ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 127, 2011-01-16 10:30

דני דנון: אני מתכבד לפתוח את הישיבה וסיור של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות של הכנסת בעיר אשקלון.

דני דנון: אנחנו מתחילים את הישיבה והסיור כאן בכפר הנופש.

דני דנון: לאחר שנסייר פה, נגיע ללשכת ראש העיר ושם נקיים דיון מקיף לגבי כל נתוני הקליטה, הצרכים, הדרישות.

דני דנון: אני לא יודע מה עם ראש העיר, אבל היינו בכמה ערים בישראל וראינו שיש ערים, כמו רמת השרון, כפר שמריהו ומקומות אחרים, לעומת ערים שבאמת קולטות עלייה, כמו אשקלון, אשדוד, עפולה, נצרת עלית, שלא מקבלות את הסיוע.

דני דנון: אנחנו פועלים בנושא הזה ואנחנו נרצה היום לשמוע ממך על כל הדברים, גם הבעיות וגם האתגרים.

דני דנון: אני אשמח, אדוני ראש העיר, על כמה מלים בקצרה.

דני דנון: את הדיון המעמיק נעשה בלשכה שלך.

דני דנון: נעשה פה סיור במקום, גם הדיירים מחכים לנו, יש להם הרבה דברים לומר ואנחנו נשמע גם אותם.

דני דנון: בבקשה, אדוני ראש העיר.

בני ועקנין: ברוכים הבאים, ועדת הקליטה והעלייה והיושב ראש והחברים, ושלום לכל הנוכחים.

בני ועקנין: אני אמרתי לפני שבאת שאני תמיד אוהב שמתחילים בעירייה בסקירה, מה הנושאים ולפי הנושאים הולכים לשטח וגם יודעים מה קורה בשטח.

בני ועקנין: אז בוא נאמר שהפעם אנחנו מתחילים פה, אבל הרבה לא יודעים מה הולכים לעשות פה.

בני ועקנין: אנחנו נעשה פה את הסיור ואחר כך נלך לאולם הישיבות אצלנו בעירייה, שם הכנו את מצגת, אנחנו נציג את אשקלון, מהערים הקולטות עלייה הגדולות ביותר בארץ.

בני ועקנין: היום זה כ-40,000 עולים חדשים.

בני ועקנין: כשהתחלנו את העלייה בשנת 90' היינו 60,000---

אברהם מיכאלי: למה בשנת 90'?

אברהם מיכאלי: התחלת בשנת 71'-72'.

בני ועקנין: אתה אומר 72'?

בני ועקנין: אז יש פה גם מ-56', כשאני עליתי בן חמש.

אברהם מיכאלי: ואתה צודק.

אברהם מיכאלי: באשדוד סופרים לנו את זה, אל תדאג.

בני ועקנין: תראה, אם מקבלים כסף לפי עולה, מה אכפת לי לדון עד 48'.

בני ועקנין: אז באמת ברוכים הבאים ואני מציע שאנחנו נתמקד במקום שאנחנו הולכים לסייר.

בני ועקנין: מטרת הסיור כאן שהוועדה תתרשם, כי אני מבין שמישהו ביקש שנעשה פה סיור, ולאחר שנסיים פה נלך לאולם ושם נדבר יותר בפרוטרוט על כל נושא העלייה באשקלון, תהיה לכם תמונה יותר ברורה ותראו את המצגת בצורה מסודרת.

בני ועקנין: לכן עכשיו נדבר רק על המקום.

בני ועקנין: בבקשה, מי  רוצה להציג את המקום שבאנו אליו?

סופה ביילין: אני חושבת שנעשה סיור ומה שאתה הצעת, שאנחנו---

בני ועקנין: לא, קודם כל מה מטרת הסיור שנקבע פה.

בני ועקנין: אני, ראש העיר, לא יודע.

בני ועקנין: נשמע.

סופה ביילין: אנחנו נדווח אחר כך על כל הנתונים כמה מתבצע, כמה הוסטלים, כמה דירות סוציאליות וכמה כל שנה מקבלים.

סופה ביילין: בחוברת אצל בני יש הכל וכל אחד יקבל הסבר בישיבה.

בני ועקנין: אבל בואו נדבר על המקום כרגע.

בני ועקנין: התחלנו בסיור, אז נדבר על המקום.

סופה ביילין: ניצה, מנהלת מקבץ הדיור, נתנה את הסקירה.

סופה ביילין: המקום הזה נפתח בשנת 95', וכל הזמן היו דיונים על המקום הזה ואני לא חושבת שהמקום הזה הוא רע, הוא טוב.

סופה ביילין: יש כמה נתונים שאני רוצה שהוועדה תקבל אותם כדי שתקבל את התמונה לבד, אחרי הסיור, כל אחד לבד, בגלל זה אני לא רוצה לספר.

סופה ביילין: יש מטבח משותף, יש דירות, ואתם תראו.

סופה ביילין: זה חלק מהפתרון שהיה לגבי חוסר בדירות סוציאליות.

סופה ביילין: אחר כך אתה תשמע את כל הנתונים, כמה מקבלים שכר דירה ממשרד הבינוי וכמה משלמים היום בשוק החופשי ויש לנו חוסר בדירות, אבל אני חושבת שהדבר שהיה הופך את המקום, היתה כותרת אחת במשרד הקליטה, ברחוב העבודה 1, שם היה כתוב 'פתרון זמני', זאת אומרת שכל אחד, לפי החלטתו, הוא יכול להשתמש בדבר הזה, אבל אם יהיה תור, הוא נכנס בתור.

סופה ביילין: אז אנשים הגיעו לפה מסיבה אחת, כדי לא לאבד את התור.

סופה ביילין: יש מצב שמישהו לא מרוצה, ואתם תראו אם מרוצים או לא מרוצים, חלק כן, חלק לא, זה תלוי בבן אדם, אז מי שלא מרוצה, הוא חייב לצאת לשוק החופשי, להיות שנתיים באוויר, בשכירות, ואלה אנשים מבוגרים, מדובר על אנשים קשישים, ומדי פעם הם לא עצמאיים אפילו, ואחר כך רק מכניסים אותם בתור מהתחלה.

סופה ביילין: זה החוק, שאני רוצה---

בני ועקנין: סליחה, מי פה שולט שייתן תמונה מסודרת על כמה חדרים, כמה אנשים.

ניצה שטרית: אני.

ניצה שטרית: אני חושבת שדיברתי הרבה לפני שהגעת, אז הם יצטרכו לשמוע אותי פעם נוספת.

ניצה שטרית: יש לנו כאן 200 חדרים, יש לנו 201 אנשים, יש לנו בערך 100 אנשים מיום שפתחנו את המקום ועד עכשיו, זאת אומרת מסוף 95'.

ניצה שטרית: יש כאן 100 אנשים שפשוט לא עזבו, אנשים שגרים כאן 14 שנים ולא רוצים ללכת לשום מקום.

ניצה שטרית: האנשים שמגיעים לכאן, אמרתי קודם לכן, מגיעים מרצונם החופשי.

ניצה שטרית: אלה אנשים שמשרד הקליטה שלח אותם לראות מספר מקומות, הם בחרו והחליטו שכאן הם רוצים להיות.

ניצה שטרית: הם מגיעים לכאן, הם עושים סיור עם המשפחות, הם עושים סיור עם החברים שלהם, הם הולכים וחוזרים מספר פעמים---

דני דנון: מה שכר הדירה שהם משלמים?

ניצה שטרית: 1,000 שקלים, כשבעצם המדינה נותנת להם ואני הצינור שמחזיר את זה בחזרה למדינה.

ניצה שטרית: הם לא משלמים על מים, הם לא משלמים על חשמל, יש כאן הרבה מאוד אנשים שמגיעים משכירויות בחוץ של מספר דירות שהם עוברים, מדירה אחת לשנייה.

ניצה שטרית: יש כאלה שנמצאים עם בני משפחה ולא מוצאים את המקום שלהם שם, מחוסר מקום, מחוסר זה שהם מסתדרים עם הבן של הבת, או להיפך.

ניצה שטרית: יש כאן אנשים שמחליטים שזה המקום שלהם, לעומתם יש כאלה שמגיעים...

ניצה שטרית: שיהיה ברור שמי שרוצה להיכנס, נכנס ומי שרוצה ללכת, אומר 'לא טוב לי, אני חוזר לשכירות'.

ניצה שטרית: מה שאומרת סופה, על התור או לא התור, זה כבר עניין של משרד הקליטה.

דני דנון: זו שכירות פרטית.

ניצה שטרית: זו שכירות פרטית והוא ממשיך לקבל סיוע ממשרד השיכון.

דני דנון: אם הוא מסוגל.

דני דנון: הוא לא מסוגל ב-1,000 שקלים לשכור דירה היום.

ניצה שטרית: מה שקורה לאנשים שהיו כאן ויצאו, הם התחברו, שתי חברות ביחד, למשל, והלכו ושכרו דירה, למשל במרינה באשקלון.

ניצה שטרית: הם מתחברים.

ניצה שטרית: גם פה הם מתחברים.

דני דנון: מתוך ה-200 כמה היו רוצים לצאת?

ניצה שטרית: מתוך ה-200 אני יכולה להגיד שמשהו בסביבות 9-8 אנשים שעכשיו רוצים ל---

רוברט טיבייב: יש דירות פניות?

ניצה שטרית: אין לי דירות פניות, יש לי דירה אחת לדוגמה ויש לי אנשים שנמצאים בהמתנה כדי להגיע לכפר.

רוברט טיבייב: כמה?

ניצה שטרית: אין לי מושג, זה נמצא במשרד הקליטה.

ניצה שטרית: מיכל לא יודעת, כי הם מגיעים מכלל הארץ.

מיכל פימא: הם מגיעים מכל הארץ, מחולון, מתל אביב.

אברהם מיכאלי: מה ייחודי במקום הזה מאשר במקומות אחרים?

אברהם מיכאלי: אנחנו באנו לסייר פה כנראה במטרה מסוימת, להתרשם, או לחיוב או לשלילה,  אז תגידי לי מה ייחודי פה.

ניצה שטרית: בהחלט.

ניצה שטרית: קודם כל יש בכל מקום חסרונות ויתרונות.

ניצה שטרית: החיסרון של המקום הזה, שהמטבח הוא מטבח משותף.

ניצה שטרית: אז יש כאלה שיגידו---

שולמית מימון: כל כמה אנשים במטבח משותף?

ניצה שטרית: או ארבעה או שניים.

ניצה שטרית: יש שאנשים שיגידו 'אני לא רוצה מטבח משותף', ויש כאלה אחרים, למשל חולים, שהחברה שלהם מכינה להם ומביאה להם, שהם אוכלים בצוותא, כי רובם עריריים.

