ועדת הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 152, 2011-02-08 13:00

יריב לוין: צהרים טובים, אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: אני רוצה מראש להתנצל, שבסביבות שתיים וחצי אצטרך לעשות הפסקה.

יריב לוין: אם יהיו לנו כוחות להמשיך, נמשיך אחריה - או לא, נראה באיזה מצב נגיע להפסקה הזו.

יריב לוין: כפי שאתם רואים, סוגיית הליכי החקיקה מסעירה את הכנסת.

יריב לוין: העובדה שיש כאן רוב מוחלט לנציגי הממשלה רק נובעת מהתורים בכניסה ולא מסיבות אחרות כמובן.

יריב לוין: הנה הגיע סער, יש לנו כבר 28 חברי כנסת נוכחים כאן באבחה אחת, אבל אני בהחלט יכול לומר שכל התהליך שאנחנו מבצעים בנושא התקנון נעשה רובו ככולו יחד עם מנהלי הסיעות, מנהלי הצוותים המקצועיים, ועם תרומה גדולה של סער לעניין הזה, כמובן עם המערכת המקצועית של הכנסת, מזכירת הכנסת והייעוץ המשפטי.

יריב לוין: לכן אני חושב שגם בעניין הזה, בסופו של דבר אני משוכנע שנצליח להגיע לתוצאה טובה ונכונה וכזאת שבאמת תזכה לאמון מלא של כלל הכנסת.

יריב לוין: כדי לשים את עצמנו מבחינת המצב שבו אנחנו עומדים – למעשה, השלמנו את תיקון כל מרכיבי התקנון, לבד משלושה דברים: אחד – פרק החקיקה, שבו אנחנו נתחיל לעסוק היום; שניים – הפרק שעוסק בוועדות, מדובר בשני חלקים באמת גדולים; ויש לנו בנושא הכלים הפרלמנטריים הנושא של שעת שאלות, שנעסוק בו ביום שני בשבוע הבא, על פי ההצעה שהגישה חברת הכנסת רוחמה אברהם בלילא, ואני מקווה שנצליח גם אותו להשלים, כך שבסך הכול נדמה לי שאנחנו נמצאים באחד משני החלקים האחרונים הגדולים שנשארו לנו כדי להשלים את כל המהלך הזה של תיקון התקנון.

יריב לוין: ההצעה שמונחת בפניכם, יש בה כמובן קודם כל עשיית סדר ביחס למצב הקיים היום, שהדברים מפוזרים ולא מאוגדים.

יריב לוין: יש בה מספר חידושים, שנעמוד עליהם.

יריב לוין: אין בה חידושים מסעירים, אם אפשר להגדיר את זה כך.

יריב לוין: יכול להיות שכאשר נדון כאן ויעלו כל מיני רעיונות, אפשר יהיה לבדוק עד כמה באמת ישנה היתכנות לאשר אותם בהסכמה, שהיא באמת הסכמה רחבה.

יריב לוין: אני מציע שנתחיל לעבור על הדברים.

ארבל אסטרחן: כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, אין פה איזה שהם שינויים מהפכניים.

ארבל אסטרחן: בכל מקרה, בכל מקום שיש שינוי, אני אציין את זה.

ארבל אסטרחן: גם ליד כל סעיף מצוין מה הסעיף הקיים היום, אז קל גם להשוות.

ארבל אסטרחן: אחד הדברים הבולטים שאפשר לראות כבר במבט ראשון זה הניסיון לסדר את הנושא.

ארבל אסטרחן: פרק של חקיקה ממשלתית, אחר כך פרק של פרק של חקיקה פרטית, ואז כתוב שם שהחל מהקריאה הראשונה יחולו ההוראות כמו הפרק של החקיקה הממשלתית, ואז תמיד הדבר הזה מעורר שאלות.

ארבל אסטרחן: יש כאן ניסיון ללכת באופן כרונולוגי לפי הפרקים, שאתם יכולים לראות, זאת אומרת לעשות איזשהו פרק ואז ממש לפי הסדר – הצעות חוק פרטיות, קריאה טרומית, אחר כך הכנה לקריאה ראשונה, קריאה ראשונה, הכנה לשנייה ושלישית, קריאה שנייה ושלישית, ואחר כך יהיה פרק שעוד לא מופיע לפניכם, כי הוא עוד לא גמור, על הוראות שונות ששם יהיה כל הנושא של הצעה להסיר מסדר-היום, הצעות חוק תקציביות, איך קובעים את העלות ומוסרים מידע לגבי זה וכולי, נושא של סדרי דיון ברציפות, דברים כאלה שהם לא ברצף אלא משתלבים בכל ההליכים או שהם משהו מיוחד.

ארבל אסטרחן: יש פה גם איזשהו ניסיון של שינוי מינוחים והאחדת מינוחים.

ארבל אסטרחן: נראה את זה במהלך הדברים.

ארבל אסטרחן: יהיה חלק, שעניינו יהיה הליכי חקיקה, ובתוכו הפרק הראשון יהיה פרק כללי.

ארבל אסטרחן: היום קובע סעיף 114  בתקנון, שהדיון על הצעת חוק ייערך בשלוש קריאות.

ארבל אסטרחן: כאן אני רוצה לקבוע "חוק יתקבל בכנסת בשלוש קריאות, ולעניין הצעת חוק פרטית – גם בקריאה טרומית".

ארבל אסטרחן: היום המינוח בתקנון הוא דיון מוקדם, אבל המינוח המקובל בכנסת הוא קריאה טרומית.

ארבל אסטרחן: מוצע כאן להשתמש במינוח קריאה טרומית, כחלק מהקריאות, בדומה לקריאות האחרות עם ההוראות המיוחדות לגבי הנושא הזה.

ארבל אסטרחן: הזכיר לי איל זנדברג, שהמונח "דיון מוקדם" מופיע גם בחקיקה או בחוקי היסוד, נגיד בחוק יסוד: הכנסת.

ארבל אסטרחן: אבל זו תהיה שאלה, אם יחליטו כאן להשתמש בזה - - -

יריב לוין: היום המונח הזה לא קיים בחוק, נכון?

ארבל אסטרחן: לא, היום הוא קיים.

ארבל אסטרחן: הוא מוזכר מעט מאוד, אבל יש הוראה – ב-46 כתוב בקריאה הראשונה, השנייה והשלישית וגם בחוק יסוד: משק המדינה יש קריאה ראשונה, שנייה ושלישית, כך שצריך לראות.

ארבל אסטרחן: אם נחליט לעשות את זה כאן, יכול להיות שנצטרך לעשות התאמה בחוק היסוד.

איל זנדברג: או  להפך, השאלה היא למה לשנות את המושג.

יריב לוין: אם אנחנו במצב שבו זה מופיע כחלק מחוק היסוד, בוא ניצמד לחוק היסוד.

ארבל אסטרחן: אבל חוק היסוד הרי לא מתאר בכלל את הליך החקיקה.

ארבל אסטרחן: הוא אומר לא צריך את זה גם בדיון הקודם, כי זה היה המינוח עד היום, זה לא שהוא עושה איזושהי הסדרה מסודרת.

איל זנדברג: בעבר, כשבית המשפט דן בזה, הוא תהה האם הדיון המוקדם הוא אחת מהקריאות, חלק מתהליך החקיקה או משהו אחר.

יריב לוין: וההחלטה היא שלא.

איל זנדברג: שלא. הביטוי דיון מוקדם בשונה מקריאה טרומית מרחיק את זה.

איל זנדברג: זה עניין ניסוחי, אבל זה עושה כאילו סדר.

יריב לוין: באיזה קלות שכנעת אותי, אין לך מושג.

איל זנדברג: עד היום מדברים על דיון מוקדם כמשהו שהוא שונה, זה לא אחת מהקריאות.

יריב לוין: אני אומר ששכנעת אותי.

יריב לוין: איל, איפה שיש שאלה, שכנעת אותי לגמרי.

יריב לוין: אני אתך לחלוטין.

איל זנדברג: זאת נקודה למחשבה.

יריב לוין: אני מציע להשאיר את הדיון המוקדם.

ארבל אסטרחן: בסדר.

ארבל אסטרחן: "הצעת חוק תוגש לכנסת על ידי חבר הכנסת (בתקנון זה – הצעת חוק פרטית), או על ידי הממשלה".

יריב לוין: אולי רק היינו כותבים "גם בהליך של דיון מוקדם".

ארבל אסטרחן: העניין הוא שכשאמרנו פה קריאה, הכוונה היתה ההצבעה במליאה.

יריב לוין: ברור, התהליך של ההצבעה, אז אולי נכתוב "בהליך של דיון - - -

ארבל אסטרחן: זה לא הליך, במליאה זה דיון והצבעה.

יריב לוין: בסדר.

