריב לוין: זה צריך להיות נתון לשליטתו של היוזם.

ארבל אסטרחן: אז אולי צריך לכתוב 'מועד שיקבע יושב ראש הכנסת, בהסכמת חבר הכנסת היוזם'.

יריב לוין: כן.

אייל זנדברג: אבל הכלל הרגיל שיושב ראש הכנסת קובע מועד לדיון בהצעת חוק, זה גם בהסכמת היוזם?

אייל זנדברג: זה כתוב בתקנון?

מאיר נריה: לא, אבל שם אתה פשוט יכול להודיע שאתה מבטל---

אייל זנדברג: אין סמכות ליושב ראש לקבוע הצעת חוק לסדר היום במועד מסוים?

ארבל אסטרחן: לא.

אייל זנדברג: מבחינת סמכות, לא מבחינת מה מקובל ומה...

ארבל אסטרחן: לא, כי מי יציג אותה?

רונית יעקבי חייקין: הרי זה מכסות, כל פעם מישהו אחר מקבל מכסה.

מאיר נריה: הוא יכול לקבוע לא להעלות, הוא לא יכול לקבוע כן להעלות.

לימור ברמן: היושב ראש יכול לבוא ולהגיד, 'מאחר וקרה מקרה, אני נותן מכסה נוספת', או משהו בסגנון הזה, אבל לא...

יריב לוין: אני אפילו, אם אתם שואלים אותי, אני הייתי עושה את זה בצורה כזאת שההצבעה תתקיים ביום רביעי שיבוא לאחר בקשת היוזם לקיים אותה.

רונית יעקבי חייקין: לא, מה פתאום?

רונית יעקבי חייקין: למה אתה מגביל אותו?

יריב לוין: להיפך.

יריב לוין: אני אומר, ביום רביעי לאחר שהיוזם מבקש להביא את זה להצבעה.

יריב לוין: אני לא רוצה שהוא ירצה ביום רביעי והיושב ראש יגיד לו 'לא, בעוד שבועיים'.

אייל זנדברג: למה שלא יילכו לכלל הרגיל?

יריב לוין: היה תהליך שבו ההצבעה היתה צריכה להתקיים ביום רביעי מסוים.

יריב לוין: באו הממשלה והיוזם ואמרו 'יש לנו הסכמה כרגע לדחות, לנסות להגיע לאיזה הבנה'.

יריב לוין: אני לא רוצה שבאותה נקודה היוזם יהיה בעצם נתון לחסדים, הוא מבחינתו היה זכאי להצביע, הוא הסכים לדחייה, ברגע שנעלמה עילת הדחייה, הוא יכול להביא את זה מיד.

יריב לוין: למה הוא צריך לחכות?

אייל זנדברג: האם זה לא יותר נקי להחיל את הכלל הרגיל?

אייל זנדברג: הוא כאילו חוזר לנקודת המוצא, שבה הוא יוזם חוק והוא יכול בעצם לבקש להעלות את זה וליושב ראש אין שיקול דעת.

אייל זנדברג: אותו כלל שחל במצב רגיל, אנחנו חוזרים אליו.

לימור ברמן: נשאיר את זה ככה, שהיוזם מבקש את זה.

אייל זנדברג: אני אומר שצריך פה כלל מיוחד.

אייל זנדברג: היוזם בכל זאת הסכים לחזור בו, אז הוא לא נפגע מזה, הוא חוזר למצב הרגיל.

ארבל אסטרחן: שהממשלה ביקשה.

ארבל אסטרחן: מי שביקש פה זה הממשלה.

אייל זנדבדרג: אני מסכים, אני לא פוגע בו, הוא חוזר למצב הרגיל שביחסים בינו לבין יושב ראש הכנסת.

אייל זנדבדרג: הממשלה לא בסיפור.

ארבל אסטרחן: הממשלה צריכה להגיב.

יריב לוין: המצב הרגיל ביחסיו עם יושב ראש הכנסת הוא שאם לסיעת קדימה יש מכסה והיא מודיעה שהצעות א', ב' ו-ג' עולות מטעמה, היושב ראש לא יכול למנוע ממנה להעלות.

לימור ברמן: לא, אם עלה המציע, דיבר את העשר דקות, נגמר עניין המכסה.

לימור ברמן: אני בעד ההצעה שלו, תשאיר את זה בידי חבר הכנסת.

לימור ברמן: חבר הכנסת הרי הסכים לשר שישיב במועד אחר, זו בעצם תשובה והצבעה במועד אחר, זה קורה כל הזמן, יותר מדי.

לימור ברמן: מה שקורה היום, חברי כנסת שמוכנים להמתין עם התשובה וההצבעה יודעים שזה צריך שוב לעלות בוועדת שרים, הם מנסים לעשות משהו.

לימור ברמן: זאת הסיבה גם שהם מסכימים לזה ולא הופכים את זה נניח להצעה לסדר או דורשים להצביע באותו היום, ואז יש להם את היכולת לבקש מאיתנו להעלות להם את זה לשבוע הבא.

יריב לוין: אין לי ויכוח, אני שם.

תמר כנפו: וזה כבר לא קשור למכסה.

יריב לוין: לכן אני מציע, אני איתך.

יריב לוין: אני מציע להוריד את אישור יושב ראש הכנסת, זה בדיוק מה שאני מציע.

לימור ברמן: ואז זה בידי חבר הכנסת?

יריב לוין: זה בידי חבר הכנסת בלבד.

יריב לוין: זה מה שצריך להיות, בעיניי, זה הכי נכון.

ארבל אסטרחן: יש מצב שהוא יבקש והממשלה תגיד 'אני לא מוכנה'?

יריב לוין: לא, את זה בדיוק אני לא רוצה.

רונית יעקבי חייקין: אז היא תפיל את זה.

רונית יעקבי חייקין: זכותה של הממשלה להפיל את זה.

אייל זנדברג: זה אין לממשלה כח במצב רגיל.

אייל זנדברג: הכלל הרגיל, שמעלים הצעת חוק פרטית, הממשלה לא יכולה להגיד---

אייל ינון: לא, אבל כן עלה, בכנסת הקודמת לפחות, שבדברים שדחינו תשובה והצבעה במועד אחר, נטענה טענה שאם הדחייה היתה בהסכמה משותפת, גם ההבאה מחדש של ההצעה הפכה להיות---

יריב לוין: זה יהרוג את כל המנגנון.

אייל ינון: זו טענה שעלתה.

אייל ינון: היו על זה ויכוחים.

יריב לוין: לכן אני בעד לכתוב ברחל בתך הקטנה, שהשליטה במועד ההעלאה היא בידי יוזם ההצעה, נקודה.

יריב לוין: זה מה שצריך להיות.

יריב לוין: כל דבר אחר הוא לא הגיוני.

ארבל אסטרחן: אז זה בעצם במועד שיבקש היוזם.

מאיר נריה: כן, אבל אז צריך להגביל אותו בזמן, נגיד עד יום שני בעשר בבוקר לגבי יום רביעי.

לימור ברמן: זה לא משנה.

מאיר נריה: כי צריך לתת לממשלה זמן ל---

לימור ברמן: בסדר, זה לא לתקנון.

מאיר נריה: אז תחילי את ההסדר הטכני הרגיל.