ניצה שטרית: מי שרוצה ללכת, ויש כאלה שיאמרו 'לא טוב לנו, אנחנו רוצים ללכת', יש כאלה שיצאו, לפחות עשרה, או אפילו יותר, וחזרו בחזרה לכפר.

ניצה שטרית: יש כאלה שכשהם מגיעים אני שואלת 'למה אתה רוצה להיות פה?

ניצה שטרית: בשביל מה?'

ניצה שטרית: אז הוא אומר, 'כי אני לא צריך חדר יותר גדול משלי, כי יש כאן אירועים', האירועים בחינם.

ניצה שטרית: הם לא משלמים מים, לא משלמים חשמל, הרבה אנשים חוסכים את הכסף או שעוזרים לבני המשפחה, או שנוסעים לחוץ לארץ.

ניצה שטרית: למשל יש כאן דייר שהיה בסין ותאילנד ובכל מיני, כשאני בקושי להונגריה נסעתי.

ניצה שטרית: אז הם עושים כל מיני דברים.

ניצה שטרית: יש להם את כל המרחב הזה, יש להם ברכה בקיץ, מתחילת מאי עד כמעט סוף אוקטובר, תלוי במזג האוויר, עם מציל.

ניצה שטרית: בשום מקבץ דיור אין דבר כזה.

ניצה שטרית: יש להם אירועים.

ניצה שטרית: למשל השנה אני יכולה לומר שלב ברדני, אני לא יודעת מי אחראי על ועדת הקליטה, אני חושבת שגם משרד הקליטה, סופה, יש להם טיולים, בזכותכם הם יצאו גם להמון טיולים.

מיכל פימא: מתקציבי המשרד.

ניצה שטרית: מתקציבי המשרד.

ניצה שטרית: מעבר לזה יש להם את האירועים שהם לא משלמים כאן אפילו שקל, כל חגי ישראל---

דני דנון: קיבלתי תלונות לגבי התשתיות של המבנים.

דני דנון: אתם אחראים על התשתיות, נכון?

ניצה שטרית: נכון, יש כאן 15 עובדים.

דני דנון: יש כאן בעיות מהותיות?

ניצה שטרית: ממש לא.

ניצה שטרית: ממש לא.

דני דנון: זו הסיבה שבאנו לפה, כדי לראות בעיניים.

מרינה סולודקין: חבר הכנסת דנון, אני חייבת לומר לך, כתושבת העיר וחברת כנסת עם ותק, בדרך כלל, אם יש בעיות, אני מקבלת המון תלונות.

מרינה סולודקין: בשנים הראשונות, ב-96', 98' היו תלונות, ושמונה שנים אף תלונה מהכפר הצרפתי.

ניצה שטרית: יש דיירת אחת שהחליטה לעשות בלגן ואין ספק שכל מכתב...

ניצה שטרית: הרי מבקר המדינה לא יודע מה זה כפר הנופש, והיא אומרת בצורה הכי ברורה, 'יש לי את הפוליטיקאים שלי ואני יודעת מה אני אעשה איתם'.

ניצה שטרית: מקומם לראות שדיירת אחת יכולה להפוך כפר שלם, אבל צריך להתמודד ולהוכיח שבעצם אין לך אחות.

ניצה שטרית: וזה בסדר, אני בעד שקיפות ואני אומרת, בואו, תראו.

דני דנון: לא נעשה ועדת חקירה פרלמנטרית.

ניצה שטרית: גם עם ועדת חקירה פרלמנטרית אני אסתדר, אבל אני באמת---

רפי נבון: מה גובה השכירות פה?

ניצה שטרית: 1,000 שקלים.

מיכל פימא: והם מקבלים את ההחזר של ה-800 ומשהו.

דני דנון: וההעלאה עכשיו של 8%, או שזה לא קשור אליהם?

ניצה שטרית: לא, זה בהוסטלים.

ניצה שטרית: אל תשכחו שבהוסטל משלמים מים וחשמל.

ניצה שטרית: פה אנחנו דואגים להם לריהוט.

ניצה שטרית: לאנשים שמגיעים לכאן אין מקרר, אין מיטות, אנחנו דואגים להכל.

ניצה שטרית: אנחנו דואגים למזגנים חדשים, אנחנו דואגים לזה שסטודנטים, יש לנו גם מחבר העמים וגם מארגנטינה, דואגים להם, מטפלים בהם.

ניצה שטרית: לצערנו חלקם מגיעים, אני לא יודעת מי הפנה, אבל יש כאלה נשים שהילדים שלהם מכים אותם, שכאן היינו צריכים לשמור עליהם ולסגור שלא ייכנסו אליהם.

ניצה שטרית: יש ילדים שמגיעים ב-28 לחודש ולוקחים את כל הקצבה והולכים הביתה והם נשארים בלי שום דבר, אז את צריכה לדאוג שיהיה להם אוכל, שלא חסר להם דבר, ואם לא, לדבר עם הילד ולהגיד 'תדע לך שאם אתה לא משאיר לו את הכסף, אני פונה לרווחה', או 'אני מוציאה את אמא שלך מהכפר ואתה תצטרך לטפל בה', אז מהר מאוד---

דני דנון: מה המודל העסקי?

דני דנון: עם איזה משרד ממשלתי אתם קשורים בהסכם?

ניצה שטרית: משרד הקליטה ועמידר, זה בדרך כלל חמש שנים וחמש שנים אופציה.

ניצה שטרית: במשך כל הזמן הזה יש ביקורות, או איך אמרו לי?

ניצה שטרית: בקרה של עמידר.

ניצה שטרית: הם מגיעים באופן ספונטני---

דני דנון: יש פה נציג עמידר?

קריאה: עמיגור.

ניצה שטרית: אבל מעמידר מגיעים כדי לבחון את מה שאתה דיברת עליו, תשתיות, מיזוג, מים, חשמל.

ניצה שטרית: הם הולכים לבד בין החדרים.

ניצה שטרית: אני אראה לך, כי זה לא משהו שהוא באחריותי, זה משהו שמשרד ממשלתי עושה ואומר את הדברים הכי פשוטים.

ניצה שטרית: אני רגועה, כי אני יודעת שבאים לבדוק אותי כל יום בפינצטה.

ניצה שטרית: ברשותך, לידך יש, אם אתה רוצה לראות, תיק אדום---

דני דנון: לא, מה שתגידי אנחנו מאמינים, לא צריך לראות.

סופה ביילין: באמת, את מדברת כאילו אנחנו בביקורת.

סופה ביילין: אנחנו לא באים בביקורת.

ניצה שטרית: לא, הוא שאל אותי שאלה כרגע ואמר שיש בעיה בתשתיות, אז הוא הגיע לעשות בדיקה.

דני דנון: אנחנו תיכף נסתובב.

דני דנון: השלטים ברוסית שמחזיקים הדיירים, מה כתוב בהם?

ניצה שטרית: אין לי מושג.

ניצה שטרית: הם כנראה הבינו שחברת הכנסת סולודקין כאן, אז כולם כאן.

דני דנון: זה לטובתך, מרינה?

מרינה סולודקין: תמיד לטובתי, אבל כאן אנחנו צריכים לעשות סיור.

דני דנון: יש לתושבים ועד או מישהו שיכול להצטרף אלינו, שנדבר איתם?

ניצה שטרית: לא, אין ועד, למרות שאני ביקשתי שיהיה ועד, אבל חלקם רוצים, חלקם...

ניצה שטרית: בעבר היה כאן ועד, היה כאן ועד טוב מאוד, עכשיו לא.

דני דנון: תוך כדי הסיור אנחנו---

ניצה שטרית: אתם יכולים לדבר עם אנשים, כמובן.

ניצה שטרית: אני יודעת שכולם יושבים שם בחוץ ומחכים.

מרינה סולודקין: קודם כל אני כבר דיברתי איתם ו---

דני דנון: אנחנו נברך אותם בכמה מלים ונלך לסיור.

אברהם מיכאלי: לא כל יום רואים ראש עיר וחברי כנסת באים אליהם.

דני דנון: לי קוראים דני דנון, אני יושב ראש ועדת עלייה וקליטה של הכנסת.

דני דנון: אנחנו עושים פה סיור, ארבעה חברי כנסת, חברת הכנסת מרינה סולודקין מאשקלון, חבר הכנסת רוברט טיבייב, חבר הכנסת מיכאלי, אני וראש העיר, באנו לבקר אתכם ולראות מה טוב בכפר ומה צריך לשפר.

סופה ביילין: (מתרגמת).

דני דנון: תודה לראש העיר על כל העזרה שלהם.

דני דנון: אני מאמין בלראות את הדברים, לכן אני לא אדבר.

דני דנון: אנחנו באנו לראות, אנחנו נסתובב, נבקר בחדרים, במטבחים, ואנחנו מבטיחים לכם שאנחנו נעשה כל מה שאפשר שיהיה לכם יותר טוב פה.

דני דנון: אני יודע שטוב לכם גם עכשיו ואנחנו מעריכים מאוד את העלייה והעובדה, באים לפה ארבעה חברי כנסת בוועדה של הכנסת לאשקלון, כי אשקלון קולטת עולים ואנחנו מעריכים את זה.

סופה ביילין: (מתרגמת).

בני ועקנין: בוקר טוב.

בני ועקנין: אני מברך את ועדת הכנסת, בראשות חבר הכנסת דנון.

בני ועקנין: הם באו לבקר כאן.

בני ועקנין: פעם ראשונה שכל הוועדה, ארבעה חברי כנסת, באים, תמיד מגיע רק היושב ראש.

בני ועקנין: הם באו לבקר פה ולראות ולשמוע, אז נעשה סיור.

סופה ביילין: (מתרגמת).

סופה ביילין: הם שמחים מאוד שאתם הגעתם.

רוברט טיבייב: (מדבר ברוסית).

דני דנון: בוקר טוב לכולם, אנחנו נפגשים, חלקנו בשנית, חלקנו פעם ראשונה.

דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות של הכנסת נמצאת היום בעיר אשקלון בסיור ישיבה.

דני דנון: אני מודה לחברי הכנסת טיבייב, מרינה סולודקין ומיכאלי, שהצטרפו אלינו לסיור יום.

דני דנון: אנחנו פתחנו את היום בסיור בכפר הנופש הצרפתי, לראות בעיניים שלנו את התנאים במקום, לדבר גם עם הדיירים, ואנחנו עושים ישיבה, בנוכחות ראש העיר וחברי מועצת העיר שנמצאים פה.

דני דנון: אני מודה לגב' סופה ביילין, שיזמה את הדיון הזה והזמינה אותנו לאשקלון.

דני דנון: אנחנו עושים דיון באופן כללי בנושא של קליטת עלייה באשקלון, על היעדים, על האתגרים, על הקשיים ואנחנו נפתח קודם כל בפתיחה של ראש העיר, מצגת של העירייה ולאחר מכן נפתח את הדיון לשאר הגורמים.