ארבל אסטרחן: עכשיו אני תוהה לגבי משהו אחר, כי חוק מתקבל בקריאה שלישית.

ארבל אסטרחן: אנחנו נצטרך לראות פה את המינוח של הדבר הזה:      "הצעת חוק תוגש...

ארבל אסטרחן: על ידי חבר הכנסת (בתקנון זה - הצעת חוק פרטית) או על ידי הממשלה (בתקנון זה - הצעת חוק ממשלתית), ובעניינים כמפורט", מייד נראה את הסעיף, "גם על ידי ועדה של הכנסת", שזאת תהיה הצעת חוק מטעם ועדה.

ארבל אסטרחן: זה גם מה שקיים היום.

ארבל אסטרחן: "הצעות חוק שהונחו על שולחן הכנסת יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת", שזה קיים גם היום בכל הקריאות.

ארבל אסטרחן: היום מה שמונח לקריאה שנייה ושלישית לא מפורסם, אבל הוא יפורסם, הוא נמצא היום כבר בסנהדרין.

ארבל אסטרחן: אפשר לפרסם אותו, כי הוא כבר נמצא במערכת הממוחשבת.

ארבל אסטרחן: זה כמובן לא מחליף את הפרסום הרשמי, שהוא מכוח חוק אחר.

ארבל אסטרחן: "ועדות הכנסת יכינו את הצעות החוק בהתאם להוראות חלק זה, בסיוע היועץ המשפטי לכנסת ונציגיו".

ארבל אסטרחן: כאן אני רוצה להעיר, לפני שנקרא את ההמשך, שיש הוראה בתקנון בפרק החקיקה הממשלתית, שאומרת: היועץ המשפטי לממשלה, סגניו ועוזריו והיועצים המשפטיים למשרדי הממשלה יעמדו לרשות הוועדה ולרשות כל אחד מחבריה לכל עזרה שתידרש מהם בניסוח החוק, ההצעות וההסתייגויות.

ארבל אסטרחן: זה סעיף שהיה קיים כמובן לפני שהיה היועץ המשפטי לכנסת, ולכן אם רוצים להשאיר אותו כדי להבהיר שבכל זאת בענייני חקיקה ניתן סיוע וייעוץ מעבר לחובת הזימון הכללית, אולי כדאי להגיד שהם יכינו את זה בסיוע היועץ המשפטי לכנסת ונציגיו, והיועץ המשפטי לממשלה, היועצים המשפטיים לנציגי הממשלה ונציגיהם יעמדו לרשות ועדות הכנסת לכל עזרה שתידרש מהם בניסוח הצעות החוק וההסתייגויות.

רונית חייקין יעקבי: אין הפרדת רשויות.

ארבל אסטרחן: הקראתי את הסעיף שקיים היום, אפשר גם בלי זה.

רונית חייקין יעקבי: אפשר גם בלי זה, נכון?

ארבל אסטרחן: כן.

איל זנדברג: אין לנו עמדת ממשלה בעניין לצורך הפרוטוקול.

איל זנדברג: באופן פורמאלי הרי התקנון לא יכול לכפות על הממשלה.

יריב לוין: נכון, זו הוראה שמתאימה לחקיקה ראשית בכלל.

איל זנדברג: למעשה, הסעיף הזה לא מעלה ולא מוריד, אבל הוא היה נהוג להיות כתוב, ואני חושב שמבחינת הכנסת אולי לכרוך יחד את היועץ המשפטי לכנסת ואת היועץ המשפטי לממשלה, כאילו שהם כולם עוזרים בתהליך, זה אולי לא מכבד את אלה וגם את אלה.

יריב לוין: את מציעה להוריד את זה?

רונית חייקין יעקבי: הפרדת רשויות.

ארבל אסטרחן: אפשר להוריד את זה, השאלה אם זה לא פוגע - - -

איל זנדברג: - - - מחויבת מכוח חוק היסוד.

ארבל אסטרחן: כן, אבל פה זה אומר שיש משהו מעבר לחובת הזימון.

ארבל אסטרחן: התקנון קובע ששרים צריכים להשיב לשאילתות, התקנון קובע הרבה דברים לממשלה.

איל זנדברג: השר הוא חבר כנסת, ועובד המדינה הוא לא כפוף.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבל אם ועדת כלכלה, לדוגמה, צריכה לדון בחוק ששייך למשרד התחבורה, בכל אופן היא היתה רוצה לשמוע את עמדת היועץ המשפטי של משרד התחבורה, משרד התקשורת או משרד החקלאות.

איל זנדברג: מכוח חוק היסוד, היא יכולה לזמן את עובד המדינה, לדרוש ממנו להופיע.

ירדנה מלר-הורוביץ: לכן כאן זה היה הניסוח כדי לדעת שהם מגיעים.

יריב לוין: זה פשוט היה טרום היועץ המשפטי לכנסת אני מניח.

ארבל אסטרחן: אז אפשר להוריד את - -

יריב לוין: - - כל הסיפא.

ארבל אסטרחן: גם את היועץ המשפטי לכנסת, זאת אומרת: "ועדות הכנסת יכינו את הצעות החוק בהתאם להוראות חלק זה".

רונית חייקין יעקבי: את זה אפשר להשאיר.

ארבל אסטרחן: בעצם לא צריך, כי יש בחוק הכנסת, שמקים את מוסד היועץ המשפטי לכנסת, שם כתוב לנו שהיועץ המשפטי לכנסת ייעץ לכנסת ולוועדותיה בכל עניין הנוגע להליכי החקיקה ויפעל להבטחת תקינותם.

ארבל אסטרחן: הכנסנו את זה בגלל שהיו יועצים משפטיים למשרדי הממשלה.

ארבל אסטרחן: אחרי "בהתאם להוראות חלק זה" ירד ההמשך.

ארבל אסטרחן: פה גם כתבתי בהערה, שזה נועד להבהיר שוועדות משנה לא מחוקקות, וזה ייאמר גם בפרק הוועדות.

ירדנה מלר-הורוביץ: אז מה נמחק פה?

ארבל אסטרחן: אחרי "בהתאם להוראות חלק זה".

ארבל אסטרחן: יש פה משהו, שייאמר כנראה בסוף הפרק באיזה שהן הוראות כלליות, אבל אני רוצה להגיד אותו כבר עכשיו להבנת הסעיפים בהמשך – רצינו לעשות פה איזושהי הוראה כללית, ש"במניין התקופות האמורות בחלק זה יובא בחשבון יום הנחתה של הצעת חוק על שולחן הכנסת והיום שבו מתקיימת הצבעה עליה".

ארבל אסטרחן: זו הוראה מאוד חריגה, אבל זה מה שקורה בפועל בכנסת.

ארבל אסטרחן: הרי לפי חוק הפרשנות, כאשר סופרים תקופה, לא סופרים את יום ההנחה - - -

רונית חייקין יעקבי: קרה לי כבר שהורידו לי - - -

ארבל אסטרחן: בכנסת ב-45 ימים, כמו שאתם יודעים, סופרים את יום ההנחה וסופרים את יום רביעי שבו מתקיימת ההצבעה.

ארבל אסטרחן: כשיש חובת המתנה של יומיים, סופרים את יום ההנחה, ולכן אם רוצים להישאר עם התקופות הקיימות באמת, צריך להגיד את זה, כי אחרת 45 ימים זה בעצם כמו שהכנסת סופרת – 47, אם מוסיפים את יום ההנחה ואת יום ההצבעה.

ארבל אסטרחן: חשבנו שכדי להבהיר את זה וכדי שלא יהיו שאלות, כי זה מתעורר מעת לעת, להגיד את זה.

ארבל אסטרחן: אם נגיד את זה, זה יכלול את יום ההנחה ואת יום ההצבעה.

ארבל אסטרחן: לחלופין, אפשר להגיד 43 ימים וללכת לפי הדין הכללי.

יריב לוין: זה המצב בפועל.

רונית חייקין יעקבי: לי פעם הורידו חוק שהונח ביום שני, כי אמרו שיום שני לא נכלל ב-45 יום.

רונית חייקין יעקבי: פעם אחת הורידו לי.

ארבל אסטרחן: כפי שאני יודעת, בשנים האחרונות מפרשים שמה שמונח בשני, יכול לעלות ברביעי, 45 ימים אחרי, ולכן זה בעצם בא להגיד את מה שקיים בפועל בכנסת.

ארבל אסטרחן: "ימי הפגרה יבואו במניין התקופות...

ארבל אסטרחן: אלא אם נאמר אחרת".

ארבל אסטרחן: בכל מקום שיש תקופות נזכיר את זה.

ארבל אסטרחן: כרגע הכלל הוא שהם נמנים.

סער פינטו: אבל אז הצעה ממשלתית יכולה להיות מונחת ביום שני בערב ולעלות ביום שלישי להצבעה, בלי פטור מחובת הנחה.