לימור ברמן: מה שקורה היום בהסדר הטכני זה שאי אפשר להעלות הצעות חוק ליום רביעי אם הם לא עברו אישור---

תמר כנפו: נכון.

תמר כנפו: זה טכני.

לימור ברמן: זה עניין טכני שמוסדר כבר בתקנון.

ארבל אסטרחן: אז זה יעלה ביום רביעי שחבר הכנסת היוזם יבקש.

אייל זנדברג: ואם באותו יום רביעי יושב ראש הכנסת קובע משהו אחר לחלוטין?

תמר כנפו: למה את קובעת יום רביעי?

ארבל אסטרחן: זה יכול לעלות ביום אחר?

ארבל אסטרחן: במסגרת הדיון בקריאה טרומית.

תמר כנפו: וקרה והממשלה הביאה את ההצעה הממשלתית שלה, ואני פתאום רוצה להצביע וזה יום שני ויום שלישי?

תמר כנפו: לפעמים יכול להיות שאומרים לחכות לממשלתית, ואני---

ארבל אסטרחן: אי אפשר להגיד 'במועד שיבקש חבר הכנסת לתת שיקול דעת ליושב ראש'.

מאיר נריה: ארבל, יום אחרי זה, באישור יושב ראש הכנסת.

יריב לוין: לא, לא.

לימור ברמן: אם יש קריאה ראשונה על הצעת חוק ממשלתית דומה או זהה, חבר הכנסת בטרומית יכול להצמיד.

ארבל אסטרחן: כן, אבל זה לא קשור לזה.

לימור ברמן: ואם זה קורה ביום שני?

לימור ברמן: אל תצייני יום רביעי.

ארבל אסטרחן: זה לא קשור, זה שהוא יכול להצמיד לראשונה, הוא יכול, וזה שהממשלה ביקשה לדחות, ועכשיו---

לימור ברמן: בסדר, אבל אז זו הצבעה.

אייל זנדברג: אבל כלל חד וברור פה, הוא יכול לשלול את ההסדרים האחרים.

אייל זנדברג: בעיניי הכלל הרגיל, שבו חבר כנסת מציע, הממשלה פה היא כבר לא צד לעניין, וביחס הרגיל אל מול היושב ראש והסמכויות, הם קובעים את המועד.

אייל זנדברג: לפי הכלל הרגיל, כמו בהצעת חוק.

אייל זנדברג: הוא לא נפגע מזה שנדחה הדיון, אבל הוא גם לא מרוויח כשהוא אומר ליושב ראש 'אני רוצה ביום רביעי הזה ויהי מה'.

יריב לוין: אז אנחנו נכתוב, 'יתקיים בתוך שבועיים ממועד ההודעה שלו'.

ארבל אסטרחן: במועד שיקבע יושב ראש הכנסת?

יריב לוין: לא צריך לכתוב שיקבע יושב ראש הכנסת, זה ברור שיושב הראש---

רונית יעקבי חייקין: לא הבנתי, תוך שבועיים הוא חייב להצביע?

יריב לוין: מרגע שהוא הודיע שהוא מבקש להעלות את זה להצבעה.

לימור ברמן: היום, יום שני, למיטב זיכרוני 12 בצהריים, לא 10 בבוקר, לפני הנשיאות, חבר כנסת יכול לבקש להעלות הצעות חוק.

לימור ברמן: זה מה שקיים.

לימור ברמן: מה הבעיה להשאיר את ההסדר שקיים היום?

יריב לוין: אבל מה אנחנו כותבים פה?

לימור ברמן: על פי בקשתו של חבר הכנסת.

לימור ברמן: מוסדר פה שבטרומית עולה בדרך כלל ביום רביעי, זה מוסדר בתקנון.

מאיר נריה: על פי בקשתו של חבר הכנסת, בהתאם להסדר הרגיל.

ארבל אסטרחן: אמרנו שכל הדבר הזה מתקיים במועד שנקבע לדיונים בהצעות חוק טרומיות.

ארבל אסטרחן: אי אפשר להגיד סתם 'במועד שיקבע חבר הכנסת'.

תמר כנפו: ארבל, יש מצב, נגיד שאומרים לו שיחכה לממשלתית?

ארבל אסטרחן: על זה יש הוראה ספציפית.

תמר כנפו: לא, תחכה לממשלתית ואז תביא את זה להצבעה.

תמר כנפו: הממשלתית באה רק ביום שני או שלישי.

ארבל אסטרחן: בסדר, אז על זה יש הוראה ספציפית על ההצמדה, זה לא גורע מזה.

ארבל אסטרחן: פה זה לא מדבר על הצמדה לממשלתית.

ארבל אסטרחן: לגבי הצמדה, יש לנו הוראה אחרת.

תמר כנפו: אני לא מדברת על הצמדה, אני מדברת על תשובה בהצבעה.

ארבל אסטרחן: שאת רוצה להצמיד אותה לקריאה ראשונה.

יריב לוין: לא, בואי נניח---

רונית יעקבי חייקין: התשובה וההצבעה מוצמדת לקריאה הראשונה של יום שני.

ארבל אסטרחן: זה הצמדה, ואז זה יכול לעלות במועד ההצמדה.

ארבל אסטרחן: להצמדה יש הוראות חריגות.

ארבל אסטרחן: כל הטרומיות עולות ביום רביעי, למעט הצמדה שלה יש הוראות חריגות.

רונית יעקבי חייקין: את מצמידה תשובה והצבעה ל---

ארבל אסטרחן: מה שאני רוצה להגיד, שתשובה והצבעה תינתן במועד שעולות הצעות חוק טרומיות.

ארבל אסטרחן: זה הכל.

רונית יעקבי חייקין: אז מה כתבתם, במועד שיבקש חבר הכנסת?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: זה מה שאנחנו עושים.

יריב לוין: זה ברור שזה צריך להיות בשליטתו.

ארבל אסטרחן: אז היה לנו חבר כנסת מנמק, הממשלה משיבה, ואז (ג) אומר ככה; 'הסכימה הממשלה להצעת החוק, או לא נקטה עמדה ביחס אליה, רשאי אחד מחברי הכנסת להציע להסיר את הצעת החוק מסדר היום ולנמק את התנגדותו להצעת החוק במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות'.

ארבל אסטרחן: 'קיבל אחד מחברי הכנסת רשות דיבור כדי לנמק את התנגדויות להצעת החוק, אך בדבריו תמך בה, יפסיקנו יושב ראש הישיבה וייתן רשות דיבור לחבר כנסת אחר המבקש להתנגד'.

ארבל אסטרחן: זה קיים גם היום.

יריב לוין: מאה אחוז, זה ברור.

רונית יעקבי חייקין: הוא גם צריך להצביע בהתאם לדבריו.

מאיר נריה: לא, אין לך שום דרך לקבוע בתקנון לחבר כנסת איך הוא יצביע.

יריב לוין: לא רק זה.

יריב לוין: הוא לכאורה יכול להשתכנע מתשובת השר.

מאיר נריה: או להתבעס מהתשובה של עצמו.

ארבל אסטרחן: '

ארבל אסטרחן: התנגדו הממשלה, או אחד מחברי הכנסת להצעת החוק, רשאי יוזם הצעת החוק להשיב במסגרת זמן שלא תעלה על שלוש דקות ורשאי הוא לבקש כי נושא הצעת החוק יידון בוועדה כהצעה לסדר יום'.