דני דנון: אני מודה ללב ולסופה שאתם מכניסים אותנו לעומק הבעיות, ואני מבקש מראש העיר, מר בני ועקנין, לפתוח בבקשה.

בני ועקנין: ברוכים הבאים, לוועדת הכנסת, ליושב ראש מר דני דנון, חברי הכנסת רוברט טיבייב ומרינה, שהיא אשקלונית, וגם חבר הכנסת מיכאלי שהיה פה, והחברים שלנו.

בני ועקנין: עשינו היכרות אז ניגש ישר לעניין.

בני ועקנין: ברוכים הבאים, אני באמת מקבל אתכם בברכה וכל הכבוד, ממש, הרכב כמעט מלא, ארבעה חברי ועדה.

בני ועקנין: מניסיוני, הרבה פעמים באו לפה ועדות, אולי כמעט כולן, ולא תמיד בהרכב, הרכב יפה מאוד, זה מראה את החשיבות שמייחסים חברי הוועדה לנושא.

בני ועקנין: אני אגיד בכמה מלים ואחר כך מזל תעשה את הסקירה על אשקלון.

בני ועקנין: היום אשקלון מונה 126,000 תושבים, מתוכם 40,000 עולים.

בני ועקנין: אשקלון זו עיר קולטת עלייה, כי המסר, אנחנו רוצים לקלוט עלייה, עוד עלייה.

בני ועקנין: כל עלייה שרוצה לבוא, אנחנו פה בעד לקלוט אותה.

בני ועקנין: כל העליות פה תרמו תרומה גדולה מאוד והעלייה מחבר העמים תרמה תרומה מכרעת לעיר אשקלון.

בני ועקנין: ברוך ה', אני נבחרתי לראשות העיר בפעם הראשונה לפני 20 שנה ולמעשה קלטנו את העולים הראשונים.

בני ועקנין: באותם ימים אפילו הלכנו לשדה התעופה בלילה, יש פה אנשים שהיו איתי בשדה התעופה, נסענו בלילה, קיבלנו אותם בשמחה, פעם ב-2:00 בלילה, פעם ב-3:00 בבוקר, כשנחתו מטוסים ומאז אני חושב שהקליטה פה מוצלחת.

בני ועקנין: אני רוצה לעשות גם פרויקטים של עלייה---

מרינה סולודקין: בגלל זה אנחנו בחרנו בך.

דני דנון: חבר הכנסת מיכאלי הגיע.

בני ועקנין: אנחנו עירייה שמאוד רוצה לקלוט עוד עולים, גם יש לנו יכולות.

בני ועקנין: כמובן צריכים את התקציבים המתאימים ומה שצריך.

בני ועקנין: אז סדר הדברים; גב' מזל לוי היא מנהלת אשכול קהילה ועלייה, היא תציג נתונים של אשקלון באופן כללי וגם על קליטת עלייה.

מזל לוי: צהריים טובים לכולם.

מזל לוי: אני רוצה רק לציין שיש איתנו גם תושבים וארגונים שהזמנו אותם להשתתף יחד איתנו בוועדה, וזו זכות גדולה שמארחים את הוועדה.

מזל לוי: יש פה נציגויות של ארגונים ושל תושבים, גם מחבר העמים, גם מעולי אתיופיה וגם מצרפת.

מזל לוי: אני אעביר את רשות הדיבור למר לב ברדני, מנהל מחלקת קליטת עלייה ואחרי ההצגה הקצרה שלו אנחנו ניכנס לתוך המסלולים ששמנו בסדר היום שלנו.

לב ברדני: מאז העלייה הגדולה באשקלון התיישבו כ-40,000 עולים, ומתוכם כ-34,000 עולים מחבר העמים.

לב ברדני: התברכנו בעלייה אתיופית, עולים כ-2,000, חברי הקהילה של הקהילה של יוצאי אתיופיה באשקלון היא 6,000 ומה שמאפיין שם זה שהרוב המוחלט זה גילאים צעירים.

לב ברדני: כבר שש שנים יש לנו תכנית של עליית יהודים מצרפת.

לב ברדני: הם באו לכאן למעשה גם בקליטה ישירה וגם קליטה של הקהילה והם קנו כאן בתים.

לב ברדני: הקהילה של יוצאי צרפת מאוד פעילה בחברה  באשקלון.

דני דנון: מה המספרים של יוצאי צרפת?

לב ברדני: בתוך העלייה הקבוצתית הגיעו לפה 160 משפחות.

לב ברדני: מאז שהתחלנו בעידוד לעלייה מחבר העמים, הגיעו לאשקלון רק השנה בינתיים כ-14 משפחות, שזו תכנית מיוחדת לעידוד העלייה, כשמדובר על אוכלוסייה מגיל 21 עד גיל 55, כולם בעלי מקצוע והם התיישבו אצלנו.

בני ועקנין: לגבי הצרפתים, יש הרבה, אולי אפילו מאות, שבאים לפה, הם קונים דירות, אבל הם לא עושים עלייה, הם גרים פה וגרים שם, בלי לעשות עלייה.

בני ועקנין: יש מאות כאלה.

דני דנון: ואין לכם בעיה עם זה, אדוני ראש העיר?

לב ברדני: משנת 2010 יש לנו פרויקטים שמנהלים אותם ממש 24 שעות.

לב ברדני: השנה הגיעו לאשקלון 386 עולים, מתוכם 245 מחבר העמים.

לב ברדני: מה שמאפיין את הזמן האחרון, דווקא לאור המצב במדינות חבר העמים, יש עלייה במיוחד, פעם ראשונה שהעליות מרוסיה, לא מאוקראינה---

דני דנון: באיזה גילאים היו העולים?

לב ברדני: מה שמאפיין בעידוד העלייה הזאת זה גילאים יחסית צעירים, כמעט 45%-50% זה בעלי מקצוע אקדמאים, שנמצאים פה אצלנו, נמצאים באולפן כמעט שנה, שהתכנית מאפשרת להם גם עוד תוספת 17,000.

לב ברדני: יש לנו היום באשקלון שלושה אולפנים של...

לב ברדני: שלושה אולפנים לעולים ושלושה אולפנים למבוגרים וסך הכל הדינמיקה של העלייה באשקלון מאוד חיובית.

לב ברדני: חוץ מזה השנה, בזכות משרד הקליטה, ב-2010 היו לנו תכניות משותפות, שזה כולל קליטה בקהילה וחינוך ורווחה ומרכז תרבות.

לב ברדני: אדוני היושב ראש, ראש העיר, הפעילות בתרבות פה היא פשוט מדהימה.

לב ברדני: אנחנו כאן כמעט ממוצע כל חמישה ימים יש לנו פעמיים ערבי תרבות.

לב ברדני: אם היה תקציב ועוד אפשרות היינו עושים יותר מזה, ממש כל חמישה ימים יש באשקלון אירועים חברתיים של עולים, הרוב זה חבר העמים.

לב ברדני: באשקלון מ-99' קיימת תכנית מרכז תרבות שאמנים עולים נמצאים בתוך התכנית.

לב ברדני: סך הכל השותפות עם משרד הקליטה ואנחנו, והרשות, שעובדים יד ביד עם משרד הקליטה, וכל התכניות האלה בשותפות עם ועדת ההיגוי ועם יושב ראש...

לב ברדני: מחליטים...

לב ברדני: הייתי מציע שלגבי חינוך, סמנכ"ל החינוך וחברה ידבר.

משה ינאי: קודם כל שלום לכולם וברוכים הבאים.

משה ינאי: המערכות שלנו קלטו עלייה מאז שנות ה-90, מה שנקרא המסות הגדולות זו העלייה מברית המועצות לשעבר וגם העלייה האתיופית, וכמובן העליות האחרות תוך כדי שהם זרמו טיפין טיפין במשך השנים.

משה ינאי: העניין הוא שהמושג עולה חדש תלוי בהגדרה שאתה עושה.

משה ינאי: מה זה עולה חדש, מאיזה שנה וכן הלאה, אבל אני מדבר כרגע באופן כללי לגבי קליטת העלייה.

משה ינאי: יש לנו תכניות שאנחנו עושים גם בתוך מערכת החינוך עצמה וגם כמובן מחוץ למערכת החינוך, כי אנחנו חושבים שצריך לראות את הילד בראייה מה שנקרא הוליסטית, לראות את הכוליות של הילד, מהיותו בגן הילדים עד היותו בבית הספר.

משה ינאי: אנחנו מנסים לנווט את התכניות השונות שיש לנו במסגרות השונות, משרד הקליטה, משרד החינוך, כל המסגרות הקיימות, לאגום משאבים, כדי באמת לתת את הטוב ביותר לקליטת העולים החדשים.

משה ינאי: לעולים מאתיופיה יש לנו כמה מסגרות של תכניות שהן עוברות כחוט השני מגני הילדים עד בתי הספר התיכוניים.

דני דנון: יש מרכז קליטה בעיר?

משה ינאי: יש מוקד.

דני דנון: לא, מרכז קליטה.

קריאה: מרכז קליטה ליוצאי אתיופיה.

דני דנון: העולים מאתיופיה במרכז הקליטה שרוצים להישאר בעיר, העיר סגורה מבחינת מענק הדיור, או שהיא פתוחה?

משה ינאי: זה לא קשור לחינוך.

משה ינאי: עניינים אחרים, אני לא יודע.

דני דנון: זה במשרד הקליטה.

קריאה: בעיקרון העיר סגורה.

דני דנון: העיר סגורה.

דני דנון: וזה מעורר קשיים, בעיות?

תמי אהרוני: אנחנו יודעים שיש עולים שרוצים להישאר פה, אבל העיר סגורה, וזו לא החלטה של שר הקליטה.

דני דנון: לא, יש ועדת חריגים.

דני דנון: אנחנו יודעים מערים אחרות שהעניין הזה עלה, שאנשים מצאו מקומות עבודה, נקלטו בעיר, העיר מוכנה להשאיר אותם ובגלל הנוהל לא מאפשרים להם להישאר.

דני דנון: השאלה אם פה זה קיים.

תמי אהרוני: זה עלה גם פה וזה החלטות ממשלה.

דני דנון: אבל השאלה שלי אם זה עלה פה על ידי אותם עולים ובאיזה היקפים.

תמי אהרוני: היתה בהתחלה רשימה של 25 משפחות שביקשו חריגה בשבילם.

תמי אהרוני: אני יודעת שבמשרד שלנו העלו את זה למעלה ולא היה אישור.

תמי אהרוני: ואני הבנתי שזו ועדת שרים, או ועדת מנהלים כלליים שמחליטה שערים סגורות ומסוגרות ופה לא היו חריגים.