ארבל אסטרחן: אם כתוב יומיים, נכון.

ארבל אסטרחן: בכל מקום שיש תקופות, נזכיר את הסעיף הזה.

ארבל אסטרחן: בכל מקום שנגיע לתקופות, נראה איך סופרים אותן ושזה מקובל.

איל זנדברג: אפשר יהיה להעיר משהו על החלק הזה כולו, על הפרק?

איל זנדברג: אני רוצה לעורר את השאלה של חוק יסוד.

איל זנדברג: למעשה, וגם מבחינה משפטית, מתייחסים לחוק יסוד ולחוק באותה צורה.

איל זנדברג: הליך חקיקה, כל עוד לא - אני מקווה שיום אחד זה יקרה חוק יסוד: החקיקה, נוציא אותו מהנפתלין, נצליח לחוקק אותו ולהגיע להבנות, זה עושה סדר מבחינת הפרוצדורה החשובה.

איל זנדברג: כאן זה רק עניין של שמות.

איל זנדברג: האם כדי לשקף גם את הפרקטיקה וגם את חוקי היסוד, לדבר על חוקי יסוד וחוקים כמושגים נפרדים ולהחיל עליהם את אותה פרוצדורה?

איל זנדברג: זה יכול למשל להתעורר בנקודה, שלא קיימות היום, וזה הצעה – אני לא בטוח שהיא תתקבל – לומר למשל שחוק יסוד וחוק ייכללו באותה הצעת חוק.

איל זנדברג: זה כבר שינוי, אבל ההערה שלי כרגע מכוונת יותר לעניין הניסוחי, זאת אומרת לתת ביטוי לזה שכבר יש חוקי יסוד, חוק יסוד וחוק שיתקבלו בשלוש קריאות.

איל זנדברג: בעצם הפרוצדורה תהיה זהה, אבל זה יהיה - - -

ארבל אסטרחן: או להגיד שהוראות פרק זה יחולו גם על קבלתם של חוקי יסוד.

איל זנדברג: משהו בסגנון, שמשקף שיש מושג כזה.

איל זנדברג: זה נתון חוקתי שאי אפשר להתעלם ממנו, וגם אם אנחנו לא קובעים עכשיו ארבע קריאות, אני לא מציע שנעשה את זה דווקא עכשיו, לא נעשה מהפכות.

קריאה: אתה יודע שאנחנו מוכנים לדבר על חוק יסוד: חקיקה.

יריב לוין: אני גם בעד.

יריב לוין: אני מאוד בעד אגב, בהסתייגות אחת שאתה מכיר...

ליאור נתן: ברשות היושב ראש, אני מתחבר להערה של אייל, אבל יש לי הערה כללית.

ליאור נתן: יש עניין של רציפות הדיון בחקיקה, שזה בחוק כבר מוסדר.

ליאור נתן: זה חוק שמסדיר את הפרוצדורה.

ליאור נתן: רק שתהיה מילה על זה.

ארבל אסטרחן: יהיה לזה פרק – בסוף, בהוראות המיוחדות שעוד לא מונחות כאן בפניכם, יש פרק של רציפות, מי יכול להציג, כמה זמן יכול לדבר.

ארבל אסטרחן: אגב, הוא מבהיר שם שאם יש כמה התנגדויות, שתהיה הצבעה אחת, ולא על כל התנגדות לחוד, אז זה יהיה בהמשך.

ארבל אסטרחן: זה נכון, צריך את זה.

ארבל אסטרחן: הצעות חוק פרטיות.

יריב לוין: אנחנו הולכים לפי סדר הקריאות, להבדיל ממה שקורה - - -

ארבל אסטרחן: נכון, כי אחר כך יש שילוב, מהקריאה הראשונה ההליך הוא זהה.

ארבל אסטרחן: כאן יש אחד השינויים היותר משמעותיים בפרק.

ארבל אסטרחן: הוא גם לא איזה מהפכה, אבל יש פה משהו שהציע יושב-ראש הוועדה.

ארבל אסטרחן: ניסחתי את זה, נראה אם זה תואם את מה שרצית.

ארבל אסטרחן: הרי היום תקנון הכנסת לא מבדיל בין יוזמים לבין מצטרפים.

ארבל אסטרחן: בפועל אנחנו יודעים שזה קורה, הם מסומנים ב-bold, אבל לכאורה מבחינת תקנון כולם שווי מעמד.

ארבל אסטרחן: יכולים 10 אנשים להגיש הצעת חוק, כל אחד מהם יכול לבקש להעלות את זה לטרומית, לנמק וכולי.

ארבל אסטרחן: מה שמציע כאן יושב-ראש הוועדה זה שיהיו לנו יוזמים של הצעת חוק ותומכים בהצעת חוק.

ארבל אסטרחן: היוזמים זה יכול להיות אחד או יותר, לפי בחירתם, רק הם בעלי הבית של ההצעה, כאשר יש איזושהי עדיפות ליוזם, שהוא זה שיכול למסור הודעות לגבי אותה הצעה.

ארבל אסטרחן: הוא זה שמבקש להעלות אותה, לדחות את ההצבעה, כל מיני דברים שבהמשך הוא יכול לבקש, בעוד שהתומכים – אולי נמצא להם שם אחר, כרגע הם מכונים תומכים.

יריב לוין: מצטרפים בתמיכה.

ארבל אסטרחן: הם לא ייחשבו מציעים, זאת אומרת השם שלהם – יהיה צריך לחשוב איך הוא יצוין בנפרד.

ארבל אסטרחן: הם לא יכולים בשום שלב להפוך ליוזמים, זאת אומרת אם היוזם חזר בו או כל היוזמים חזרו בהם, ההצעה "מתה".

גלעד סממה: הם לא יכולים להעלות את זה לדיון מוקדם.

ארבל אסטרחן: נכון, והם לא יכולים למסור שום הודעה.

קריאה: אפשר לדעת למה?

יריב לוין: אני אגיד לכם למה.

יריב לוין: באופן עקרוני, בעיניי לפחות, או מישהו יזם החוק או לא יזם, זאת אומרת כל הייצור הזה הוא ייצור, שלא כל כך ברור לי מה הגדרתו.

יריב לוין: הרי מה המשמעות?

יריב לוין: אם אני יזמתי הצעת חוק, אז אני יוזם הצעת חוק.

יריב לוין: מה זאת אומרת שאני רק מצטרף אליו, אבל לא יוזם אותו?

לימור ברמן: אל תחתים אף אחד, תיזום לבד - - -

יריב לוין: אבל לפעמים אדם בא ורוצה לעשות שני דברים ביחד.

יריב לוין: מצד אחד הוא רוצה להיות הבעלים, להיות זה שיזם, להיות זה שיקבל את הקרדיט ולהיות זה שיקבל את ההחלטות.

יריב לוין: מצד שני, הוא רוצה להראות במהלך הפתיחה שלו, שיש לו תמיכה יותר רחבה בהצעה הזאת.

יריב לוין: הרי זה ההיגיון בקיומם של המצטרפים, לכן אני לא מציע לבטל אותם, אבל אני כן מציע לעשות דיכוטומיה ברורה, כי כשאדם אומר: אני חבר כנסת X לא לוקח כיוזם אתי בהצעה, אלא רק רושם את שמו כמצטרף, מה שהוא מתכוון אליו זה "אני בעל הבית של ההצעה, הוא רק מביע את תמיכתו בהצעה שלי".

יריב לוין: לכן אני חושב שזה הדבר הנכון.

יריב לוין: אני גם חושב שצריך להיות ברור לגמרי מי מוסמך לקבל החלטה לגבי החוק, למשל: יש חוק שיוזמים אותו שני חברי כנסת, אחד מהקואליציה ואחד מהאופוזיציה, ואז יכול להתגלע ביניהם ויכוח, האם להביא אותו להצבעה בקריאה טרומית או לא, ובמצב הזה אני מציע שסדר הרישום הוא יהיה הקובע, כי הוא גם בדרך כלל משקף את העובדה, שהראשון שבא עם הרעיון הוא המוביל.

יריב לוין: ואז יהיה ברור לגמרי, שכאשר אני כחבר כנסת מהקואליציה יוזם ביחד עם חבר כנסת מהאופוזיציה הצעת חוק, ושמו מופיע ראשון, אני יודע שהוא יוכל להביא אותה לקריאה טרומית, גם אם אני לא רוצה, גם אם אני מתנגד.

יריב לוין: אני חושב שזה יותר נכון, כי אז יהיה בעל-בית אחד.

יריב לוין: כשבמחלקה המשפטית מעבירים הערות, שם יודעים שיש מישהו אחד שמוסמך לתת להם תשובה, כי כשיש לך הצעה עם 20 יוזמים, מול מי תסגור את התיקונים ואת ההערות?

יריב לוין: זה הרעיון וההיגיון שעומד מאחורי העניין.