ארבל אסטרחן: זה חידוש שלא קיים היום.

ארבל אסטרחן: כאן לא כתוב מה שהוער כאן מקודם, האם גם מי שהוצמד יכול להשיב.

יריב לוין: מה עושים היום?

תמר כנפו: בדרך כלל הוא גם משיב.

תמר כנפו: בפועל הוא משיב היום.

ארבל אסטרחן: גם יש לו שלוש דקות להשיב?

רונית יעקבי חייקין: זה חמש, זה לא שלוש.

תמר כנפו: יש שלוש ויש חמש.

מאיר נריה: החמש זה אם אתה רוצה לנמק התנגדות.

רונית יעקבי חייקין: אנחנו צריכים לעשות אותם זמנים, כי זה מסבך.

רונית יעקבי חייקין: ארבל, או שאנחנו עושים את הכל שלוש, או שעושים הכל חמש, זה נורא מסבך.

ארבל אסטרחן: אני רוצה לראות כמה זה היום.

ארבל אסטרחן: היום זה חמש דקות.

רונית יעקבי חייקין: גם אני חושבת.

רונית יעקבי חייקין: אנשים גם לא יזכרו מתי שלוש ומתי חמש.

מאיר נריה: לכן אמרתי, שיהיה שלוש.

מאיר נריה: שיהיה הכל שלוש.

ארבל אסטרחן: היום זה חמש דקות, האפשרות של ההתנגדות.

ארבל אסטרחן: אני לא זוכרת למה זה שלוש, אם דיברנו על זה או לא.

רונית יעקבי חייקין: תעשי חמש, שיהיה אחיד.

מאיר נריה: לא, הפוך, לעשות שלוש שיהיה אחיד, כי במקומות אחרים זה שלוש.

יריב לוין: בצבא קוראים לדקות 'קטנות', וזה ממש עיסוק בקטנות.

יריב לוין: מה זה משנה?

רונית יעקבי חייקין: לא, שיהיה אחיד.

רונית יעקבי חייקין: אתה רוצה שזה יהיה אחיד.

יריב לוין: אני בעד, מה שאתם רוצים.

יריב לוין: כל מספר שתרצו פה.

יריב לוין: מה זה חשוב?

יריב לוין: תעשי שלוש, נו.

ארבל אסטרחן: ואז גם המוצמד יכול לדבר שלוש.

מאיר נריה: הכל שלוש.

תמר כנפו: אז גם ב(ג) את צריכה לשנות לשלוש.

תמר כנפו: גם המתנגד לשלוש.

ארבל אסטרחן: גם המתנגד יכול לדבר שלוש דקות, וגם היוזם חוזר ומדבר שלוש דקות.

ארבל אסטרחן: וגם המוצמד.

יריב לוין: זה יותר הגיוני שנאחד את כל ה...

ארבל אסטרחן: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה, (ה).

ארבל אסטרחן: 'בתום הדיון תחליט הכנסת אם לאשר את הצעת החוק או להסירה מסדר היום, ולעניין דחיית ההצבעה יחולו הוראות סעיף 35'.

ארבל אסטרחן: זה מה שאמרתי מקודם, שאפשר בהסכמת המציע לדחות רק את ההצבעה, גם אם אין נסיבות מיוחדות.

ארבל אסטרחן: 'הוצמדה לדיון המוקדם הצעת חוק אחרת, תחליט הכנסת כאמור גם לגביה, בהצבעה נפרדת'.

ארבל אסטרחן: זה אם שתיהן הצעות חוק, מצביעים עליהן בנפרד.

ארבל אסטרחן: 'ביקש יוזם הצעת החוק כי נושא הצעת החוק יידון בוועדה כהצעה לסדר יום, תחליט הכנסת אם לאשר את בקשתו, והצעת החוק תידון בוועדה כהצעה לסדר, ולעניין קביעת הוועדה יחולו', תיכף נראה, הוראות על קביעת הוועדה, 'או אם להסיר את הצעת החוק מסדר היום'.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת מציעים אם להסיר לגמרי, או שהיא תידון כהצעה לסדר.

ארבל אסטרחן: 'ביקש כאמור, תחליט הכנסת גם על הצעת חוק מוצמדת---

יריב לוין: לא, את זה בואו נוותר.

יריב לוין: נלך פה למתווה שסהר הציע.

יריב לוין: נלך למתווה של; ביקש כאמור, על דעת ה... והסכים, מצטרף לבקשה גם המוצמד, אז ההצבעה תהיה אחד אחרי השני ולא יחול שום שינוי.

יריב לוין: אם המוצמד מבקש להצביע על ההצעה שלו כהצעת חוק, היא תבוא קודם.

ארבל אסטרחן: לא, מוצע פה שתהיה הצבעה אחת.

ארבל אסטרחן: כי אם שניהם ביקשו להפוך להצעה לסדר, אז כמו שאמרנו בפרק של הצעות לסדר---

תמר כנפו: אז זה אין בעיה, אבל מה קורה אם אחד אחד?

יריב לוין: ואם המוצמד לא מסכים, אז יצביעו קודם על הצעתו כהצעת חוק ואחר כך על השנייה כהצעה לסדר, כדי שלא ליצור מצב שהוא יהיה חסום בהחלטה להעביר את זה כהצעה לסדר.

ארבל אסטרחן: ואז הראשון יכול לחזור בו מבקשתו להפוך להצעה לסדר?

ארבל אסטרחן: כי הוא רואה שהראשונה עברה?

מאיר נריה: זה כבר לא משנה.

מאיר נריה: זה כבר עבר.

ארבל אסטרחן: זה עבר כהצעת חוק, עכשיו גם השני רוצה---

יריב לוין: רגע.

יריב לוין: בואו נעשה שוב, כדי שלא נסבך את החיים ואנשים לא יבינו איך השני פתאום מצביעים עליו ראשון.

יריב לוין: נעשה ככה; נשאיר את סדר ההצבעה אותו דבר, רק נכתוב שבמקרה שהשני רוצה לקיים הצבעה על הצעת חוק, לעניין ההצבעה הזאת לא יחולו ההוראות שמדברות על החצי שנה.

ארבל אסטרחן: זה לא יחול, זה גם היום לא חל.

יריב לוין: אבל נכתוב את זה ברחל בתך הקטנה, שזה יפתור את הבעיה.

יריב לוין: ואז זה יסדר את הסיפור בצורה פשוטה.

לימור ברמן: היום זה כן חל.

ארבל אסטרחן: באותו יום?

ארבל אסטרחן: מה פתאום.

ארבל אסטרחן: אם עכשיו יש שלוש הצעות מוצמדות, הצעות חוק, הראשונה נפלה, מה, לא יצביעו על השני?

ארבל אסטרחן: ברור שכן.

לימור ברמן: לא, אבל אם אחר כך היא הופכת להצעה לסדר, אז האפשרות שלך היא שהאחרות גם יהפכו להצעות לסדר.

ארבל אסטרחן: נכון, נכון.

ארבל אסטרחן: כאן לא חל חצי השנה, זה מה שאני אומרת.

רונית יעקבי חייקין: פעם לא היו מצביעים.

תמר כנפו: ברגע שזה נפל, אז כאילו זה נפל.