דני דנון: ואותם עולים עזבו את מרכז הקליטה או נשארו?

תמי אהרוני: מתוך ה-25, שעלה השנה מכתב, 12 רכשו במקומות אחרים, והיתרה עדיין ממתינים פה.

תמי אהרוני: זה עדיין בטיפול.

משה ינאי: במסגרת גני הילדים מ-0 עד 6, שזה כולל גם רווחה וגם חינוך, אנחנו מפעילים איתם את תכנית פאקט, בשיתוף פעולה עם הג'וינט, אשלים.

משה ינאי: כמובן זו תרומה דרך הקהילה שלנו, קהילת בולטימור, והתכנית מפעילה היום תכניות רבות לקליטה של הילדים בתוך מסגרת גני הילדים.

משה ינאי: תכנית חומש, זו תכנית לקליטת עולים מאתיופיה, במסגרת משרד החינוך.

משה ינאי: האגף לקליטת עלייה במשרד החינוך, אנחנו גם כאן מפעילים באותם בתי ספר הם רוויי אוכלוסייה אתיופית, את תכנית החומש והתכנית הלאומית---

דני דנון: יש לכם הסעות בעירייה?

משה ינאי: יש הכל.

דני דנון: לא, אני אפרט.

דני דנון: אנחנו יודעים שכדי לתת חינוך שווה צריך לערבב את בני הנוער הלומדים ויש עיריות שמממנות הסעות משכונות שבהן יש ריכוז של יוצאי אתיופיה למקומות אחרים.

דני דנון: השאלה אם באשקלון יש מימון של ההסעות האלה.

משה ינאי: קודם כל זה לגבי שיבוץ ילדים.

משה ינאי: כדי לא לגרום לריכוזים גדולים באותו מקום, זה שיבוץ ילדים בבתי הספר.

משה ינאי: לגבי שיבוץ ילדים בבתי הספר, אנחנו גם מניידים, כדי לנסות שלא תהיה מסה גדולה של ילדים עולים מהקהילה האתיופית במקום אחד.

משה ינאי: הבעיה היא, לפי פסיקת הלכה של הרב עובדיה יוסף, ברור שילדים עולים מאתיופיה לומדים בממלכתיים דתיים וזו אחת הבעיות שיש לנו כאן בעיר, כמו שיש בערים אחרות, אבל זו בעיה שכרגע, היות ויש פסיקת הלכה, קשה לנו להתגבר עליה.

משה ינאי: אנחנו יכולים לנייד אותם ואנחנו עושים את זה---

דני דנון: דווקא בעיר כמו אשקלון שהיא עיר גדולה, אני לא רואה בעיה.

דני דנון: כמה ממלכתיים דתיים יש לכם פה?

משה ינאי: העניין הוא מקום המגורים של אותם ילדים, הם נמצאים באותן שכונות שנמצאים בתי הספר הממלכתיים דתיים.

משה ינאי: הורה שרוצה דווקא בית ספר בשכונה שלו מתעקש, ואני לא יכול לומר לו לא.

משה ינאי: אני יכול לנייד מי שרוצה, ואנחנו עושים איזה שהן פעולות כדי לנווט, שוב, כדי ליצור את האינטגרציה וזה חלק מהניווט שאנחנו עושים במערכת.

משה ינאי: בבתי הספר העל יסודיים יש לנו את התכנית הלאומית, שאנחנו עובדים איתה, בעיקר לגבי העולים מאתיופיה, קבוצות, יש לנו גם מגשרים, יש לנו תכנית שנקראת קדם עתידים, כדי לעזור לקליטת עולים מאתיופיה להיכנס אחר כך ללימודים גבוהים, להשכלה גבוהה.

משה ינאי: יש לנו פעילות אחרי צהריים שמיועדת לפעילות אחרי צהריים לעולים מאתיופיה.

משה ינאי: זו בעיקר פעילות שקשורה לפן החברתי והנפשי, למנהיגות צעירה של ילדים עולים מאתיופיה.

משה ינאי: לגבי העולים מברית המועצות, חלקם הגדול כמובן, לשמחתי הרבה, משולבים מאוד יפה במסגרות של בתי הספר, הן גני הילדים, הן היסודי והן העל יסודי.

משה ינאי: יש לנו כמה תכניות שאנחנו עובדים עם הילדים הללו, כולל בעיקר בחלק הלימודי, סיוע לקראת בגרויות במסגרת קליטה חברתית של משרד הקליטה, תכנית לקליטה חברתית.

משה ינאי: יש לנו מסגרות של אחרי צהריים, פעילות של מרכז פעילות של נוער, עולים מברית המועצה, כשהמטרה היא מעין מקום מעבר, כדי שבסופו של דבר ינצלו את הפעילות האחרת במרכזים הקהילתיים השותפים.

משה ינאי: קלטנו פה מאות מורים עולים מברית המועצות, שעובדים אצלנו בבתי הספר השונים, בעיקר בתי הספר העל יסודיים.

משה ינאי: אני חושב שזו פעולה מאוד מבורכת ואנחנו רוצים לעשות איזה שהיא פעילות, נדמה לי בעוד כמה חודשים, לומר תודה לאותם מורים שאנחנו קלטנו כאן.

רוברט טיבייב: כמה אחוז נשירה של עולים מחבר העמים בבתי הספר?

משה ינאי: אחוז הנשירה היום באשקלון הוא 0.9.

משה ינאי: והעולים החדשים הם חלק מהעניין הזה, לא יותר ולא פחות.

משה ינאי: הם כבר חלק מהתלמידים הוותיקים.

משה ינאי: אני לא רואה היום, בעיקר אצל העולים מברית המועצות, שום שוני בין העולים האלה שהשתלבו מאוד יפה במסגרות הקיימות, לבין העולים הוותיקים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לשאול לגבי השיווק, אדוני ראש העיר, כי היום העיר רוצה עולים, ודרך אגב עוד לא הצגת שום קשיים, זה דבר נדיר, אני מניח שזה יגיע בהמשך.

בני ועקנין: עוד מעט נעשה סדר, נגיע לקשיים.

דני דנון: אבל השיווק של העיר אשקלון לעולים היום, כיצד הוא מתבצע?

דני דנון: יש לנו פה נציג סוכנות איתנו היום?

דני דנון: בזמנו היו מוציאים את ראשי הערים, היו צוותים בעירייה.

דני דנון: היום איך משווקים את העיר אשקלון לעולים מבחינה יותר אגרסיבית מאשר האינטרנט?

עינב מוזס: יש תכניות עלייה, יש תכניות ייחודיות שנבנות לערים מסוימות שהסכימו לקלוט עולים.

עינב מוזס: יצא קול קורא בשיתוף עם משרד הקליטה לפרויקטים---

דני דנון: איך זה נקרא?

עינב מוזס: זה נקרא עלייה 2010.

דני דנון: אשקלון נמצאת בתכנית?

מיכל פימא: אשקלון נמצאת בתכנית עלייה 2010 בצרפת, אשקלון נמצאת בתוך התכנית מבחינת עלייה מחבר העמים ועלייה מצרפת ועידוד עלייה 2010.

מיכל פימא: בשנה שעברה היה לנו רק עידוד עלייה מחבר העמים, עלייה גורפת.

מיכל פימא: בתכנית עצמה בעצם אמורה רשות לשווק את זה בחוץ לארץ להבאת העולים, פה הרשות תדבר על זה.

דני דנון: בואו נדבר על זה.

דני דנון: כי אני יודע מרשויות אחרות שיש הקפאה של כל העניין הזה.

בני ועקנין: לדעתי הסוכנות היהודית מאוד ירדה דרסטית בכל הנושא של פרויקטים של עלייה.

בני ועקנין: אם אני רואה בשנות -90 כמה פרויקטים של עלייה שעשינו, הרבה.

בני ועקנין: היו לי פרויקטים של עלייה מדרום אמריקה, ועלו משפחות, עשרות משפחות מדרום אמריקה.

בני ועקנין: לא כולם נשארו באשקלון, לא משנה, חלק מצאו עבודה...

בני ועקנין: היו לנו פרויקטים של עלייה מדרום אמריקה מוצלחים מאוד, פרויקטים של עלייה מצרפת, פעמיים-שלוש, היה גם פרויקט עלייה מדרום אפריקה, ורצינו גם פרויקטי עלייה מכוונים וממוקדים מחבר העמים.

בני ועקנין: גם שם אפשר לעשות פרויקטים של עלייה.

בני ועקנין: פעם אחת אפילו תכננו, אבל לא יצא לפועל, פרויקט עלייה מחבר העמים של בעלי עסקים.

בני ועקנין: היה פרויקט כזה.

בני ועקנין: הרגשתי היא שבשנתיים האחרונות מאוד נחלש הנושא הזה בסוכנות היהודית וכמעט לא קיים.

בני ועקנין: בוא נאמר בשנתיים האחרונות לא שמעתי מהסוכנות היהודית על שום פרויקט עלייה.

בני ועקנין: אני באמת לא יודע למה, אולי הנושא הוא כספי, לא יודע מה.

בני ועקנין: אין היום את אותה תנופה ואת אותו מרץ שהיה לפרויקטים של עלייה שהיו בשנות ה-90 וראשית 2000.

בני ועקנין: לדעתי חבל מאוד, צריך לחזק את זה, כי הרבה מהפרויקטים הללו הם גם הסברה, עבודה משולבת.

בני ועקנין: אני השתתפתי הרבה בפרויקטים כאלה וזה נתן תרומה גדולה מאוד לאשקלון קודם כל, הביא את הפרויקטים הללו, ולדעתי זה גם עשה הסברה מדהימה באותה קהילה.

בני ועקנין: ישנה ירידה .

עינב מוזס: אני מנהלת עידוד הקליטה בדרום בסוכנות היהודית.

עינב מוזס: אני מחליפה את אורלי נקרמן.

בני ועקנין: זה מה שהיה אלמוזלינו גם?

עינב מוזס: כל המבנה השתנה, אנחנו כבר כמעט בארבע השנים האחרונות נמצאים בשינויים מבניים דרסטיים מאוד.

עינב מוזס: במיוחד המחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית.

בני ועקנין: גם שם קיצצו.

עינב מוזס: כן.

עינב מוזס: היום אין מרחב יותר.

עינב מוזס: מה שקורה זה שכיום השיווק של רשויות מקומיות, שבעבר היו ראשי רשויות, נציגי הרשות, היו יוצאים בעצם לשווק את העיר לתכניות טיפה ייחודיות.

עינב מוזס: היום כל שיווק נעשה באמצעות ירידי אקספורט, שהם ירידים מיוחדים.