רונית חייקין יעקבי: אני רוצה לתת לכם דוגמה של אופיר פינס-פז.

רונית חייקין יעקבי: היו לו המון הצעות חוק בנושא של איכות סביבה.

רונית חייקין יעקבי: הוא היה תמיד הראשון היוזם, אבל תמיד החתים את דב חנין.

יריב לוין: אין בעיה, ברגע שהוא עזב, אוטומטית הבא אחריו הופך לראשון.

תמר כנפו: לא, אבל היא - - -

ארבל אסטרחן: לא, מבין היוזמים.

רונית חייקין יעקבי: הורוביץ לא יזם, הורוביץ תמך.

ארבל אסטרחן: אז לא.

רונית חייקין יעקבי: מה זה לא?

ארבל אסטרחן: הם ידעו את זה מראש.

תמר כנפו: ההצעה לא קיימת.

רונית חייקין יעקבי: הורוביץ לא היה בין היוזמים, הוא היה בין התומכים.

ארבל אסטרחן: כל היוזמים עזבו?

רונית חייקין יעקבי: נניח שהיה רק יוזם אחד והשאר רק תמכו, אז מה?

רונית חייקין יעקבי: מנעת מהם להניח - - -

יריב לוין: אין לי בעיה, את יודעת מה?

יריב לוין: אני מוכן להכניס פה הסתייגות, שבמידה שכל היוזמים ירדו מהבמה, יוכלו המצטרפים להפוך ליוזמים.

יריב לוין: בעיניי זה לא נכון, אבל לא אכפת לי.

רונית חייקין יעקבי: אתם מסתכלים מנקודת מבט של אופוזיציה וקואליציה.

יריב לוין: לא נכון, אני מסתכל מנקודת מבט פשוטה של דיכוטומיה.

רונית חייקין יעקבי: אז מה אכפת לך שזה יישאר?

יריב לוין: אני רוצה להבין, מה ההבדל בין יוזם לבין מצטרף, לשיטתך?

יריב לוין: אז בוא נבטל את אלה שמצטרפים בכלל.

יריב לוין: ירצה אדם, ירשום את שמו כיוזם, אבל אני לא בעד זה, למה?

יריב לוין: כי אני אומר לך לא מנקודת מבט של קואליציה - - -

רונית חייקין יעקבי: אני אתן לך דוגמה, לא תמיד חברי הכנסת - -

יריב לוין: לא רוצים, נכון, אבל לכן אני אומר שאם יש כוונה מראש לעשות הבחנה ולהגיד: אדוני, אני יוזם, אתה רק מצטרף, בוא נעגן אותה.

יריב לוין: הרי מה ההיגיון לעשות מצד אחד מנגנון של הפרדה, ומצד שני לא להגדיר מה המשמעות של כל אחד מהמונחים האלה?

גלעד סממה: אם אפשר, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להוסיף עוד משהו לגבי הפרקטיקה.

גלעד סממה: קורים מקרים שמצטרף להצעת חוק, ויש נניח הצעות חוק שיש 50 מצטרפים, מחליט יום אחד לקדם איזה הצעת חוק.

גלעד סממה: הוא בכלל לא הגה אותה, הוא לא חשב עליה, הוא בסך הכול חתם והחליט שהוא רוצה להצטרף לאותו יוזם, הוא מחליט להעלות אותה לוועדת שרים ולהעלות אותה לקריאה טרומית.

רונית חייקין יעקבי: נניח הוא יוזם עשירי.

גלעד סממה: כשאני משוחח עם חברי הכנסת, היוזמים אפילו לא יודעים שזה מובא.

קריאה: אצלנו זה לא קורה.

יריב לוין: לא, זה קורה.

גלעד סממה: זה מצב אבסורדי.

יריב לוין: לי קרה שהצעות שלי עלו, בלי שידעתי בכלל.

גלעד סממה: אדוני היושב-ראש, זה קורה, וזה קורה לא מעט פעמים.

גלעד סממה: אגב, אני חושב שזה גם לא הוגן כלפי היוזם הראשי, שפתאום מישהו מחליט להעלות את ההצעה שלו, ואפילו אין לו מושג.

יריב לוין: אגב, אני רוצה להגיד לכם יותר מזה, כשאני חותם כמצטרף להצעת חוק, אני בדיוק את זה לוקח בחשבון - שהיוזמים ילכו ויכולים לעלות, הם אפילו לא יגידו לי, אין לי מושג.

יריב לוין: כשאני מצרף מישהו כמצטרף, זה ברור לי לגמרי, שאם צירפתי חמישה כי אני רוצה להראות שיש לי תמיכה, לא אלך עכשיו לעשות משאל בין כולם, אם הם מסכימים שאני אביא את זה לוועדת שרים.

רונית חייקין יעקבי: אבל גם ל-15 שהצטרפו אליך, זה ברור שאין משאל.

יריב לוין: לכן אני מציע להגדיר, שאתה קודם כל עושה הבחנה בין יוזם לבין מצטרף.

יריב לוין: אנחנו רוצים קבוצה, שלנו יהיה הקרדיט, האחרים הביעו את תמיכתם בנו.

יריב לוין: בתוך היוזמים, אני גם אקבע מי בעל-הבית.

גלעד סממה: אדוני היושב ראש, בתוך היוזמים, איך אתה מקבע את ההיררכיה?

יריב לוין: הראשון הוא בעל-הבית לכל דבר ועניין.

גלעד סממה: כלומר, אם יוזם שני רוצה להעלות את הצעת החוק - - -

יריב לוין: יכול, אבל זה צריך להיות על דעת הראשון.

רונית חייקין יעקבי: ואיך ועדת שרים תדע שזה על דעת הראשון?

רונית חייקין יעקבי: היא תתחיל לחפש או לבדוק?

קריאה: גם מה זה המושג "והאחרים"?

קריאה: אנחנו לא מכירים את המושג "והאחרים" - - -

רונית חייקין יעקבי: זה לא מעניין אותה.

יריב לוין: לא - - -

גלעד סממה: ועדת שרים, זה לא אמור לעניין אותה.

גלעד סממה: זה אמור לעניין את הכנסת, כשזה עולה לקריאה טרומית.

תמר כנפו: כשיש אופוזיציה וקואליציה, זה כן - - -

יריב לוין: אני אתן לכם דוגמה.

רונית חייקין יעקבי: השבוע יש לך הצעת חוק, שאתה חתום עם מישהו מהקואליציה.

יריב לוין: עם יוחנן פלסנר, במקרה ליוחנן ולי יש הבנה מוחלטת, שאומרת שמה שיוחנן יחליט, מקובל עלי.

יריב לוין: למה?

יריב לוין: כי הוא יזם ראשון, הוא היה, לכן הוא גם מופיע ראשון.

רונית חייקין יעקבי: ההצעה עולה?

יריב לוין: היא תעלה, כנראה, בעוד שבוע.

יריב לוין: היא תעלה על פי החלטתו.

רונית חייקין יעקבי: חבר הכנסת אורון אומר שהיא טובה - - -

יריב לוין: כולל גדולי המשפטנים, המקובלים עליכם, האדמו"רים שלכם אישרו אותה, אבל אני אומר לגוף העניין שנניח שאני אבוא ואגיד ליוחנן: אדוני, תודה שצירפת אותי ליוזמה, עכשיו אני אתקע לך אותה, אני לא מוכן שתעלה אותה.

יריב לוין: מה, זה לא הגיוני?

יריב לוין: כשאני מצטרף אליו והוא ראשון, אני יודע שהוא יכול להביא את זה גם שלא על דעתי, אחרת יש כאוס מוחלט.

יריב לוין: שלושה רוצים, שניים לא רוצים, מתוך השניים אחד מסכים, אבל זה יהיה בעוד שבועיים.

יריב לוין: לדבר אין היגיון.

גלעד סממה: אדוני היושב-ראש, אני דווקא לא נגד, אבל צריך לחשוב על זה שברגע שאתה מקבע את היחסים האלה של היוזמים, אתה נותן זכות וטו ליוזם הראשון.

גלעד סממה: אני לא נגד, אבל צריך לקחת את זה בחשבון לפעמים ביחסים בין חברי כנסת, אפילו מטעמי אסטרטגיה.

יריב לוין: אשאל אתכם מה עושים.

יריב לוין: אם לי יש עכשיו חילוקי דעות עם חבר הכנסת יוחנן פלסנר, האם זה עולה לקריאה טרומית, מה עושים עם זה?

לימור ברמן: אני יכולה לענות לך על זה?

לימור ברמן: דבר ראשון, אם אנחנו  מדברים על ההצעה שהיתה אמורה לעלות השבוע, הוא גם ככה היוזם הראשון.

יריב לוין: נכון, זה מה שאני מציע.