יריב לוין: בקיצור פה צריך להבהיר שהמצב הוא כזה שאם---

ארבל אסטרחן: אני אגיד עוד פעם, אם המוצמד הסכים גם להפוך להצעה לסדר, תהיה הצבעה אחת על שניהם, האם לוועדה כהצעה לסדר, או להסיר, ואז ברור שהצעת החוק, אם היא הופכת להצעה לסדר---

יריב לוין: נפלה.

ארבל אסטרחן: ואם המוצמד לא הסכים, אז קודם יצביעו על ההצעה הראשונה, האם הצעה לסדר או לא, ואז על הצעתו, ולא יחול הכלל של החצי שנה.

יריב לוין: נכון, בדיוק.

יריב לוין: כל אחד לפי רצונו.

לימור ברמן: ועל כולם חל העניין של החצי שנה.

ארבל אסטרחן: לא יחול הכלל של החצי שנה.

יריב לוין: באותו יום לא, אבל מאותו יום והלאה כן, מבחינה זו שההחלטה להסב להצעה לסדר כמוה כנפילת החוק.

יריב לוין: זה צריך להיות ברור.

רונית יעקבי חייקין: נניח יש שלוש הצעות, הראשונה נפלה, מצביעים גם על השנייה?

רונית יעקבי חייקין: גם נפלה, מצביעים גם על השלישית?

ארבל אסטרחן: כן, נכון.

רונית יעקבי חייקין: מצביעים על כולם באותו יום.

יריב לוין: כן, זה צריך להיות כתוב בצורה ברורה.

רונית יעקבי חייקין: החצי שנה יום אחרי.

רונית יעקבי חייקין: למשל הקואליציה רוצה לדפוק אופוזיציה, את הראשונה היא מפילה, כי זה אופוזיציה, את השנייה היא מעבירה, כי זה קואליציה.

רונית יעקבי חייקין: זה קרה לנו.

יריב לוין: בכנסת הזאת זה קורה כל הזמן הפוך, בתחושה שלי.

יריב לוין: כשזה אופוזיציה זה עובר, והצעות שהעלינו נופלות.

יריב לוין: לא יודע למה.

רונית יעקבי חייקין: ממש, כן.

רונית יעקבי חייקין: התחושה שלך לא מדויקת.

יריב לוין: את אומרת שכל אחד רואה את הצרות שלו.

ארבל אסטרחן: סעיף 8, קביעת ועדה.

ארבל אסטרחן: גם פה ניסינו לעשות הוראות דומות למה שנקבע לגבי הצעה לסדר.

ארבל אסטרחן: 'אושרה הצעת חוק בדיון המוקדם, יודיע יושב ראש הישיבה---

יריב לוין: את רוצה אולי לשאול את ירדנה את השאלה שהיתה לנו אליה?

ארבל אסטרחן: עד מתי אפשר לבקש הצמדה.

ירדנה מלר-הורביץ: לדעתי להשאיר את זה עד יום שני בערב.

ירדנה מלר-הורביץ: בזמנו זה גם היה בתיאום איתכם, עם הלשכה המשפטית.

ירדנה מלר-הורביץ: יש הצעות שמאוד קל להגיד שהן דומות או זהות בעיקרן, אבל זה עושה מחשבה ולוקח הרבה זמן.

ירדנה מלר-הורביץ: להשאיר את זה עם האופציה כמו ש… יש כאלה שיבקשו למשל תוספת ביום שלישי---

ארבל אסטרחן: זה כתוב במפורש, שאם משהו נוסף, אז אפשר באותו יום.

ירדנה מלר-הורביץ: כן.

ירדנה מלר-הורביץ: לדעתי להשאיר את זה… זה עושה את זה מסגרת, זה עושה את זה נכון.

ירדנה מלר-הורביץ: ברוב המקרים הם רואים את ההחלטה של הנשיאות שהתפרסמה ועל זה מבקשים הצמדות וזה נכון לעשות את זה ככה, אני חושבת.

ירדנה מלר-הורביץ: גם על הלשכה המשפטית… השר משיב, אנחנו צריכים הרי גם לפנות לממשלה, כי השר משיב והם לא ראו את זה.

ירדנה מלר-הורביץ: זה נכון, זה לא סתם נקבע ליום שני בערב.

ירדנה מלר-הורביץ: היתה שם מחשבה.

תמר כנפו: אבל אם קורה שלא זה, אפשר לקבל גם ביום שלישי בבוקר.

תמר כנפו: אם קרה, נסיבות, לא מצאו את המתמחה, לא---

ירדנה מלר-הורביץ: היתה לי הצעת חוק, היתה בקשה להצמדה בערב ובאמת בלשכה המשפטית היה מישהו אבל זו היתה עבודה מאוד… זאת אומרת אי אפשר היה על פניו לראות שזה דומה או זהה, ואני כתבתי שביקשו ממני ביום שני בערב ואנחנו יודעים שזה במשך היום, והודעתי גם למי שהודעתי שאנחנו צפויים להצמדה, אם יחליטו כן.

תמר כנפו: כלומר אם יש סיבה מוצדקת, אפשר לקבל.

ירדנה מלר-הורביץ: כן.

ירדנה מלר-הורביץ: מקובל עליכם?

ארבל אסטרחן: גם כתוב שהבקשה תוגש---

מאיר נריה: עד יום שני בערב והאישור שלה יכול להיות גם בשלישי בצהריים.

ירדנה מלר-הורביץ: נכון.

ירדנה מלר-הורביץ: זה מה שקרה.

ירדנה מלר-הורביץ: נציג הלשכה המשפטית לא היה זה שיכול לבד לעבוד על זה והיו צריכים לחכות, אבל זה התקבל וידענו שזה חוק שצריכים לעבוד עליו כמה שעות טובות ולקחנו את זה בחשבון והודעתי למי שהודעתי.

ירדנה מלר-הורביץ: אבל הגישו את זה ביום שני בערב.

ארבל אסטרחן: הגיש בזמן, מבחינתו זה בסדר.

ארבל אסטרחן: סעיף 8.

ארבל אסטרחן: קביעת הוועדה.

ארבל אסטרחן: 'אושרה הצעת חוק בדיון המוקדם, יודיע יושב ראש הישיבה באיזו ועדה תידון ההצעה'.

ארבל אסטרחן: ואז מה שקיים גם היום, 'מיד לאחר ההודעה רשאי כל אחד מחברי הכנסת להציג ללא הנמקה, כי ההצעה תידון בוועדה אחרת.

ארבל אסטרחן: הוצע כאמור, תקבע ועדת הכנסת את הוועדה שתדון בהצעת החוק והנושא יועבר אליה לאחר שיושב ראש ועדת הכנסת, או חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך, הודיע על החלטת הוועדה לכנסת'.

ארבל אסטרחן: הנושא של העברה מוועדה לוועדה, שלא בדיוק מוסדר בצורה מסודרת בתקנון, אנחנו מנסים פה לעשות בו סדר.

ארבל אסטרחן: בדומה למה שכבר נקבע בהצעות לסדר.