עינב מוזס: הרשות לא מזמן הוזמנה להשתתף ביריד כזה בצרפת, אבל כמובן שכל ההוצאות לטיסות והכל זה על חשבון העירייה והיה כאן ניסיון להוציא את הרשות ליריד בצרפת, והוא לא צלח.

עינב מוזס: הכל תלוי בתקציב.

עינב מוזס: אנחנו גם מהבחינה הזאת קוצצנו באופן די משמעותי, כשהיום בעצם השיווק של הרשות הוא על חשבון הרשות ולא על חשבון מה שהיה פעם בסוכנות היהודית.

דני דנון: תודה.

בני ועקנין: יכול להיות שיש בזה הרבה, שגלגלו על הרשות.

בני ועקנין: חכמה גדולה, גם אני יודע לגלגל על אחרים.

בני ועקנין: הסוכנות היהודית, אומרת 'אני עושה פרויקט, תממן אתה הכל', כל הכבוד.

בני ועקנין: בשנה שעברה באה אלינו הצעה אחת כזאת, פרויקט עלייה, הופ, והתקציב 'תממן אתה הכל'.

בני ועקנין: זה לדעתי לא גישה.

בני ועקנין: השינוי הזה בסוכנות לדעתי הוא לרעת העלייה וחבל.

בני ועקנין: יש לנו עם הסוכנות היהודית קשרים טובים מאוד, מצוינים, שנים רבות עבדנו איתם טוב מאוד.

בני ועקנין: אני חושב שזה ...

בני ועקנין: אגב, לדעתי, יחסית אלה תקציבים קטנים.

בני ועקנין: אם אני אנסה לכלכל את הדברים ולראות, לדעתי אלה תקציבים יחסית קטנים שהתפוקה שלהם והתוצאה שלהם היא גדולה מאוד.

בני ועקנין: לכן לדעתי זו טעות להוריד את כל הפרויקטים של העלייה.

בני ועקנין: מיארה, זה לא בתחום שלכם, לדעתי זה ברמת הסוכנות למעלה.

משה מיארה: אני דווקא רוצה להציג איזה שהוא צד יפה אחר, של פרויקט של עלייה וכן לאשקלון, והוא כן ברמה גבוהה, שמתנהל יחד עם מינהל הסטודנטים של משרד הקליטה והסוכנות היהודית.

משה מיארה: זו תכנית לקליטה אקדמאית לעולים צעירים.

משה מיארה: היום במכללת אשקלון יש 64 סטודנטים שעלו מכל העולם, מגוון מכל העולם, והם מתגוררים בדירות המכללה והם לומדים במכללת אשקלון בתכנית לקליטה אקדמית למשך שנה.

בני ועקנין: תכנית יפה מאוד.

משה מיארה: חמישה חודשים שהם לומדים הכנה לקראת האוניברסיטאות בארץ.

משה מיארה: אני חושב שיש כאן מקום, בני, לקחת את הפרויקט הזה כבייבי שלך ולשבת חזק על הסטודנטים האלה שילמדו כאן, במכללת אשקלון, את התואר שלהם, שיישארו באשקלון.

משה מיארה: אם מתוך 64 נוכל להשאיר 20 או 25, זה יהיה...

בני ועקנין: נכון, זה פרויקט יפה מאוד.

בני ועקנין: הבעיה שלפעמים חלק מהמקצועות אין פה.

בני ועקנין: אבל בסדר גמור.

משה מיארה: לפחות את השלוש השנים, את התואר, שילמדו כאן במכללה, ולנסות תוך כדי לשלב אותם כאן בעיר.

משה מיארה: זה כח מאוד מאוד חזק.

בני ועקנין: מסכים איתך.

בני ועקנין: זה הנושא של הפרויקטים.

בני ועקנין: הנושא השני זה התקציב של הקליטה החברתית, קליטה בקהילה.

בני ועקנין: אם אתה יכול לראות, זה ירד דרסטית, יש טבלה בספר, מ-565,000 שקלים, שבעיניי גם זה היה נמוך מאוד, ירד ב-2009 ל-148,500 שקלים.

בני ועקנין: אני חושב שהתקציב הזה, שהיה מתקבל ממשרד הקליטה, הוא תקציב מעולה, פשוט מעולה.

בני ועקנין: היינו עושים בו הרבה פרויקטים חברתיים בתוך הקהילה לקליטה חברתית של העולים, וזה קיצוץ דרסטי.

בני ועקנין: אגב, אי אפשר להגיד, 'שמע, העולים כבר באו...'

בני ועקנין: , להיפך, דווקא בתקופה הזאת צריכים את תקציבי הקליטה.

דני דנון: והתשובה שנקבל ממשרד הקליטה, אני אחסוך להם, שברגע שירד מספר העולים, הם הורידו את התקציב.

בני ועקנין: הם הורידו את התקציבים, אחרי שהעולים הגיעו, ולהיפך, אלה תקציבים שעכשיו צריכים אותם, לכניסה, לגיבוש.

בני ועקנין: לכן לדעתי אין שום הצדקה.

בני ועקנין: הוא לא אומר, 'שמע, אתה קלטת כל שנה 10,000 איש ולכן היה תקציב, ועכשיו אתה קולט 100 איש'.

בני ועקנין: זה לא נכון, כי יש פה 40,000 עולים חדשים, והתקציבים האלה מאוד מאוד משרתים את הקליטה החברתית שלהם.

בני ועקנין: לכן הקיצוץ איננו נכון, זה לא פונקציה ישירה של כמות העולים לאותה שנה, אלא על פני השנים צריכים את התקציב.

בני ועקנין: זו, לדעתי, נקודה שחשוב שתטפלו בה.

בני ועקנין: הדבר השלישי, מקבצי דיור.

בני ועקנין: המדינה הפסיקה מקבצי דיור.

בני ועקנין: לדעתי זה נושא שמתאים באמת לוועדת הכנסת.

בני ועקנין: ואני אומר לך כאחד שנמצא בשטח, זו פשוט טעות להפסיק את מקבצי הדיור הללו.

מרינה סולודקין: גם הוסטלים הפסיקו.

בני ועקנין: מה שראינו עכשיו זה מקבץ דיור ויש לנו עוד כמה.

בני ועקנין: יש לנו מקבצי דיור וזה פתרון מצוין לעולים חדשים.

בני ועקנין: הוא הופסק, לדעתי על ידי משרד האוצר, באופן חד צדדי.

בני ועקנין: כאדם בשטח, אני לא יודע מה אתם חושבים, מקבצי הדיור זה פתרון מאוד יעיל, טוב וחשוב לקליטת העלייה.

בני ועקנין: הדבר השלישי, מרכז הקליטה כלנית.

בני ועקנין: אנחנו דורשים שכשנפתח פה מרכז קליטה, או מקבץ, בעיר אשקלון, הדבר הראשון הוא שצריכים לקלוט את כל בני אשקלון.

בני ועקנין: כלנית היה מרכז של הסוכנות היהודית שכלל בעיקר צעירים ועבד יפה מאוד.

בני ועקנין: הסוכנות החליטה לסגור אותו והוא יהפוך להיות עכשיו מקבץ דיור.

בני ועקנין: במקבץ דיור משרד הקליטה רוצה לשלוח, לא יודע לפי מה, מכל מיני ערים אחרות.

בני ועקנין: קודם כל האנשים שהגיעו לפה וממתינים.

בני ועקנין: איך ייתכן שיהיו פה אנשים שממתינים כבר עשרים שנה להיכנס לכלנית ופתאום יביאו אחד מאשדוד או מחדרה?

בני ועקנין: הוא יגיד 'רגע, רגע, אני פה ממתין ומביאים אחד מחוץ לעיר?'

בני ועקנין: לכן אנחנו חד משמעית דורשים לתת את הפתרון קודם לאלה מבני המקום.

בני ועקנין: סופה ואלכס, אנחנו צריכים לעשות את המאבק המתאים, כי זה לא הוגן, אנשים באו לעיר הזאת, באו, ממתינים בתור, חלק ממתינים גם עשרים שנה.

בני ועקנין: זה לא הוגן להביא למישהו אחר ולהכניס אותו לפה.

בני ועקנין: העיר נאבקת, היא קלטה עולים, ממתינים 15 ו-20 שנה, נפתח מקבץ דיור והראשונים שצריכים להיכנס הם בני העיר.

דני דנון: כמה תושבי אשקלון ממתינים למקבצי דיור?

סופה ביילין: הנתונים האחרונים שקיבלתי היה 1,000 או משהו כזה, אבל אני חושבת שהרבה יותר.

סופה ביילין: אני אגיד כמה נתונים נוספים שיש לי.

סופה ביילין: שלום ותודה רבה לוועדת הכנסת שהגיעה לאשקלון ואני מאוד מודה לחברי הכנסת שמגיעים ודנים איתנו ביחד, זה מאוד חשוב לנו.

סופה ביילין: התמיכה שלכם אולי תעזור לנו להעביר כמה דברים בכמה נושאים.

סופה ביילין: באשקלון, כמו שאתם שמעתם כולכם, כמעט 40% עלייה משנת 90' וזה אחוז מהותי מאוד.

סופה ביילין: לפי הפניות אליי כמעט 90% הפניות של תושבי העיר זה בנושא דיור.

סופה ביילין: אני לא אגיד כמה בעיות ועל פי זה יש לי הצעות בנושא.

סופה ביילין: לגבי כלנית, יש 128 יחידות דיור עתידיות, לעדכן את כל הנוגעים בדבר שיחידות הדיור האלה יחולקו, אני רוצה להדגיש, על פי תור בין תושבי אשקלון בלבד.

משה מיארה: 118.

סופה ביילין: 118 ובתוכם 24 דירות לזוג.

משה מיארה: 24 דירות של שני חדרים וכל השאר דירות חדר.

סופה ביילין: מה שבני אמר, לפי דעתי, צריך לבנות באופן מיידי מקבץ דיור נוסף באשקלון.

סופה ביילין: יש לנו חוסר בדיור.

סופה ביילין: שלוש, לשנות סדר עדיפות ולקבוע לא פחות מ-50% שדירות שמתפנות בחברות עמיגור ועמידר יעברו לעולים על פי הזכויות שלהם.

סופה ביילין: בשנות ה-90 היה 30% לוותיקים ו-70% לעולים חדשים וצריך לזכור שמדינה שלנו קיימת על פי עלייה, אנחנו קולטים ורוצים את העלייה.

סופה ביילין: לאט לאט הפכו את האחוז שהיום 20% הולך לוותיקים ו-80% הולך לעולים חדשים.

סופה ביילין: אני לא חושבת שפה---

תמי אהרוני: את טועה, 35% לעולים, 65 לוותיקים.

בני ועקנין: צריך להפוך את זה.

סופה ביילין: זה מה שאני אמרתי.