לימור ברמן: מאחר שחתמת אתו מלכתחילה כמציע, לא כמצטרף, ואתה ידעת שאתה מגיע מייד אחריו, ולפי המוסכמות בבית הזה, אתה יודע שהיוזם הראשון הוא זה שמציע, זה מה שאני מכירה לפחות בין חברי הכנסת - מה שאתה אומר, פעם ראשונה שאני נתקלת בזה - אתם מדברים ביניכם והגעתם לסוג של הסכמה וזה ירד מסדר-היום, זה ביניכם.

יריב לוין: לא, אני נותן את זה כדוגמה.

יריב לוין: לנו יש הבנה בינינו, אין בעיה בכלל, זה לא נבע מאיזו תקרית.

לימור ברמן: במצב שאין הבנה ביניכם, ונניח אתה היית המציע הראשון והוא היה המציע השני, לצורך העניין, יכולת להגיד לו: זה לא בסדר שהעלית את זה לוועדת שרים ואפילו לא דיברת אתי, ואני לא רוצה שזה יעלה, אבל כן, הוא יכול היה להעלות את זה על מכסת הסיעה שלו.

יריב לוין: אבל אני שואל אותך מה קורה במצב ההפוך, נניח שאין שום הסדרה.

יריב לוין: בא חבר הכנסת יוחנן פלסנר ואומר: אני רוצה עכשיו להעלות את זה.

יריב לוין: נניח שלמרות שאפילו סיכמתי אתו מראש שהוא ראשון והכול על דעתו, אני פתאום בא ואומר לו: אדוני, אני דורש ממך לא להביא את זה.

לימור ברמן: אתה לא יכול.

יריב לוין: יופי, אז אני מציע בדיוק את זה לעגן.

יריב לוין: אני מציע לעגן את זה, אני לא מציע לשנות דבר, אני אתך.

לימור ברמן: אז אני מבקשת לומר לך שעם העניין של המצטרפים אין לי בעיה.

לימור ברמן: אין לי בעיה, חברי הכנסת יידעו שמלכתחילה עצם זה שהם מצטרפים הם בעצם מביעים תמיכתם בחוק, אין לי בעיה.

לימור ברמן: אני חושבת שהמצב הקיים היום ברמה החברית זה משהו שידוע לכל חברי הכנסת.

לימור ברמן: אם רוצים לעגן את זה בתקנון, אין לי בעיה עם זה.

לימור ברמן: יש לי בעיה קשה עם העניין הזה של המציעים.

לימור ברמן: קודם כל, היום אני באופוזיציה, מחר האנשים האחרים יהיו באופוזיציה, ותהיה להם בעיה.

לימור ברמן: קורה מצב, וזה מצב שקורה הרבה, שחברי כנסת שלנו מגיעים לסוג של הסכמה עם חברי כנסת של הקואליציה ורצים יחד עם הצעות חוק ונותנים להם להיות חתומים ראשונים על הצעת חוק, כשהקואליציה חוסמת את הצעת החוק בוועדת שרים ומבקשת מהם לא להגיש את זה.

לימור ברמן: מה שאתה מציע, ימנע מחבר כנסת שלי שעבד באותה מידה עם חבר כנסת מהקואליציה להגיש - - -

גלעד סממה: זה מה שאמרתי, שמטעמים אסטרטגיים צריך לחשוב על זה.

יריב לוין: אם אני מבין נכון, אתם מציעים את הסוגיה של היוזמים להשאיר - - -

רונית חייקין יעקבי: לא לגעת.

יריב לוין: אני מוכן.

יריב לוין: אני אגיד לכם את האמת, בעיניי ההבחנה בין היוזמים לבין המצטרפים היא הרבה יותר חשובה ומהותית מאשר ההבחנה הפנימית הזאת, אני יכול לחיות עם זה.

גלעד סממה: זה בדיוק העניין כשאמרתי "מטעמים אסטרטגיים", זה בדיוק מה שהיא אמרה כאן.

גלעד סממה: זה עניין של חברי הכנסת.

יריב לוין: אני מקבל.

איל זנדברג: אני חושב שצריך להבחין בין שתי שאלות, שהתערבבו להן.

איל זנדברג: האחת, מי שולט, שעל זה נסב הדיון בדקות האחרונות; השנייה – עצם ההבחנה בין שתי הקבוצות האלה.

איל זנדברג: אני רוצה להתייחס דווקא לצד החוקתי הלא פרקטי, אבל אראה את הקשר ביניהם, לשאלת ההבחנה בין תומכים לבין מצטרפים.

איל זנדברג: בסוף אני טוען שגם מעשית זה לא כל כך חשוב, אפשר לצרף אותם לרשימה אחת.

איל זנדברג: מבחינה חוקתית או ציבורית חבר כנסת חותם על הצעת חוק.

איל זנדברג: הצעת חוק היא לא מנשר, היא לא איזה גילוי דעת או סקר תמיכה, זו אמירה של חבר כנסת כלפי הבוחרים, ואת התוכן הזה, את הנורמה הזאת אני רוצה לקדם ואני אאבק כדי שזה ייהפך לחוק.

איל זנדברג: זאת האמירה.

איל זנדברג: סליחה על הנאיביות, אבל זאת האמירה.

איל זנדברג: אם הוא חותם על הצעת החוק, הוא צריך לעמוד מאחורי הצעת החוק.

איל זנדברג: יכול להיות שהכללים יגרמו לכך שהוא לא יכול לקבוע באיזה יום זה מגיע לוועדת שרים.

איל זנדברג: זה בסדר, אלה כללים מדרג שני, אבל הוא חתום על ההצעה, הוא מציע הצעת חוק, ולכן אני הייתי מציע שההבחנה בין יוזמים לבין תומכים נראית לי לא טבעית, היא שמה חברי כנסת בשני מדרגים, והאמת – אם יש רשימה של אריות ושל שועלים, ואתה רוצה להיות זנב לאריות או ראש לשועלים, אבל הרשימה היא ברצף, ואם קובעים כלל שאומר שהראשון או השני - מייד דבר על זה - יקבע, מה זה משנה אם יש בהמשך רשימה, שבלאו הכי הם שם במעמקי הרשימה?

יריב לוין: זה משנה.

איל זנדברג: זה משנה מבחינת קרדיטים, אבל הקרדיטים הם ברשימה.

איל זנדברג: יש רשימה, והקרדיט הוא לא המטרה הבלעדית, שלא לומר לא רלוונטית.

יריב לוין: זה משנה, בפרקטיקת העבודה שיש לנו כאן - הדבר הזה משנה.

יריב לוין: אני גם חושב, שאין שום בעיה עם קביעה, שבא אדם ואומר: כן, אני בעת שחבריי יוזמים את החוק, מודיע שאני תומך בהם.

יריב לוין: זה לא אומר, שהוא מתחייב להתאבד על הצעת החוק.

איל זנדברג: מה המשמעות של החתימה הזאת?

יריב לוין: המשמעות היא הצהרתית, גם זה חלק מהעניין.

איל זנדברג: למה זה חלק מהעניין?

רונית חייקין יעקבי: בסטטיסטיקה.

יריב לוין: לא, אני בדיוק את זה אומר, כי אני חושב שמצטרף לחוק לא יכול לספור את החוק שלו בסטטיסטיקה.

יריב לוין: זאת דעתי.

תמר כנפו: אבל הוא נרשם.

יריב לוין: הוא יכול להירשם.

רונית חייקין יעקבי: הוא נרשם, מה זה משנה?

רונית חייקין יעקבי: אבל זה לא משנה, מה אכפת לך אם הוא בסטטיסטיקה או לא?

יריב לוין: אני חושב שזה לא נכון, כי התרומה האמיתית שלו לעניין היא שולית.

איל זנדברג: מבחינת המבנה האמיתי של חברי כנסת מול הציבור, להבנתי, הדבר הזה משקף יותר צרכים של ההתנהלות הפנימית, שהם לא צרכים פרקטיים, אלא צרכים - אני לא רוצה לכנות אותם - שאני לא בטוח שצריך לתת להם ביטוי בתקנון, שאפשר להשיג את רובם גם ברשימה הרצופה, ואת שאלת השליטה אפשר להסדיר.

איל זנדברג: לעניין המחלוקת שהיתה פה, אפשר לומר שהראשון ככלל הוא הקובע, אבל הוא יכול להחליט, הוא יכול להודיע מראש, שהוא מגיע להבנה שיש שניים או שלושה ששולטים, הוא יחליט מי שולט בהצבעה, לפי ההבנה איתם מראש.

יריב לוין: אני אתן לך דוגמה איפה זה בא לידי ביטוי.

יריב לוין: למשל, כאשר אתה יוזם הצעת חוק, יוזמים אותה שלושה חברי כנסת, אבל הם רוצים להראות שיש להם תמיכה יותר רחבה.

איל זנדברג: לצורך מה הם צריכים להראות את זה?