ארבל אסטרחן: 'נקבעה ועדה לפי סעיף קטן (א)', זאת אומרת נקבעה ועדה במליאה, לא בוועדת הכנסת, 'רשאית ועדת הכנסת להציע לכנסת להעביר את ההצעה לדיון בוועדה אחרת אם ביקש זאת אחד מאלה; יוזם הצעת החוק, יושב ראש הוועדה שנקבעה, יושב ראש ועדה שסבור כי הנושא מצוי בתחום סמכויותיה של הוועדה שבראשותו, או יושב ראש ועדת הכנסת'.

אייל זנדברג: הרצון בעצם לחסום, ההפניה לסעיף קטן (א), אני יכול להבין את הרציונל שלה, מצד שני אני מדמיין מצב שבו יושב ראש הישיבה אמר ועדה מסוימת, מישהו צעק ועדה אחרת, זה הגיע לוועדת הכנסת והיא דנה.

אייל זנדברג: הוועדה שהוחלט עליה דנה ולאחר חודשיים, בגלל שמבינים לאן הצעת החוק מתקדמת, בגלל אני לא יודע מאיזה תובנות עמוקות, מגיעה יוזמה לוועדת הכנסת ורוצים שהיא תעביר את זה לוועדה אחרת להמשך.

אייל זנדברג: יש חסימה של זה---

יריב לוין: ודאי.

אייל זנדברג: השאלה אם זה.

אייל זנדברג: ..

אייל זנדברג: אני מבין שזה פתח ל---

יריב לוין: יש לך חסימה וחייבת להיות חסימה.

אייל ינון: לא, למה?

אייל ינון: לכאורה יושב ראש הוועדה שדנה כרגע בנושא, יכול לבוא---

יריב לוין: הוא יכול, כן.

יריב לוין: אבל החלוקה---

אייל ינון: לפי סעיף (ג)(1).

אייל זנדברג: לא, לפי זה אף אחד לא יכול לבקש, אפילו אם כולם מסכימים.

אייל זנדברג: זו נקודה בתקנון שאין בה גמישות.

יריב לוין: לא הבנתי.

אייל זנדברג: יוצא מהטקסט שגם אם כולם מסכימים שצריך להעביר את זה לוועדה.

אייל זנדברג: ..

אייל זנדברג: יש את א', זה מה שהיושב ראש אמר, יושב ראש הכנסת לצורך העניין---

יריב לוין: לא, פה אפשר להעביר את זה לאן שרוצים.

אייל זנדברג: זה לא מה שכתוב.

ארבל אסטרחן: ב-(ג) הסמכות להעביר מוועדה לוועדה זה רק אם הוועדה נקבעה במליאה, ולא אם היא נקבעה בוועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: אם מי שקבע את הוועדה זו ועדת הכנסת, לפי מה שמוצע פה, אי אפשר לבוא שוב לוועדת הכנסת ולבקש העברה.

אייל זנדברג: אפילו אם כולם מסכימים על העברה נוספת ורוצים וזה ברור שזה טוב, אי אפשר, זה חוסם.

ארבל אסטרחן: במליאה לא נקבעה ועדה, זה הולך לוועדת הכנסת, ועדת הכנסת מודיעה במליאה לאן זה הלך.

אייל זנדברג: לא יעבירנה עוד למרות שאנחנו יודעים שבהכנה לקריאה ראשונה חלות הרבה התרחשויות מהותיות שיכולות להצדיק את זה.

יריב לוין: חבר'ה, זה פותח פתח ל...

ירדנה מלר-הורביץ: כל פעם שאנחנו מקבלים בקשה להעברה, אנחנו נלך לבדוק אם אנחנו קבענו?

מאיר נריה: אז תרשמי 'נקבעה ועדה לדיון לפי סעיף 8'.

מאיר נריה: במקום לפי סעיף קטן (א) תרשמי נקבעה ועדה לדיון לפי סעיף קטן (א) או (ב).

אייל זנדברג: זה הפתרון הטכני.

אייל זנדברג: השאלה מה עושים אם רוצים.

אייל זנדברג: ..

אייל זנדברג: אם הוועדה נקבעה במליאה, אז אפשר לעשות כן העברה שנייה?

אייל זנדברג: האם אפשר להפעיל פעמיים את (ג)?

אייל זנדברג: זה נקבע במקור במליאה, ואתם אומרים שלא, כי זה כבר קביעה לפי...

אייל זנדברג: אני לא מבין מה...

מאיר נריה: לא כדאי לחסום את זה.

אייל זנדברג: כשיש הסכמה, לא רצוי שהתקנון ימנע, אלא באמת במקרים שיש חשש.

אייל זנדברג: ..

אייל זנדברג: אבל אם יש הסכמה, למה לא לאפשר?

אייל זנדברג: לפעמים יש צורך בזה, למרות שזה נדיר.

ארבל אסטרחן: אגב, כך עשינו בהצעות לסדר, שרק אם הוועדה נקבעה במליאה אפשר להעביר.

ירדנה מלר-הורביץ: כמה מקרים כאלה היו?

ארבל אסטרחן: יש מקרים שבהסכמה פתאום רוצים להעביר.

מאיר נריה: בוועדת הפנים להעביר מחוקה לפנים, כספים או חוקה.

ירדנה מלר-הורביץ: כן, אבל כמה?

קריאה: היו, אבל לא בדקתי אם זו הודעה במליאה או לא.

ירדנה מלר-הורביץ: שווה לבדוק כמה כאלה כבר היו ואיזה הצעות אלה היו.

אייל ינון: עניין מתנגדי ההתנתקות היה בחוץ וביטחון וחזר ל… ועדת הכנסת קבעה אותו לחוץ וביטחון ואז העבירו אותו לחוקה.

יריב לוין: אז למה אנחנו מתכנסים, לפי ההצעה של אייל?

ארבל אסטרחן: שתמיד יש סמכות לוועדת הכנסת להעביר, לבקשת אלה שפירטנו פה.

אייל זנדברג: הערה לגבי (א), יושב ראש הישיבה אמור לקבוע את הוועדה.

אייל זנדברג: זה מובן מאליו שהוא אמור לקבוע את זה לפי סעיף בתקנון שמגדיר את חלוקת האחריות, לי זה מובן מאליו---

ירדנה מלר-הורביץ: זה הלשכה המשפטית מנחה אותנו.

אייל זנדברג: נכון, אבל השאלה אם לא ראוי לכתוב שהוא לא יכול לפי גחמתו לקבוע, אלא פשוט לקבוע לפי הסעיף---

מאיר נריה: אבל אז אתה נותן לו פחות כח מלכל חבר כנסת באולם.

מאיר נריה: הוא חייב להפעיל את הסמכות שלו לפי התקנון וכל חבר כנסת באולם יכול לזרוק 'הוועדה לזכויות הילד', סתם כדי לשגע את המערכת.

ירדנה מלר-הורביץ: ואז זה מגיע לוועדת הכנסת וועדת הכנסת שוקלת מה תחומי האחריות של אותה ועדה.

מאיר נריה: אבל הרבה פעמים...

מאיר נריה: יש לדוגמה חוק שהוא ממש הבייבי של יושב ראש ועדת חוקה, למרות שמבחינת התחום הוא שייך לוועדת הפנים, ולכן מראש הוא מציע ליושב ראש הכנסת, יושב ראש ועדת הפנים מסכים, הקואליציה מסכימה, אני מסכים, ואין סיבה להתחיל לעשות בלגן כשיושב ראש הכנסת, למרות שהוא יודע שזה לא יידון בוועדת הפנים, ייאלץ להציע את ועדת הפנים ואז יצטרכו להגיע לוועדת הכנסת ולהפוך.