רוברט טיבייב: אפשר להגיד על נציגי משרד הקליטה מה שאת רוצה, אבל איזה דייקנים וביורוקרטים, חבל על הזמן.

סופה ביילין: אני הייתי רוצה לשנות את הפרופורציה לפחות ל-50%-50%.

רוברט טיבייב: זה לא תלוי בהם.

סופה ביילין: זה תלוי בכנסת, בגלל זה אנחנו---

מרינה סולודקין: כן, ועדה יכולה לדרוש.

סופה ביילין: אז תדרשו בבקשה, אני לא חושבת  שזה קשור רק לעירנו, אני חושבת שזה המצב בכל המדינה, בגלל זה יש היום חוסר בדירות.

סופה ביילין: בנוסף עצרו את הבנייה של מקבצי דיור ושל הוסטלים, בגלל זה יש חוסר בדירות.

סופה ביילין: היום, 2,253 שקל זה קצבת זקנה ו-680 עד 800 בודד מקבל לשכר דירה, והיום שכר הדירה באשקלון, פחות מ-2,000 אני רוצה לראות.

סופה ביילין: זאת אומרת שהאנשים האלה בשוק החופשי לא יכולים להיות.

סופה ביילין: בגלל זה ראינו את המקבץ כפתרון, כמו שאנחנו שמענו, לא ברצון הם גרים שם, בגלל שאין בררה אחרת.

סופה ביילין: חוץ מזה, לגבי מה שאנחנו הסתכלנו, בכפר הנופש הצרפתי, זו דוגמה.

סופה ביילין: אחרי ניתוח מעמיק שלי על תנאי החוק של מקבצי דיור הגעתי למסקנה שבניגוד להבטחות של מקבצי הדיור שיהוו פתרון זמני בנושא דיור של עולים קשישים נזקקים.

סופה ביילין: החוק בנוסחתו הנוכחית הופך את דיירי מקבצי הדיור לבני ערובה.

סופה ביילין: אחד מתנאי החוק זה תנאי יציאה לשוק החופשי, כאשר מחירי השוק לא מאפשרים לעולים קשישים לשכור דירות במחירים של היום.

סופה ביילין: זאת אומרת שפתרון זמני, ויחד עם זאת היא לא העניקה להם פתרון לקורת גג.

סופה ביילין: אני מבקשת מיושב ראש ועדת קליטת עלייה, ביחד עם כל החברים, ליזום הצעת חוק שתשנה את המצב, שלא יהיה מצב שהחוק אומר שבינתיים שנתיים הם צריכים להיות בשוק הפתוח.

סופה ביילין: הם לא יכולים.

סופה ביילין: אתם ראיתם את האנשים, הם לא יכולים לעזוב לשם ולהיכנס שוב בתור והיום החוק לא מאפשר להם לקבל את התור, אין להם בררה ואני לא חושבת שאחד מאיתנו היה רוצה שאבא שלו או אמא שלו יהיו במטבח משותף.

סופה ביילין: אני לא חושבת.

סופה ביילין: זה בגלל שאין משהו אחר.

סופה ביילין: תודה לכפר הנופש הצרפתי, זה היה פתרון זמני, אבל צריך להפוך שזה יהיה פתרון זמני.

סופה ביילין: צריך גם להכניס את אשקלון ברשימה של---

בני ועקנין: אבל אם הם מרוצים שם, מה אכפת לנו?

סופה ביילין: זה הרבה יותר טוב מבית אבות, זה נכון, אבל יש כאלה שכן מרוצים, אין להם בררה, ויש מסביב אנשים---

בני ועקנין: מה אין בררה?

סופה ביילין: אני חושבת שאנחנו צריכים לתת לאנשים...

סופה ביילין: אנחנו לא בגטו, אנחנו צריכים לתת לאנשים לצאת אם הם רוצים, לא שנתיים לחכות באוויר.

סופה ביילין: אני לא אומרת שאני נגד כפר הנופש הצרפתי, אני אומרת שאנחנו צריכים לתת לאנשים לחשוב מה הם רוצים על פי הזכויות שלהם.

סופה ביילין: אשקלון לא ברשימה של התכנית של השכירות לטווח ארוך.

סופה ביילין: זה גם יכול לפתור את הבעיות שלנו לגבי המגורים.

סופה ביילין: היתה לנו תקופה פעם אחת שאשקלון נכנסה בטווח הארוך, זה פתר המון המון בעיות לדיירים שאין להם דירות.

מרינה סולודקין: סופה, היתה מפלגה שדאגה לשכירות.

מרינה סולודקין: מ-2003 אין מפלגה כזאת.

מרינה סולודקין: אין מקבצי דיור ואין הוסטלים בגלל שאין מפלגות שעושות את הדבר הזה.

סופה ביילין: אז תרשמו, אנחנו צריכים לפתור---

דני דנון: אבל גב' ביילין, את לא חושבת שעדיף---

סופה ביילין: חברת הכנסת סולודקין, אנחנו תמיד מדברים על הפוליטיקה, אם כבר אנחנו מדברים, אז שמעתי ש---

מרינה סולודקין: זה מה שאני אומרת, הליכוד בשלטון, בבקשה.

דני דנון: הוא יהיה עוד הרבה זמן בשלטון, אז בואו נראה איך משפרים את המצב.

מרינה סולודקין: ביחד אנחנו נשפר.

דני דנון: השאלה שלי אלייך, גב' ביילין, לגבי שכירות ארוכת טווח.

דני דנון: לא כדאי לשנות את זה למענק לרכישת דירה?

סופה ביילין: לא, היה פרויקט שכירות לטווח ארוך.

דני דנון: אני יודע, השאלה אם לא כדאי לשנות את זה היום למענק לרכישת דירה, כי השכירות הזאת עולה למדינה הרבה כסף.

דני דנון: יש דיבורים על כך, אני רוצה לשמוע אם יש לך התייחסות לעניין הזה.

סופה ביילין: אבל צריך לפתור את הבעיה של המגורים, אין לנו בררה.

סופה ביילין: אני נותנת הצעות, אתם חברי הכנסת, אז תכינו מה יותר טוב.

אברהם בן דוד: לפני למעלה מעשר שנים עשינו חשבון פה שתשלומי שכר דירה ששולמו באותה תקופה עברו את המחיר של דירה, שאפשר היה לקנות דירות.

אברהם בן דוד: זאת אומרת שהיום יש אבסורד אחד בסיפור הזה, שגם אם אין מקבצי דיור והמדינה תקנה את הדירות או תיכנס לשכירות ותעביר אותם לדיור ציבורי, זה הרבה יותר זול.

אברהם בן דוד: כל הדירות האלה 15 שנים, 10 שנים עכשיו משלמים מעבר למחיר הדירה המלא.

רוברט טיבייב: אתה מדבר בהיגיון ישיר ופשוט, אבל הם לא חושבים כך.

רוברט טיבייב: יכול להיות שזאת בדיוק המטרה.

אברהם בן דוד: כן, אבל אחרי 20 שנה...

אברהם בן דוד: דרך אגב, כפר הנופש לא התחיל ב-95', הוא התחיל בחירום כבר ב-91', ב-95' הוא נכנס לחוזה ובאו בטענות למה האריכו אותו.

סופה ביילין: גם לגבי זוגות צעירים.

סופה ביילין: אנחנו לא נכנסנו ברשימת סדר הערים בעדיפות ובגלל זה זוג צעיר לא מקבל 800 תקציב לתשלומי משכנתא וזה גם חלק מהסיבות שיש לנו היום נשירה.

סופה ביילין: על בעיות של דירות סיימתי, אני חושבת שאנחנו צריכים לפתור את הבעיה בכל המדינה, אבל מעניין אותנו בינתיים אשקלון.

סופה ביילין: אני אדבר על עוד כמה נושאים של הבעיות של עולים חדשים.

סופה ביילין: מה שטוב, אתם שמעתם, אז אני אעבור עכשיו רק על הבעיות.

סופה ביילין: אני מציעה להכניס לנו את הפרויקטים להכשרת המקצוע.

סופה ביילין: על פי הנתונים שלנו כמה מגיעים---

לב ברנדי: בעלי מקצוע, כ-45% מכלל העלייה.

לב ברנדי: הרוב זה מקצועות שצריכים הכשרה מקצועית בתוך המערכת בארץ.

סופה ביילין: זה כפתרון לבעיות תעסוקה ואבטלה.

סופה ביילין: יש לנו את הבעיות האלה, אני אומרת איך אפשר לפתור את הבעיות.

סופה ביילין: לגבי תרבות.

סופה ביילין: התקציב לתרבות עולים הוא בסך הכל 2 שקלים לעולה בשנה.

דני דנון: איך הגעת לזה?

סופה ביילין: תראה את התקציב.

קריאה: כמה התקציב ב-2010?

לב ברנדי: בקהילה 98,000.

דני דנון: אבל זה לא הוגן לומר, כי אני בטוח שלעירייה יש עוד דברים שמגיעים לעולים.

סופה ביילין: התקציב שלנו משרד הקליטה.

דני דנון: חוץ ממשרד הקליטה, לא מתוקצב שום דבר בעיר?

בני ועקנין: העירייה מתקצבת.

דני דנון: לא, המשרד.

בני ועקנין: אנחנו באנו להתלונן על משרד הקליטה, לא על העירייה.

דני דנון: אני חושב שמשרד הקליטה, ואני בדרך כלל אחד שתוקף אותו כל זמן, אבל אני בטוח שהם משקיעים עוד כספים חוץ מהתקציב הזה.

לב ברנדי: יש פה בעיה אחת, שהתחילה דווקא השנה, תקציב לקליטה בקהילה 98,000.

לב ברנדי: אחר כך באים תקציבים ייחודיים, וזה כבר מוגדר מראש על מה ישימו את זה.

בני ועקנין: אתה מכיר את שיטות התקצוב, משרדי הממשלה, רווחה, חינוך, הם נותנים תקצוב לרשויות מקומיות לפי...

בני ועקנין: יש תקציב של קליטה בקהילה של משרד הקליטה והוא ירד משנת 99' מ-565, שאני זוכר שגם אז אני נאבקתי שהוא נמוך מאוד, אני זוכר ששלחנו תכניות, הראינו על מה אנחנו מוציאים את זה, והיום קיצצו את זה.

דני דנון: לתרבות.

בני ועקנין: היא קוראת לזה תרבות, אבל זה קליטה חברתית.

בני ועקנין: זו סדרה של פעולות מאוד מאוד יפות וטובות שעושים לעולים החדשים, חלקם גם כדי לחבר אותם עם שאר הקהילה.

בני ועקנין: זה פשוט בדיחה 98,000.

בני ועקנין: לא היה צריך להוריד את התקציב הזה כתוצאה מכך שירדה כמות העולים המגיעה.

בני ועקנין: ההיפך הוא הנכון, הולכים לפי כמה עולים נמצאים היום.