יריב לוין: כשהם ירצו, למשל, לצאת לציבור בהודעה לעיתונות או בדבר מהסוג הזה – אם כולם יוזמים, הם לא יכולים להגיד: יזמו שלושה, ולהחליט שהם מעבירים את הקו ברביעי ולהוציא אותו החוצה.

איל זנדברג: למה לא?

איל זנדברג: הם עושים את זה היום.

יריב לוין: לא, בדרך הזאת יש להם כלי פרקטי - תעקוב ותראה את זה - שאומר: אלה ואלה יזמו ועושים, אנחנו רוצים להראות, שהעסק הזה נהנה מתמיכה שהיא תמיכה יותר רחבה, זה הכול, לא מעבר לזה.

יריב לוין: אני גם רוצה לומר לך שגם מבחינתי, כן, לפעמים אני אומר שזאת יוזמה ראויה, ואני בהחלט מביע בה תמיכה עקרונית, זה לא החוק שאני מתכוון לקדם ולעבוד עליו יום ולילה ולנופף בו כחלק בלתי נפרד מהאג'נדה שלי, אלא אני חושב שזאת יוזמה ראויה, ואני בהחלט מוכן לתת רוח גבית בכוחי הקטן לסייע לה.

יריב לוין: הפרקטיקה היא טובה, היא עובדת.

יריב לוין: אני לא בעד עכשיו לשנות סדרי עולם, אני רק בעד לאבחן אותה, שיהיה ברור לגמרי שהיוזמים הם במקום אחד, והמצטרפים – בדיוק במקום שהם נמצאים בו ממילא, לא במקום חדש שאני מייצר להם.

איל זנדברג: למה אתה צריך את ההבחנה לצורך השליטה בהצעת החוק?

איל זנדברג: כי השליטה בהצעת חוק - אתה יכול להגדיר, שאם אתה אומר שהכלל הוא שהראשון הוא השולט, זה לא משנה אם יש אחריו חמישה או 10, נכון?

יריב לוין: קודם כל, אנחנו כבר הסכמנו שהעניין הזה ירד, אבל לו הוא היה נשאר, עדיין היתה לו משמעות ברגע שהראשון זז הצידה.

איל זנדברג: אם כך, מה המשמעות של ההבחנה?

יריב לוין: אני אומר לך מה המשמעות של ההבחנה.

יריב לוין: המשמעות של ההבחנה הקיימת היא - והיא קיימת הלכה למעשה בין אלה שהם באמת בעלי הצעת החוק, מובילים אותה ומולם בדרך כלל למשל מתאמים תאריך לישיבה - אם צריכה להיות ישיבת ועדה, בדרך כלל זה לא מתואם עם המצטרפים, זה מתואם רק מול היוזמים, יש פה הרבה מאוד דוגמאות כאלה, לבין אנשים שאומרים: כן, אני חושב שזאת יוזמה ראויה, ואני נותן את ברכת הדרך שלי לעניין הזה, זה הכול.

איל זנדברג: אתה תיארת את ההבחנה, השאלה מה הנפקות שלה.

יריב לוין: אני אומר לך – זו הנפקות שלה.

יריב לוין: כאשר אתה בא לתאם ישיבה של ועדה, בדרך כלל מול היוזמים משתדלים לתאם שכולם יהיו, אלא אם יש 20 יוזמים, אבל כשישנם שלושה, ארבעה יוזמים מתאמים, ולא מתאמים את זה מול המצטרפים אף פעם.

איל זנדברג: האם זה לא ידוע בפרקטיקה גם היום איך לעשות את זה, בלי לתת לזה ביטוי?

יריב לוין: אנחנו באים לסדר את כל העסק הזה בצורה מסודרת, שיבוא אדם וירצה להגיש הצעת חוק או יקבל לידיו הצעת חוק - היום אזרח מקבל הצעת חוק, הוא רואה כהה ובהיר, ובכלל לא יכול לדעת מה זה.

יריב לוין: הפרקטיקה הפנימית הזאת שלנו, שבשבילנו מובנת מאליה, מובנת פה בד' אמות אלה.

יריב לוין: כל הרעיון של התקנון זה לעשות סדר, להגיד לו: אדוני, אתה בא להגיש הצעה?

יריב לוין: אלה היוזמים וזו משמעותם, אלה המצטרפים וזו משמעותם.

רונית חייקין יעקבי: אז המצטרפים כן יהיו בסטטיסטיקה או לא?

יריב לוין: לשיטתי, המצטרף לא צריך להיות בסטטיסטיקה.

ארבל אסטרחן: סטטיסטיקה היא לא משהו פורמאלי, כל אחד שיזכור מה שהוא רוצה.

ליאור נתן: באתר הכנסת יש הבחנה.

יריב לוין: נכון, יש הבחנה, היא הבחנה נכונה.

רונית חייקין יעקבי: אני חושבת שלא, ואני אגיד לך גם למה.

רונית חייקין יעקבי: האופוזיציה דפוקה מבחינת חקיקה.

רונית חייקין יעקבי: אצלנו להגיע לקריאה שנייה שלישית, הסיכוי הוא אפסי.

איל זנדברג: זה טבעו של עולם, בגלל שאין להם רוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: בגלל זה במכסות אתם מקבלים יותר.

רונית חייקין יעקבי: ואין לנו סיכוי, מה אכפת לך שנקבל קרדיט על הצעת חוק?

יריב לוין: לא אכפת לי שתקבלי קרדיט, שירשמו אתכם כיוזמים, למה לא?

יריב לוין: כשהגשתי הצעות עם חברי סיעתך, למיטב זכרוני הם דווקא היו תמיד יוזמים יחד אתי.

רונית חייקין יעקבי: איזה הצעות הגשתם?

יריב לוין: הגשנו, יש כל מיני דוגמאות, למשל עם המוניות, עם אילן גילאון, יש כמה דוגמאות, החוק של ה"קארפול", שאמנם עוד לא הצלחנו להיחלץ אתו מהנושא המשפטי, אבל יש, יש דווקא לא מעט.

רונית חייקין יעקבי: אני מבקשת שהמצטרפים כן יהיו בסטטיסטיקה.

יריב לוין: בסדר, לגבי הסטטיסטיקה אנחנו לא קובעים פה.

יריב לוין: הסטטיסטיקה לא נקבעת כאן.

ארבל אסטרחן: לא, היא מתכוונת לרשימה אחת.

רונית חייקין יעקבי: שלא תהיה הפרדה, כדי שהם יהיו חלק מזה.

תמר כנפו: אם היוזמים חזרו בהם, החוק קיים, הוא לא עלה.

תמר כנפו: אני חושבת שזה ממש לא הוגן.

יריב לוין: זה לא הגיוני, זה גם בא מהכיוון ההפוך.

פרח לרנר: חוק המוקשים שעבר אתמול, חתמו עליו 73 חברי כנסת למשל.

רונית חייקין יעקבי: מה אכפת לך ש-73 יקבלו קרדיט על זה?

רונית חייקין יעקבי: מה קרה?

יריב לוין: לא, אני אתן לך דוגמה מובהקת.

יריב לוין: כאשר אתה נמצא בתוך הסיעה שלך, למשל, יש בתוך הסיעה הרבה פעמים רצון, שמי שיזם יקבל את הקרדיט.

יריב לוין: הוא לא רוצה לחלק את הקרדיט הזה בין כל חברי סיעתו.

רונית חייקין יעקבי: שלא יחתים אותם.

יריב לוין: רגע, אבל הוא כן רוצה להראות שיש תמיכה רחבה, והוא רוצה להחתים מישור רחב של חברי כנסת.

איל זנדברג: איך הציבור יידע, שהוא מוביל את זה?

איל זנדברג: רשימת השמות נותנת את הקרדיט לגבי הציבור?

יריב לוין: כאשר בא אדם ואומר: הרי תראה, אני יכול גם לטעון הכול, אני יכול להגיד שהעברתי 35 חוקים, מישהו ילך לספור?

יריב לוין: השאלה היא בסוף, מה אני עשיתי ומה, עם כל הכבוד לי, רק הבעתי את תמיכתי בו.

יריב לוין: אני חושב שההבחנה הזאת עובדת טוב, היא קיימת.

יריב לוין: אנחנו צריכים אותה, משום שהיא גם נכונה.

יריב לוין: אני לא בעד לשנות, להפך, אני בעד לאבחן אותה בצורה שתהיה ברורה, שלכל אחד יהיה ברור איפה הוא נמצא.

יריב לוין: כל אחד יעשה את החשבון האישי שלו.

יריב לוין: אם הוא חושב שבזה שהוא יצטרף לחוק, הוא יכול לקחת קרדיט ולהגיד שהוא בין מחוקקיו?

יריב לוין: כל אחד והשקפת עולמו.