מאיר נריה: אין סיבה.

יריב לוין: אני מסכים איתך.

יריב לוין: אני לא בעד להיכנס להגביל שם את הזה.

יריב לוין: לכל חבר כנסת שנמצא באולם יש אפשרות לקום וזה, יש אחר כך גם אפשרות ליוזם וכן הלאה לבוא ולבקש.

יריב לוין: נראה לי שזה מספיק.

יריב לוין: להתחיל להגיד ליושב ראש, אתה חייב להיות כבול ואז, בצדק, אם---

אייל זנדברג: זה התקנון.

יריב לוין: היושב ראש חושב שבמקרה הזה זה לא ככה, כי הדברים הם גבוליים.

אייל ינון: בפועל זה מה שנעשה.

אייל זנדברג: אם הם גבוליים זה דבר אחד, השאלה אם הוא יכול כך סתם לחרוג, בגלל איזה יושב ראש ש---

יריב לוין: לא יודע, אני אתן לך דוגמה.

יריב לוין: אייל, זה קורה המון.

יריב לוין: בא יושב ראש, אומר לפי מה שכתוב לו, 'רבותיי, ועדת כלכלה', ואז באים המציע וכל מי שנמצא באולם, אומרים לו 'לא, תשמע, אנחנו מעדיפים שזה יידון בזכויות הילד, כי שם אפשר לטפל בזה יותר מהר, וכלכלה עמוסה ומוכנה לוותר על זה'.

יריב לוין: אז למה לי לכבול אותו לתהליך שהוא צריך לרוץ לוועדת הכנסת ולבצע את זה?

אייל זנדברג: בעיניי זה מייצר שקיפות.

אייל זנדברג: כי אחרת, כמו שנאמר פה, זה בייבי של מישהו, אז אמנם זה נושא ברור של כספים, פתאום יקבעו אותו לוועדה אחרת, כי לא אוהבים את יושב ראש ועדת הכספים.

מאיר נריה: אז שוב, כל חבר כנסת באולם שרוצה, שחשוב לו שזה יקרה דרך ועדת הכנסת, מרים יד ופשוט אומר שם.

אייל זנדברג: הוא יפנה ויעשה את זה.

אייל זנדברג: יושב ראש המליאה, מי שמנהל את הישיבה צריך לפעול לפי התקנון, אחרת אין משמעות ל---

יריב לוין: לא, אז הוא מודיע, הוא בא ואומר.

מאיר נריה: התקנון בסעיף הזה הוא המלצה.

יריב לוין: הוא אומר 'מה שמונח לפניי הוא כך וכך, אבל אני חושב באופן אישי שיותר טוב לשלוח את זה לשם'.

מאיר נריה: אנחנו רואים מה המציאות.

מאיר נריה: הרי לכאורה גם ועדת הכנסת כבולה לתקנון.

אייל ינון: אם שני יושבי הראש של הוועדות והמציע מסכימים שזה יילך לוועדה שהיא ועדה אחרת?

אייל זנדברג: שזה ייאמר.

אייל ינון: זה עדיין צריך לבוא לוועדת הכנסת?

אייל ינון: אני שואל, היה מקרה כזה.

ארבל אסטרחן: כל מי שנמצא באולם בעצם אומר לו משהו אחר.

אייל זנדברג: לא, השאלה אם יש בררת מחדל שבכל מקרה חייבים להעלות אותה, וכל הצעה אחרת, גם אם היא מוסכמת על שני יושבי ראש הוועדות הרלוונטיים וגם על המציע, בכל זאת צריך לבוא לוועדת הכנסת.

אייל זנדברג: זאת השאלה.

אייל ינון: בעבר לא הבאנו.

אייל ינון: אני זוכר מקרים, לפחות בכנסת הקודמת, שלא הבאנו לוועדת הכנסת אם נוצרה הסכמה במליאה בין כולם.

אייל ינון: בזה זה נגמר.

ירדנה מלר-הורביץ: בדרך כלל מביאים לוועדת הכנסת כשיש מחלוקת, אז ועדת הכנסת היא הפורום שקובע את זה.

יריב לוין: ---לוועדה פקידותית שכל היום---

מאיר נריה: מה שיש פה זה בסדר גמור, לא צריך לגעת.

אייל זנדברג: אולי יכבדו יותר את החלוקה המקורית.

יריב לוין: לא, אם לשם אתה רוצה להגיע, לא תגיע לשם.

יריב לוין: שלא יהיה לך ספק.

אייל זנדברג: כי ברגע שיש דיון, אנשים צריכים להסביר את עצמם, כי לא סוגרים דברים ב---

יריב לוין: אתה באמת חושב שאני מביא לכאן את ההצעות וממתין שאנשים יסבירו את עצמם כדי לפי זה לקבל פה את ההחלטות?

יריב לוין: נו, בחייך.

אייל זנדברג: לא, אפילו לפרוטוקול אני לא מעלה את זה---

יריב לוין: אני אומר את זה לפרוטוקול, כי זאת ועדה פוליטית, יש פה שיקולים פוליטיים, שיקולים של עומס, שיקולים של הרכבים, המון שיקולים נכנסים לתוך הדבר הזה, של עומס, הרבה מאוד דברים.

אייל זנדברג: השאלה אם יושב ראש הכנסת או יושב ראש הישיבה לא אמורים ללכת לפי איזה שהיא בררת מחדל.

יריב לוין: אבל הוא בא ואומר, 'יש לי בררת מחדל'.

ירדנה מלר-הורביץ: אנחנו, כשאנחנו קובעים את סדר היום ביום רביעי, שלשם מתרכזת החקיקה הפרטית, אנחנו מקבלים את המלצת הלשכה המשפטית לגבי---

יריב לוין: זה אפילו כתוב לנו בדף.

ירדנה מלר-הורביץ: כתוב לנו לאיזה ועדה הצעת החוק---

יריב לוין: בדף זה כתוב לחברי הכנסת, הלשכה המליצה.

ירדנה מלר-הורביץ: לעתים נוצרת דינמיקה במליאה שחברי הכנסת מציעים ועדה אחרת.

ירדנה מלר-הורביץ: אז אם אין הסכמה וזה מופרך על פניו, כי עשו את זה לשם העניין, אז זה יעבור לוועדת הכנסת שתכריע.

ירדנה מלר-הורביץ: אבל אם כן נשמעת הצעה אחרת ומתכנסים סביבה ויש לזה הסכמה, אנחנו---

יריב לוין: אגב, תדע לך שב-80% מהמקרים של אין הסכמה, אין ההסכמה הוא מלאכותי לחלוטין, הוא נועד בכלל להשיג עסקה סיבובית לגבי הצעה אחרת שיש עליה מחלוקת, הוא נועד… אסור לשפוט את סוג ההחלטות האלה בכלים שאתה מסתכל עליהם כעולם אידיאלי שבו לכל ועדה יש את האחריות שלה וזה במוטב על פי הרמה המקצועית.

יריב לוין: פה כל התהליך הזה הוא תהליך פוליטי לגמרי.

אייל זנדברג: אני מודע לזה.