בני ועקנין: בעירייה גם מקצצים, הקימו תאגידי מים וירד לו 19 מיליון שקלים והעירייה לא יכולה להגדיל לכן מי שניזוק---

אברהם מיכאלי: נחזיר לכם את זה בחזרה.

בני ועקנין: מהפה שלך לשמים.

אברהם מיכאלי: אני מודיע לך שזה יחזור אליכם ובקרוב.

בני ועקנין: אני רוצה לומר לך שאחת השערוריות הגדולות בעולם, קבוצה של פקידי אוצר סחבה כנסת שלמה ותעתעה בה.

רוברט טיבייב: מה זה כנסת שלמה?

רוברט טיבייב: מדינה שלמה.

בני ועקנין: הקימו תאגידי מים, מסכנים האנשים, עכשיו הם משלמים מע"מ על המים, המים יותר יקרים.

בני ועקנין: יושב משמאלי יושב ראש התאגיד, הוא צריך עכשיו לבחור מנהל כללי, סגן מנהל כללי, ואיש רשות המים.

בני ועקנין: חבר'ה, אני אומר לכם, אתם צריכים להוביל פה מהפכה.

בני ועקנין: אין דבר שהרע את מצבם של כל כך הרבה אזרחים במדינה כמו הדבר הזה.

אברהם מיכאלי: עושים סידור עם הליכוד, אנחנו נחזיר את זה והם יעשו נגד נגד נגד, אבל נתפשר.

בני ועקנין: אני מקווה.

בני ועקנין: לדעתי ועדת הקליטה צריכה לבקש הגדלה של התקציב לקליטה החברתית בקהילה, בלי קשר לכמות העולים שנקלטה, להיפך, היום צריכים להגדיל יותר את התקציב.

אברהם מיכאלי: מה שמעניין בטבלה שאני רואה, היו שנים, במקום להוריד הוסיפו לכם.

אברהם מיכאלי: מה קרה באותן שנים?

אברהם מיכאלי: לא היו עליות באותן שנים.

אברהם מיכאלי: אני רואה ברצף של השנים שאתם מראים פה, בשנת 2002 פתאום החזירו לכם בחזרה כמעט 75 מיליון שקלים, מה קרה באותה שנה?

אברהם מיכאלי: השאלה היא האם המצב הפוליטי שינה אצלכם הקצבה.

בני ועקנין: לא, זה לא פוליטי---

אברהם מיכאלי: כי פה אני רואה רצף לא הגיוני.

אברהם מיכאלי: היו שנים שהורידו לכם וברצף, ופתאום החזירו לכם כמה שנים אחורה.

לב ברנדי: לפעמים לקראת סוף שנת התקציב---

אברהם מיכאלי: כאלה קפיצות?

רוברט טיבייב: על איזה שנה מדובר?

רוברט טיבייב: הבנתי מה הכיוון.

סופה ביילין: קודם כל אני מודה למר בני ועקנין, שהוא תומך בכמה דברים, ובגלל זה אנחנו תומכים בראש העיר, כל העלייה תומכת בו.

סופה ביילין: בני תומך ואני בטוחה שהוא מבין את כל הבעיות ואנחנו חייבים לפתור את הבעיות.

סופה ביילין: על תרבות; יש פה יושבי ראש של להקות, מנחה של הלהקות, ותשאל אותם איך הם חיים.

סופה ביילין: מעניין.

סופה ביילין: יש יושבי ראש ארגונים דוברי רוסית ובמגזר האתיופי ואני מודה לכל הנציגים האלה שהגיעו, זה מאוד חשוב לנו.

סופה ביילין: יש גם תיאטרון יחיד שלנו, אני לא יודעת איך לעזור לו, תיאטרון מנורה, המון הצעות של ניצולי שואה.

סופה ביילין: אנחנו צריכים לתמוך בו.

סופה ביילין: יש מרכז תרבות, של ליאוניד פינקל, יש נציגים של מלחמת העולם השנייה.

סופה ביילין: הארגונים האלה חיים ואנחנו צריכים לתמוך ותרבות זה 90% החיים שלהם, ועל 2 השקלים האלה אי אפשר לחיות.

סופה ביילין: אם הגעת לתפקיד של יושב ראש ועדת קליטת עלייה ותפוצות, התעוררה תקווה שהמצב ישתנה לטובה.

סופה ביילין: תודה רבה לוועדה.

בני ועקנין: הנושא של קליטת עלייה, מי שמכיר אותי, זה בשבילי נושא לאומי.

בני ועקנין: אני לא מסתכל על זה בשום פוליטיקה, מי שראה אותי מראשית הדרך, לא מעניין אותי בתחום הזה.

בני ועקנין: מראשית הדרך, לפני 20 שנה, איך שאמרו שמתחילה להגיע עלייה התלהבתי, ראיתי בזה כמו יציאת מצרים והתגייסנו והקמנו מטה.

בני ועקנין: בשבילי זה נושא לאומי, לטפל בקליטת עלייה זה נושא לאומי קדוש ממדרגה ראשונה, לא קשור לשום מפלגה ולא קשור לשום דבר.

בני ועקנין: אנחנו יודעים מה זה אנשים שמעתיקים  את מקומם ועוברים ממקום למקום, ואני חושב שזאת האווירה שהחדרתי אצלנו בעירייה, שמנהל פה אגף הרווחה והקהילה ואשכול קהילה וכל הצוות והסוכנות היהודית ומשרד החינוך.

בני ועקנין: כולנו פה ממש עובדים לנושא הזה וקליטת העלייה תצליח מאוד ושנקלוט עוד עולים, כמה שיותר עולים שיבואו לפה.

דני דנון: בקצרה, חברי הכנסת.

דני דנון: קודם כל חברת הכנסת סולודקין, כתושבת העיר.

מרינה סולודקין: קודם כל, אדוני יושב ראש ועדת הקליטה והקליטה, חברי דני דנון, תודה, זה היה רעיון מאוד נכון ומאוד טוב, כי יש ערים שכל השנים קולטות עלייה.

מרינה סולודקין: אשקלון, אתה אמרת, נצרת, אשדוד, עפולה.

מרינה סולודקין: זה מאוד נכון להגיע, בגלל שיש גם קליטה מוצלחת.

מרינה סולודקין: כאן שליש של האוכלוסייה זה עולים וזה מאוד חשוב, יש אווירה בעיר, שזה יותר חשוב, שאנחנו כולנו ביחד, מברית המועצות, מאתיופיה, מצרפת, ילידי הארץ, עליות מצפון אפריקה, מאסיה.

מרינה סולודקין: יש כאן משהו שאין בערים אחרות ואני מאוד תומכת במה שאמר ראש העיר---

רוברט טיבייב: יש פה חמישה חברי כנסת, נכון?

מרינה סולודקין: ארבעה.

מרינה סולודקין: מה שאני אומרת זה קודם כל לתמוך בהצעה של ראש העיר וסגנית ראש העיר, שכסף שמגיע מהמשרדים, גם ממשרד הקליטה, גם מהמשרדים האחרים זה לפי כל הכמות של עולים.

מרינה סולודקין: זה לא עולים אלפים שמגיעים עכשיו.

מרינה סולודקין: כאן יש 40,000 מתוך 130,000.

מרינה סולודקין: אני זוכרת שרק בגלל שהיו אנשים כמו בני, שהלכו לשדה התעופה והביאו עולים משם, אשקלון היא עיר כזו יפה, פנינת מזרח התיכון, בגלל שהביאו את האנשים האלה, וביחד התפתחנו מאוד יפה.

מרינה סולודקין: דבר שני שאני רוצה לומר, חבר הכנסת דנון, אנחנו צריכים לפנות לסוכנות היהודית ולומר להם שישנו את התפיסה שעלייה זה לא הסעיף הראשון של התקציב של הסוכנות היהודית.

מרינה סולודקין: אנחנו רוצים כאן תכניות של קליטת העלייה מכל המדינות.

מרינה סולודקין: צרפת, צרפת, שטח של ברית המועצות, שטח של..., אתיופיה, אתיופיה.

מרינה סולודקין: אנחנו זקוקים ואנחנו יודעים איך לעשות את זה.

מרינה סולודקין: דבר שלישי שאמרת כאן, וגם פתחנו את הסיור שלנו במקבץ דיור, אנחנו חייבים לחדש את רכישת מקבצי דיור ובניית הוסטלים.

מרינה סולודקין: בלי זה אי אפשר.

מרינה סולודקין: שם ראינו, הרוב של האנשים, 90% מאוד מרוצים מכפר הנופש הצרפתי, אבל יש 10% שאין להם לאן ללכת, בגלל שבמדינה לא בונים, לא רוכשים, החוקים של מירי רגב בתחום של הדיור הציבורי נופלים אחד אחרי השני ואנחנו צריכים, כוועדת עלייה וקליטה, לומר.

מרינה סולודקין: אני הייתי במפלגה שדווקא בנתה, יחד עם הליכוד ויחד עם מפלגת העבודה, מ-96' עד 2003.

מרינה סולודקין: עכשיו אין דבר כזה ויש זעקה.

מרינה סולודקין: דבר נוסף, אדוני ראש העיר, אני רוצה לומר לך, עשיתי הסתייגות בתקציב המדינה, בגלל שאנחנו עיר שהיא תחת התקפות של סקאדים.

מרינה סולודקין: בבתי הספר שלנו אין מספיק מיגון.

מרינה סולודקין: עשיתי הסתייגות למשרד הביטחון שזה לא יכול להיות.

מרינה סולודקין: אתה יודע כמה ספגנו כאן, 130 התקפות של רקטות בזמן של 'עופרת יצוקה'.

מרינה סולודקין: מה שאני אומרת, אנשים מוכנים לחיות כאן, אבל זה תלוי בתכניות, בדיור הציבורי וגם במיגון מוסדות החינוך.

רוברט טיבייב: אני רוצה קודם לחזור לנושא הדיון, מאיפה כל הרעיון נולד.

רוברט טיבייב: אני אומר דבר פשוט, אם חשבתי שאני משתתף בהתקפה של משרד הקליטה ומצאנו סוף סוף איזה שהוא נושא, אז אני יכול להגיד בשיא הכנות, הורידו ממני את כל התחמושת ברגע שנכנסתי לכפר הנופש הצרפתי ואני מוכן להסביר.

רוברט טיבייב: ממקום רע בורחים, לא מצאתי בן אדם אחד באותו כפר נופש שרצה לברוח משם, גם אלה שמתלוננים.

רוברט טיבייב: זה לגבי כפר הנופש הצרפתי ולדעתי משרד הקליטה צריך לקחת את זה כפרויקט ולהעתיק את הפרויקט הזה למקומות אחרים ואני כמעט בטוח, לא שאלתי, שיש המון אנשים שעומדים בתור בשביל להיכנס לשם.