יריב לוין: אני לא  אגיד לאף אחד מה לעשות, אני באופן אישי חושב שאני יכול להיות שותף לחוק שיזמתי, קשה לי להיות שותף רק לחוק שבאתי והצטרפתי כמישהו שחושב שהוא חוק נכון.

יריב לוין: אבל כל אחד יעשה את השיקולים שלו.

גלעד סממה: והלוואי שההבחנה הזאת גם אולי תתמרץ אותם ליזום יותר הצעות חוק מאשר רק להצטרף.

איל זנדברג: אני רואה את המחיר החוקתי והציבורי של זה, מה המשמעות - - -

רונית חייקין יעקבי: ארבל, כשאני למשל אוציא דף איזה הצעות חוק העביר אילן גילאון, בהצעת חוק המוקשים למשל יהיה כתוב שהוא העביר גם אותן?

ארבל אסטרחן: מה זה הדף?

ארבל אסטרחן: הרי את יכולה לעשות לבד את הרישום - - -

יריב לוין: אני מבין את השאלה שלך, ואני אתן לך תשובה.

יריב לוין: בהנחה שנשלים את העניין הזה לעבוד גם יד ביד עם המחשוב, כדי להתאים את מה שיהיה צריך להתאים מבחינת מערכת המחשוב, אני מציע שבמערכת המחשוב, כאשר יוציאו את הדוחות הרשומים, יהיה כתוב: אלה החוקים שעברו כאשר הוא יוזם, אלה החוקים שעברו כאשר הוא מצטרף.

תמר כנפו: אבל זה קיים היום.

יריב לוין: נכון, מכאן והלאה כל אחד ייקח את הדף הזה ויעשה אתו - - -

תמר כנפו: כן, אבל היום זה קיים.

יריב לוין: כן, הרי גם היום זה קיים, ההבחנה קיימת גם היום במחשוב, והיא גם נכונה.

יריב לוין: ואז יכול להיות שאילן יגיד: בקולי ובהצטרפותי נתתי לזה את הלגיטימציה הרחבה, ויש לי פה הרבה זכויות.

יריב לוין: זה יכול לקרות, אני לא אומר שזה לא יכול לקרות אף פעם, אבל אני חושב שזה נכון.

יריב לוין: אגב, זה גם מבטא את המצב הקיים, שלא תהיינה אי-הבנות, אנחנו לא ממציאים פה סידור חדש.

תמר כנפו: אני לא בטוחה שאני הבנתי מה נסגר, אבל מייד נראה את זה בנוסח.

תמר כנפו: אני לא חושבת שהחלטנו על זה, אבל מייד נראה איפה זה מופיע.

תמר כנפו: קודם כל, סעיף 2(א) אומר לנו משהו שלגביו אין בעיה, ש"חבר כנסת, שאינו שר או סגן שר", כפי שגם כתוב היום, "רשאי ליזום ולהגיש הצעת חוק פרטית; ההצעה תנוסח כחוק ויצורפו לה דברי הסבר".

איל זנדברג: ההגבלה ליושב-ראש הכנסת?

ארבל אסטרחן: היושב-ראש והסגנים זה בהמשך, בסעיף 3(ב).

ארבל אסטרחן: מה שמוצע כרגע לפי הצעת יושב-ראש הוועדה זה ש"הצעת חוק יכול שתהיה ביוזמת כמה חברי כנסת והם יקבעו את סדר הופעת שמותיהם על גבי הצעת החוק".

יריב לוין: ירדנו מהעניין הזה.

ארבל אסטרחן: יורדים מזה לגמרי?

יריב לוין: כן.

ארבל אסטרחן: האם אנחנו רוצים להגיד משהו אחר, שזה מה שהכנתי לפני ההצעה הזאת?

סער פינטו: כן יהיו מצטרפים.

ארבל אסטרחן: אז אני אגיד עכשיו נוסח של המצטרפים, נוסח אחר שאתם לא רואים בפניכם, כי זה הנוסח שהכנתי קודם.

ארבל אסטרחן: הוא יגיד במקום (ב): הגישו כמה חברי כנסת הצעת חוק אחת, יקבעו את סדר הופעת שמותיהם על גבי ההצעה; חברי הכנסת המציעים יציינו מי מביניהם הוא יוזם הצעת החוק.

ארבל אסטרחן: שמות היוזם או היוזמים יופיעו על גבי ההצעה לפני שמות יתר המציעים – שזה בעצם מה שקיים היום, אני עוד לא מדברת על הנפקות.

יריב לוין: אני הייתי אומר לפני "לפני שמות יתר המציעים ובמובחן מהם", שזה צריך להיות כתוב במפורש.

קריאה: יוזמים נקודתיים, תומכים נקודתיים.

איל זנדברג: זה מופיע, "שמות התומכים יצוינו בנפרד".

ארבל אסטרחן: אני קראתי עכשיו נוסח אחר.

סער פינטו: למה לא להשתמש בנוסח של (ב)(1), פשוט במקום "תומכים" לכתוב מצטרפים, ואז זה כן מעגן - - -

יריב לוין: אין לי בעיה, יצוינו בנפרד.

יריב לוין: אני בעד, אני מסכים.

יריב לוין: יש לי התנגדות מכם, אני בעד.

איל זנדברג: תומכים זה דווקא יותר ממצטרפים - - -

יריב לוין: כדי לעשות סדר, אנחנו הולכים לסעיף (ב)(1) בנוסח כזה: "הצעת חוק יכול שתהיה ביוזמת כמה חברי כנסת והם יקבעו את סדר הופעת שמותיהם על גבי הצעת החוק".

יריב לוין: הנושא של "יוזם הצעת חוק" עד המילה "החוק" בשורה אחת לפני האחרונה נמחק.

קריאה: למה?

קריאה: "יוזם הצעת חוק רשאי לצרף להצעתו חברי כנסת התומכים בה, והוא יקבע את סדר הופעת שמותיהם...

קריאה: שמות התומכים יצוינו בנפרד".

יריב לוין: אז זה נשאר אותו דבר, אם כך.

ארבל אסטרחן: השאלה אם רוצים תומכים או מצטרפים.

גלעד סממה: אני הייתי מציע תומכים.

גלעד סממה: אתה בכל זאת אומר שאתה רוצה להראות שיש לך דעת קהל.

תמר כנפו: מה קורה כשהוא לא מצביע, הוא מצביע נגד - - -

יריב לוין: מותר לו, מה קורה כשאני יוזם ומצביע נגד הצעה שלי?

יריב לוין: אבל גם זה קורה לי.

גלעד סממה: אבל אחת הסיבות שאתה הצעת את ההצעה זה להראות שיש לך תמיכה, תמיכה בהצעה.

יריב לוין: אני רוצה לעשות הבחנה אחת.

יריב לוין: כולנו יודעים שהצבעה במליאה לא תמיד מבטאת את עמדתו של האדם, אלא לפעמים את מחויבויותיו.

יריב לוין: לא אחת גם יוזמים מצביעים נגד הצעות שלהם, כי אם נאסור את זה, התוצאה תהיה שלא נוכל ליזום קואליציה ואופוזיציה שום דבר ביחד, מפאת הסיכון שניקלע למצב הזה.

יריב לוין: לכן זה ברור שאנחנו לא שם.

ארבל אסטרחן: מותר לאדם לשנות את דעתו.

ארבל אסטרחן: השאלה האם רוצים לראות את כולם כמציעים וחלק מהם כיוזמים.

יריב לוין: לא, בואו לא נסבך את החיים.

לימור ברמן: היום קוראים לזה מצטרפים, וזה נכון להגיד מצטרפים - - -

פרח לרנר: אבל תומך זה יותר מכובד.

לימור ברמן: - - - שלא יחתמו על החוק, זה מה שגורם להם להרגיש שהם חלק מהחוק, גם אם זה רק ברמת התמיכה.

יריב לוין: אני רוצה להציע לכם פשרה, בואו נכתוב "שמות המצטרפים בתמיכה לחוק" או משהו כזה שיביע את העובדה שהם הצטרפו לתמוך, ונשמור על המונח.

איל זנדברג: מילה אחת, לא תצליח להתחמק.

יריב לוין: אז נכתוב "להלן המצטרפים", נשאיר את זה המצטרפים.

יריב לוין: נכתוב שמות המצטרפים בתמיכה לחוק, אבל אחר כך נשתמש "להלן המצטרפים", אם זה מטריד אתכם.

לימור ברמן: לנו זה לא משנה.

קריאה: אני חושב שאין צורך, כתוב: "יוזם הצעת חוק רשאי לצרף להצעתו חברי כנסת התומכים בה", בסוף שמות המצטרפים, רק בסוף, התומכים כתוב בתיאור.

יריב לוין: אני בעד מה שיש פה, לי הכי קל עם מה שיש פה.