מאיר נריה: יריב, בגלל מה שאמרת, אולי כדאי להוסיף איזה שהיא הבהרה, שחבר הכנסת שהציע את הוועדה הנוספת בדיון, יכול לוותר על בקשתו לדיון בוועדה.

יריב לוין: מה פתאום?

יריב לוין: אני גם אגיד לך מה יקרה.

יריב לוין: הרי מציע מישהו להעביר, אני יודע שהוא הציע להעביר, זה הגיע לפה, נפתרה הבעיה.

יריב לוין: עכשיו אנחנו נצטרך לפתוח מקהלה, כי אף אחד לא ירצה לסמוך על השני שלא ימשוך את ה... יש פה פרוצדורה שהיא מכשיר פוליטי, היא לא מכשיר כדי להבטיח שההצעות יגיעו לגורם המקצועי שיכול לדון בהם.

יריב לוין: אלה הכללים, שהוועדה הזאת בכל זאת שווה משהו על פי הכללים האלה.

יריב לוין: זה שינוי, לא סדרי עולם, זה לברוא עולם חדש לגמרי.

יריב לוין: זו נקודה נקודתית שמבטאת תפיסה שהיא אולי נכונה, אבל היא עולם---

ארבל אסטרחן: אם ב-(ג)(1) אנחנו אומרים שתמיד ועדת הכנסת יכולה להציע, ולא משנה אם זה נקבע במליאה או בוועדת הכנסת עצמה, האם אנחנו רוצים ללכת---

יריב לוין: כן, את זה אני דווקא מקבל, אני חושב שזה נכון שנעשה הסדר אחיד.

ארבל אסטרחן: אני שואלת האם אנחנו רוצים באותה הזדמנות לקבוע אותו דבר גם בהצעות לסדר?

ארבל אסטרחן: כי שם גם קבענו שרק אם זה נקבע במליאה.

יריב לוין: כן, נעשה אחיד, אני הולך עם הקו הזה.

ארבל אסטרחן: נעשה את זה אותו דבר גם להצעות לסדר, כי גם שם קבענו שאם זה נקבע במליאה אפשר להעביר מוועדה לוועדה, ואם זה נקבע בוועדת הכנסת אז לא.

יריב לוין: זה יהיה אמנם די משעשע לשבת כערכאת ערעור על עצמך, אבל בזה בסדר.

ארבל אסטרחן: אוקי, אז אמרנו מי יכול לבקש להעביר.

ארבל אסטרחן: ועדת הכנסת תדון בבקשה להעביר מוועדה לוועדה, זה זהה למה שכתוב בהצעות לסדר, ובלבד שהוועדה שנקבעה, זה לא רק לפי (א), זה לפי (א) או (ב) טרם החלה את דיוניה בהצעת החוק.

יריב לוין: נכון, זה בוודאי חייב להיות, כי אני לא יכול לשאוב את זה ממנו באמצע שהוא דן.

יריב לוין: זה לא בא בחשבון.

ארבל אסטרחן: זה גם אם יש הסכמה.

דן מרזוק: אם הוועדה התחילה לקיים את הדיונים לאחר שהוגשה הבקשה לוועדת הכנסת.

יריב לוין: תשמע, זה מרוץ סמכויות לא רק בבתי הדין הרבניים, יש גם פה.

דן מרזוק: האם זה דיון אמיתי או דיון ש---

יריב לוין: תשמע, אני אגלה לך משהו, על פניו אם תסתכל על זה מבחינת אינטגריטי, זה לא אמור לקרות, אלא שבפועל זה לפעמים קורה ואני מאוד נזהר מלשנות את זה ואני אגיד לך למה.

יריב לוין: זה בכל אופן כלי שקצת מגביל את שרירות הלב של הוועדה הזאת, ואני הייתי נזהר מזה.

יריב לוין: הייתי נזהר ממצב שבו אני בא ויוצר איזה שהוא מצב שאני יכול, על ידי זה שאני מחליט לשים משהו על סדר יומי, לעצור אותו ועכשיו עד שאני אדון בו ייקח חצי שנה ואז אני בעצם מכתיב לוועדות האחרות את סדר יומן ו... זה נראה לי מסוכן.

אתי בן יוסף: אבל, יריב, אם ועדה מסוימת שמרו את זה ליום שני והם ביקשו בקשה ביום רביעי מאיתנו?

יריב לוין: אני אומר, אם ועדה קבעה דיון ביום שלישי, אז לכאורה אם זה מה שחשוב לי, אני יכול לקבל בקשה ולקיים דיון כעבור שעה.

יריב לוין: אני יכול, באופן תיאורטי.

יריב לוין: אני לא הייתי נוגע בזה.

יריב לוין: אני אומר, ברגע שוועדה התחילה לדון בנושא, היא דנה בו, אחרת אנחנו נפתח פה פתח שהוא פתח---

אתי בן יוסף: אם הוא על סדר היום, אתה רואה בזה כהתחיל הדיון.

יריב לוין: לא, מבחינתי החלה זה דנה, לא שהוא על סדר היום.

יריב לוין: החלה, זה שהיא דנה, אחרת היא תקבע לי על סדר היום מה שהיא רוצה.

רונית יעקבי חייקין: יושב ראש הוועדה 'תקע' חוק חצי שנה, אחרי חצי שנה אני רוצה לדון בו בוועדה אחרת ואז הוא קבע ליום אחר ישיבה---

יריב לוין: אבל זה מאוד פשוט.

יריב לוין: אני אגיד לכם למה, כי יושב ראש ועדה כזה, אם היה חוק שאני רוצה 'לתקוע' אותו, תאמיני לי שהוא פעם בארבעה חודשים לא היה עולה לדיון, החלטה לא היתה.

רונית יעקבי חייקין: זה מה שהוא אומר, אז ככה אתה תוקע מלהעביר לוועדה אחרת.

יריב לוין: אבל זו סמכות של יושב ראש הוועדה, את זה אני לא יכול לקחת ממנו.

יריב לוין: אני לא יכול לכפות עליו לקבל החלטות.

יריב לוין: זה האיזון שיש.

יריב לוין: אני יכול להגיד שהוא לא דן בכלל.

יריב לוין: ..

יריב לוין: הזכות של חבר הכנסת שזה יבוא לדיון, אין לו זכות שתהיה הכרעה והצבעה.

יריב לוין: את זה אנחנו יודעים.

יריב לוין: זה, עוד פעם, ליצור מציאות שלא קיימת.

ארבל אסטרחן: יושב ראש ועדה יכול למהר ולשים נושא על סדר היום, בשביל למנוע בקשה להעברה.

ארבל אסטרחן: נכון.

יריב לוין: ברגע שהצעה עברה לוועדה היא מקנה לבעליה את הזכות שהיא תידון, היא לא מקנה לו שום זכות, לא שתהיה הצבעה, לא שתהיה החלטה, לא שההחלטה תהיה כזו או אחרת.

יריב לוין: זה האיזון.

יריב לוין: יכול להיות שיהיו מי שיחשבו שצריך לברוא עוד פעם, וזה ממש לברוא עולם חדש, אני לא חושב שזה נכון.

יריב לוין: זה גם בסך הכל עובד.

דן מרזוק: נניח שאחרי שהתחיל הדיון, כל הגורמים המעורבים רוצים להעביר לוועדה אחרת.

דן מרזוק: אז מה עושים?

ארבל אסטרחן: לפי זה אי אפשר.