רוברט טיבייב: עוד דבר אחד אני חייב להגיד, אדוני היושב ראש, שמחתי מדבר אחד, רמת החיים באופקים הרבה יותר טובה מאשקלון.

רוברט טיבייב: כי באופקים אי אפשר למצוא דירה לשכירות ב-2,000 שקל.

רוברט טיבייב: כנראה גם באופקים הרבה מעבר לכך.

רוברט טיבייב: אני ממשיך לגבי משרד הקליטה.

רוברט טיבייב: אפשר לגלגל את כל הבעיות למשרד הקליטה, אבל אנחנו יודעים שהבעיה היא לא במשרד הקליטה, הבעיה במשרד האוצר.

רוברט טיבייב: שם התקציבים.

רוברט טיבייב: תרבות וקליטת עלייה וכל הדברים האלה נמצאים שם.

רוברט טיבייב: אני חייב להגן גם על הסוכנות היהודית.

רוברט טיבייב: הייתי גם בוועדת היגוי של הסוכנות היהודית.

רוברט טיבייב: מי משלם?

רוברט טיבייב: תרומות.

רוברט טיבייב: אז בואו נגייס כולנו תרומות לסוכנות היהודית, אז נחלק את התקציבים כמו שצריך.

רוברט טיבייב: לב ברדני יושב פה, עשינו איתו יחד ברוסיה המון פרויקטים ואנחנו יודעים טוב מאוד איך המערכת עובדת בסוכנות היהודית.

רוברט טיבייב: ובהצלחה לעיריית אשקלון, תודה.

אברהם מיכאלי: אל"ף, אני באמת שמח שאנחנו באשקלון.

אברהם מיכאלי: אמרתי קודם---

דני דנון: חשבו שאתה אשקלוני, לפי השפה שדיברת שם.

אברהם מיכאלי: אני בא הנה הרבה, יש להם איזה רדאר שקולט אותי פה הרבה.

אברהם מיכאלי: היתה פה תקופה שהייתי מופיע פה אצל ראש העיר כמעט כל שבוע, בקדנציה הקודמת, לא עכשיו.

אברהם מיכאלי: אני חושב שאשקלון היא עיר קולטת עלייה כבר עשרות שנים ובאמת משנות ה-90, ראינו את הנתונים, יש פה גידול משמעותי והגידול הזה מתבטא בשטח.

אברהם מיכאלי: כל הדברים שאני רואה כרגע, אני רואה תחזית של גדילת העיר בכמה עשרות אלפים של יחידות דיור ואדוני ראש העיר, אני מאחל לך קודם כל שתגיעו לרמה סוציו אקונומית טובה וגבוהה ושהעיר תתחזק, לא תצטרך רק לקלוט אנשים עם בעיות רווחה.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, אשקלון זה אחד הפוטנציאלים הגדולים של בנייה, אדוני היושב ראש, ואנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו עושים פה באמת את אותן רעיונות של דיור לאלה שנזקקים, אם זה מחיר למשתכן, אם זה שהמדינה תוריד פה מסים לגבי יחידות קרקע, כשאנחנו מדברים על הטבה במשכנתאות, אנחנו צריכים לחשוב גם איך המשכנתאות האלה יגיעו לכיס של האזרח ולא לכיס של הקבלנים.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים לתכנן את כל הדברים האלה בצורה נכונה ואשקלון זה אחד הפוטנציאלים הגדולים, הולך להיות פה, לפי מפה שהוצגה לנו בחוברת הזאת, אלפי יחידות דיור, אדוני ראש העיר, או עשרות אלפי.

אברהם מיכאלי: יש פה אוכלוסייה שיכולה להיקלט פה, גם מהוותיקים שהזכרנו קודם שלא יכולים לצאת.

אברהם מיכאלי: ודאי שהם לא יכולים לצאת, כי אין בשבילם לא דיור ציבורי, לא דיור בשכירות וגם אם הם רוצים להתמודד עם זה לבד, הם לא יכולים להתמודד עם זה לבד.

אברהם מיכאלי: אני כן מתייחס לאוכלוסיות השונות ואני דווקא אתייחס לעלייה מאתיופיה.

אברהם מיכאלי: אדוני ראש העיר, הממשלה אישרה ואנחנו, ככנסת, דחפנו לכך, שיביאו קבוצה של כ-8,000 עולים מגונדר.

אברהם מיכאלי: אני חושב שאתם כעיר צריכים לשים את זה כאתגר ולא להפוך את העיר הזה לעיר סגורה לקליטה של עולים חדשים שיגיעו מאתיופיה בשנה-שנתיים הקרובות, כי אין ספק שהקליטה שלהם היא יותר קשה ואין ספק שהקליטה שלהם מטילה עליכם מטלות, אבל אנחנו, כמדינה, כממשלה, ככנסת, צריכים לעזור לך, כי אני חושב שאין כמו אשקלון מנוסה בקליטה של עולים, שהם ותיקים כבר, שיוכלו להשתמש בניסיון הזה גם לגבי עולים חדשים.

אברהם מיכאלי: לכן כל מה ששאל אדוני יושב ראש ועדת הקליטה והעלייה, למה אלה שהיום נמצאים במרכז הקליטה, לדוגמה, לא קולטים אותם בעיר.

אברהם מיכאלי: המפתח הוא בידך, אדוני ראש העיר, אנחנו נעזור לך בזה.

מרינה סולודקין: לא, לא.

אברהם מיכאלי: אני יודע בדיוק למה זה אצלו, כי אני יודע שראשי ערים מתנגדים לפתוח את הקליטה הנוספת של עולים מאתיופיה.

קריאה: הוא לא התנגד, הוא הוציא מכתב וביקש.

אברהם מיכאלי: לכן אנחנו נעזור לו בזה, אני יודע שראשי הערים המנוסים, כמו בני, יודעים שהעלייה הזאת תביא גם ברכה לעיר, כי העולים מאתיופיה שאמורים להגיע לארץ הם אמורים להיקלט במקומות היותר חזקים, ולא שישליכו אותם לכל מיני מקומות נחשלים יותר, שאז אנחנו נשלם על זה כפל כפליים בהמשך.

דני דנון: תודה רבה.

אלכס סולטנוביץ: קודם כל תודה שהגעתם וברכות ליושב ראש החדש.

אלכס סולטנוביץ: כל שבוע יש הזמנה מוועדה נוספת ונוספת, אני חושב שאפשר קצת לעצור.

דני דנון: יש פגרה בפסח.

אלכס סולטנוביץ: יש פה רושם שיש פה עלייה מסכנה בעיר הזאת.

אלכס סולטנוביץ: זה לא כך.

אלכס סולטנוביץ: זה לא 2 שקלים לתרבות, יש פה להקות שיושבות פה שבנו לתפארת מדינת ישראל.

אלכס סולטנוביץ: גם ספורט, גם תרבות, גם מדע, גם רפואה, לכן צריך גם לציין את זה.

אלכס סולטנוביץ: וגם משרד הקליטה, כל פעם שפניתי לאיזה פרויקט, גם לראש העיר וגם לשר הקליטה, אף פעם לא שמעתי 'לא'.

אלכס סולטנוביץ: אז תודה, גם לראש העיר וגם למשרד הקליטה, ותודה שהגעתם.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, מברכת את העיר אשקלון כעיר קולטת עלייה.

דני דנון: הוועדה תפנה לשר הפנים להגדיר את העיר אשקלון כעיר קולטת עלייה ולעדכן את הקריטריונים בהתאם.

דני דנון: לגבי הנושא של שיווק ועידוד עלייה.

דני דנון: הוועדה התרשמה שקיימת נסיגה של שיתוף פעולה בין הסוכנות היהודית לעירייה בנושא עידוד עלייה.

עינב מוזס: זה לא שיתוף פעולה, זה תקציבים.

דני דנון: אנחנו התרשמנו שקיימת נסיגה של שיתוף הפעולה בין הסוכנות היהודית לעירייה בנושא עידוד עלייה ו---

בני ועקנין: אני רוצה רק לומר שהעבודה עם הסוכנות היהודית היא מצוינת---

דני דנון: לא, בנושא עידוד עלייה.

בני ועקנין: לא, כשיש לנו עבודה לא טובה עם איזה שהוא גוף, ובחדר הזה היו הרבה מלחמות וקיצוצים, אז אמרנו.

בני ועקנין: הסוכנות היהודית היא גוף שהעבודה איתו היא מצוינת, וגם עם הג'וינט, מה שאני אומר שבסוכנות היהודית בשנים האחרונות הפרויקטים של העלייה, כפי שהיו בכמויות אינטנסיביות בעבר, ירדו, אבל העבודה עם הסוכנות היא טובה.

דני דנון: תקשיבו עד סוף המשפט ותראו שהתכוונתי בדיוק לזה.

דני דנון: הוועדה התרשמה שקיימת נסיגה בשיתוף הפעולה בין הסוכנות היהודית לעירייה בנושא עידוד העלייה.

דני דנון: הוועדה קוראת לסוכנות לחדש את פעילות השיווק.

בני ועקנין: לא הייתי מגדיר בשיתוף פעולה, כי יש עבודה מצוינת עם הסוכנות בהרבה דברים.

בני ועקנין: אני אומר, פשוט מאוד לחדש את הפרויקטים של העלייה.

עינב מוזס: אנחנו לקחנו את עיריית אשקלון במסגרת שותפות 2000 והסוכנות עדיין נמצאת מאוד מאוד חזק בעיר, אז אני מבקשת שתנסחו את זה כמו שצריך.

דני דנון: אנחנו קוראים לחזק את שיתוף הפעולה ואת פעילות השיווק.

דני דנון: הוועדה פונה למשרד הקליטה לשקול מתן עדיפות לעולים תושבי העיר במקבצי הדיור הנבנים בעיר, לרבות מרכז כלנית.

דני דנון: הוועדה קוראת למרכז הקליטה להגדיל את תקציבי התרבות, הקליטה החברתית בקהילה, העומדים על סך מגוחך של 98,000 שקלים בשנה.

דני דנון: הוועדה קוראת גם למשרד הקליטה לבדוק את כל נושא העלות-תועלת לגבי הדיירים בכפר הנופש הצרפתי.

דני דנון: הוועדה תבחן שינוי חוק מקבצי הדיור שיכלול גם את נושא סבסוד שכר הדירה לטווח ארוך.

דני דנון: הוועדה מודה לראש העיר, סגניתו, הסגנים, חברי מועצת העיר וכל הצוות, העושים ימים כלילות למען העולים בעיר אשקלון.

דני דנון: אני רוצה להודות לכולם על האירוח הלבבי ועל העשייה היום יומית, ותודה רבה לכולם.