יריב לוין: אי אפשר ואני גם אגיד לך למה אי אפשר.

יריב לוין: כי התהליך הזה שבו ועדה דנה ועכשיו זה נזרק למקום אחר, מתחיל מהתחלה.

יריב לוין: .. יש גם ציבור שמעורב פה.

יריב לוין: יש גבול.

יריב לוין: אני לא רואה סיבה, התחילה ועדה לדון, מה פתאום להעביר לוועדה אחרת?

יריב לוין: מה קרה?

דן מרזוק: לא, תשאיר פתח.

יריב לוין: לא.

קריאה: למה?

קריאה: ליושב ראש אין כוונה באמת להעלות את זה.

יריב לוין: אם ליושב ראש אין כוונה ואין רצון, אז מה לעשות.

יריב לוין: זה כוחו.

ארבל אסטרחן: התחילה לדון וגילתה שזה שייך לוועדה אחרת.

דן מרזוק: נגיד דנו בחוק הביומטרי, סיימו את כל הפרק המדעי ועכשיו רוצים לעבור לפרק החוקתי, זכויות אדם, ורוצים להעביר את זה לוועדת חוקה, לדון בפרק הבא.

דן מרזוק: זה לגיטימי, זה יכול לקרות וחוק כזה גם יכול לעבור אחרי זה לוועדת כספים, על איך מממנים.

ירדנה מלר-הורביץ: ממש לא.

יריב לוין: זו בדיוק הסיבה שבגללה לא מאפשרים… זו הדוגמה הכי טובה למה לא לעשות את זה.

דן מרזוק: נגיד הוא התחיל לדון והוא החליט שהוא רוצה להקים ועדה משותפת?

דן מרזוק: איך מעבירים את הנושא מהוועדה לוועדה המשותפת?

יריב לוין: הוא לא יכול.

יריב לוין: ברגע שהוא התחיל לדון, הוא דן, נגמר הסיפור.

יריב לוין: צריך סוף גם לדברים.

יריב לוין: התהליך לא יכול להיות אין סופי, יש סוף, בן אדם קיבל, התחילה הוועדה לדון, תדון, תגמור את העניין, נקודה, אחרת העניין הזה לא ייגמר אף פעם.

יריב לוין: יתחילו להיות פה הסכמים קואליציוניים שכאשר יהיה החילוף של יושב ראש ועדה כזאת בתאריך כזה, כל החוקים בוועדה יבואו להחלטה מחדש איפה הם יידונו.

יריב לוין: תעשו לי טובה, אף אחד לא רוצה מציאות כזו.

דן מרזוק: אז תוכל לפחות לעשות אפשרות שבהצבעה על קריאה ראשונה יהיה אפשר להעביר---

יריב לוין: לא, מה פתאום.

יריב לוין: בשום פנים ואופן לא.

יריב לוין: אני אומר לכם עוד פעם, הדבר הזה אסור.

ירדנה מלר-הורביץ: איפה שהחוק התחיל, שם הוא---

יריב לוין: בוודאי, הוא חייב להסתיים באותו מקום.

יריב לוין: רבותיי, יש גבול למשחק.

יריב לוין: גם ככה הכח של הקואליציה והכח שמרוכז בוועדה הזאת הוא כח עצום.

יריב לוין: אם אנחנו עוד נאפשר עוד מניפולציות כאלה נגיע בכלל למחוזות שהם סופר בעייתיים.

יריב לוין: ממש לא.

יריב לוין: ממש לא.

ארבל אסטרחן: אז אמרנו שוועדת הכנסת תדון בזה רק אם הוועדה טרם החלה לדון.

ארבל אסטרחן: תחליט ועדת הכנסת להציע לכנסת כי הצעת החוק תועבר לדיון בוועדה, זו כמובן החלטה של הכנסת, יציג יושב ראש ועדת הכנסת, או חבר הוועדה שהוא הסמיכו לכך, את ההצעה בפני הכנסת, והכנסת תחליט בלא דיון אם לקבלה.

ארבל אסטרחן: בעצם גם אם קודם מי שקבע זה ועדת הכנסת, את זה כתבנו כי חשבנו שזה רק לשנות החלטת מליאה, עכשיו זה יכול להיות גם לשנות החלטת ועדה, אז במקרה הזה גם צריך אישור של הכנסת?

ארבל אסטרחן: כאילו ועדת הכנסת פעם אחת קבעה ועדה, ועכשיו---

יריב לוין: אני מציע שנעשה את זה בצורה אחידה.

יריב לוין: רק חסר פה, 'הכנסת תחליט בלא דיון ומבלי שאיש יקשיב', צריך להוסיף פה.

יריב לוין: את הוראת התקנון הזאת יקיימו במלואה, ללא חריגות.

אייל זנדברג: ההסדר הזה כולל גם ועדה משותפת?

אייל זנדברג: זאת אומרת כל אחד במליאה יכול להציע 'אני רוצה ועדה משותפת לחוץ וביטחון ול...'?

ארבל אסטרחן: אבל אז זה יילך לוועדת הכנסת.

אייל זנדברג: זה המצב כרגע?

ארבל אסטרחן: כן.

ארבל אסטרחן: בשונה מהצעות לסדר, ששם כתוב שאפשר גם להציע ועדה משותפת קיימת, פה לא כללנו את ההוראה הזאת.

ארבל אסטרחן: ככלל זה בעייתי שיציעו במליאה---

יריב לוין: תבינו, הצעות שמוצעות במליאה הן בגדר המלצה ברגע שאין החלטה.

יריב לוין: אחד אומר 'זכויות הילד', השני אומר 'כלכלה' ובסוף מחליטים בכלל להעביר לכספים.

יריב לוין: זה מבטא את העובדה שהמליאה לא היתה בהסכמה על זהות הוועדה.

ארבל אסטרחן: אם זה משותפת קיימת, המליאה יכולה ל---

אייל זנדברג: ואם היא לא קיימת?

יריב לוין: צריך להקים.

יריב לוין: מקימים פה.

אייל זנדברג: בכל מקרה לוועדת הכנסת.

יריב לוין: אפשר היה בעצם לבוא ולהגיד ולקבוע שהמנגנון, ואולי את זה כדאי לעשות, שבו חבר כנסת קם ועומד ומבקש ועדה אחרת, הוא אפילו לא צריך להגיד איזה, כי הרי לאיזה אין שום משמעות.

אייל זנדברג: אין משמעות, זה מגיע לוועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: אפשר להציע ללא הנמקה כי ההצעה תידון בוועדה אחרת.

יריב לוין: בדיוק, ואז הוא בא ואומר 'אני רוצה ועדה אחרת', ונגמר העניין.

אייל זנדברג: כי ממילא גם ועדת הכנסת לא כבולה להצעות שלו.

יריב לוין: בוודאי, לכן זה לא משנה.

ארבל אסטרחן: בזה סיימנו את הפרק השני של הדיון המוקדם או קריאה טרומית.

ארבל אסטרחן: אנחנו עוברים לפרק השלישי שעניינו הכנה לקריאה הראשונה.

יריב לוין: את זה לעשות בישיבה הבאה?

קריאות: כן, כן.

יריב לוין: רבותיי, אם כך, בשבוע הבא נמשיך, בישיבה יותר ארוכה, אחרת לא נגמור.