ארבל אסטרחן: שמות המצטרפים יצוינו בנפרד?

יריב לוין: אבל איך?

יריב לוין: אבל אז אי אפשר להבין דבר.

קריאה: למה?

קריאה: רשאי "לצרף להצעתו חברי כנסת התומכים בה".

יריב לוין: לצרף, הבנתי, שמות המצטרפים, בסדר.

יריב לוין: מאה אחוז, בסדר.

ארבל אסטרחן: זה מופיע המון פעמים.

ארבל אסטרחן: "הונחה הצעת החוק על שולחן הכנסת לא ישונה סדר שמות היוזמים או המצטרפים על גביה".

ארבל אסטרחן: כל פעם מבקשים דברים כאלה להבהיר, הנחתם – זהו, זה הסדר.

ארבל אסטרחן: מייד נראה מה קורה אם מישהו חוזר בו.

ארבל אסטרחן: הנפקות הראשונה - "כל בקשה או הודעה בנוגע להצעת חוק פרטית תימסר על ידי" – כאן מוצע "היוזם הראשון או יוזם אחר שהיוזם הראשון הסמיכו לכך".

יריב לוין: אני מבין שאת זה אתם רוצים להוריד.

יריב לוין: אם אתם לא רוצים את זה, זה יורד.

ארבל אסטרחן: אבל האם רוצים להגיד, שתימסר על ידי אחד היוזמים, להבדיל מהמצטרפים?

יריב לוין: כן, זה אפשר לכתוב, זה מקובל עליכם, נכון?

ארבל אסטרחן: בסעיף (ג) את לא רצית שרק היוזם הראשון יוכל, אבל אם נכתוב "על ידי היוזמים" - - -

לימור ברמן: אין לי בעיה עם אחד היוזמים.

רונית חייקין יעקבי: ואם כל היוזמים התפטרו מהכנסת או קרה להם משהו?

ארבל אסטרחן: אנחנו נצטרך להבהיר את זה.

גלעד סממה: היה מקרה עכשיו עם הצעת חוק של צחי הנגבי.

קריאה: אז הבא אחריו, אבל רוני בר-און היה גם היוזם.

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא לא היה היוזם, צחי הנגבי היה היוזם.

יריב לוין: במצב כזה נראה כל מי מהמצטרפים שרוצה.

יריב לוין: אני מקבל את ההערה שלך, כל מי מהמצטרפים שירצה, יוכל להפוך במצב כזה ליוזם.

רונית חייקין יעקבי: למה אתה לא כותב את זה פה?

יריב לוין: נכתוב את זה, צריך להוסיף את זה.

יריב לוין: זה לא קיים פה.

ארבל אסטרחן: ואז מביניהם - - -

יריב לוין: על פי סדרם, הסדר שלהם יישמר.

יריב לוין: כל מי שירצה להפוך ליוזם, יהפוך על פי סדרם.

רונית חייקין יעקבי: ראשון – ראשון, אחרון – אחרון.

יריב לוין: נכון, נשמור על אותו line.

רונית חייקין יעקבי: אתם בין כה וכה מתנגדים, זה לא רלוונטי.

יריב לוין: תציעו את ההצעות הנכונות,  ואז אני גם אצטרף אליהן, כי הם מתנגדים גם לכל מה שאני מציע...

פרח לרנר: השאלות שלך נשאלות בגלל חיים אורון, שעתיד לפרוש...

רונית חייקין יעקבי: לא, אין לי בעיה עם זה.

ארבל אסטרחן: "כל בקשה או הודעה בנוגע להצעת חוק פרטית תימסר על ידי אחד היוזמים".

ארבל אסטרחן: אם יש כמה יוזמים, כל אחד מהם יכול לבקש להעלות אותה וכולי.

רונית חייקין יעקבי: לא, ואחר כך מצטרפים אם אין יוזם.

ארבל אסטרחן: זה אחר כך בסעיף של החזרה, כרגע יש יוזם.

יריב לוין: אמרנו, נוסיף את זה.

רונית חייקין יעקבי: לדעתי זה צריך להיות פה, לא?

ארבל אסטרחן: לא, כי היוזמים הם אלה שאומרים: אם מי שיפסיק להיות יוזם – אני יכולה כבר להגיד, זה מה שאמר עכשיו יושב-ראש הוועדה, המצטרפים יוכלו להפוך ליוזמים לפי הסדר שכולם נרשמו מלכתחילה.

ארבל אסטרחן: מה שקיים גם היום: "חבר כנסת שהגיש הצעת חוק ביודעו כי הוגשה כבר באותו עניין הצעת חוק זהה או דומה בעיקרה, בין באותה כנסת ובין בכנסת קודמת, יציין עובדה זו בדברי ההסבר להצעתו".

יריב לוין: לכאורה, אם הוא לא ציין ביודעו, זו עבירה אתית, לך תוכיח שהוא ידע, קשה.

רונית חייקין יעקבי: דרך אגב, הם המון פעמים לא מציינים.

יריב לוין: גם לפעמים המחלקה המשפטית מצליחה לעלות על זה במתכוון.

ירדנה מלר-הורוביץ: במסננת הזאת, זה באמת יכול - בוא נחשוב חיובי, שחבר כנסת יש לו רעיון, והוא באמת לא יודע.

יריב לוין: אני אומר לך, לי זה קרה פעם אחת עם חבר הכנסת חיים אורון דבר כזה, ובאמת לא ידעתי.

רונית חייקין יעקבי: אבל לי עכשיו זה קורה כל הזמן.

רונית חייקין יעקבי: אני למשל בודקת את ההצעות של זהבה מהכנסת השבע-עשרה.

רונית חייקין יעקבי: אתם לא יודעים כמה גנבו, ולא מציינים את זה.

יריב לוין: אנחנו יודעים.

רונית חייקין יעקבי: והם לא מציינים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עברתי את זה עם חבר כנסת אחר.

ירדנה מלר-הורוביץ: אם חבר כנסת שלא נבחר יודע שהיו לו יוזמות מאוד טובות ולא היה לו צ'אנס להעלות את זה, אומר: קחו בכנסת החדשה חברי כנסת, והוא מנסה לאתר מי שיאמצו את ההצעות, הוא אפילו שמח שעושים את זה.

רונית חייקין יעקבי: אני רוצה להציע משהו - אני לא יודעת אם זה קשור לסעיף הספציפי הזה, אבל אני לוקחת את הדוגמה הספציפית הזאת, כי לזהבה היו המון הצעות חוק.

רונית חייקין יעקבי: חברי הכנסת החדשים שלנו עדיין לא הספיקו להניח, ולקחו את זה – אני לא רוצה להגיד מי.

רונית חייקין יעקבי: אני רוצה שייכתב באיזשהו סעיף, שזכות הראשונים זה זכות של הסיעה.

רונית חייקין יעקבי: אם לא נשארה סיעה – לא נשארה סיעה.

סער פינטו: ואם הסיעה לא עושה עם זה דבר?

רונית חייקין יעקבי: אבל לא היה לי צ'אנס.

סער פינטו: עכשיו אני ארוץ, אגיש הצעות חוק על כל הנושאים שבעולם, ולקחתי בעלות עליהם.

רונית חייקין יעקבי: אני יודעת שחברי הכנסת שלנו הניחו הרבה בהתחלה, אבל לא הספקנו עוד לעבור על הכול, ואז הניחו הרבה חברי כנסת.

רונית חייקין יעקבי: הם אפילו לא ציינו שזו היתה גם הצעה של הסיעה הקודמת.

רונית חייקין יעקבי: אני חושבת שאם קיימת עדיין הסיעה, צריכה להיות זכות ראשונים לסיעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ואם חבר כנסת הניח הצעת חוק בניגוד לעמדה הרשמית של הסיעה שלו, והוא הבן החורג?

ירדנה מלר-הורוביץ: מה יהיה אז?

ירדנה מלר-הורוביץ: ההצעות הן לא סיעתיות, ההצעות הן פרטניות של חבר כנסת.

תמר כנפו: יש הרבה הצעות, שהן כן סיעתיות של הסיעה.

יריב לוין: בואו נחזור רגע לבסיס.

יריב לוין: אני מודיע לך שההצעה הראשונה שאני אניח, אם תתקבל ההצעה שאת מעלה פה, רונית חייקין, אני אניח הצעת חוק שקובעת שמדינת ישראל מבטלת את החלת השלטון והמשפט על כל שטחיה ומוסרת ומפנה בפינוי פיצוי וכל התעלולים והתרגילים האלה, ואז אני אגיד לראש הממשלה אשר יהיה: אדוני, עם כל הכבוד, קודם תבוא אליי ונתדיין אם אני מסכים להביא את זה.

יריב לוין: הרי ברור שזה לא יכול להיות, אין בעלות על הרעיונות.

יריב לוין: נשמת אפו של העניין היא שאני אומר: מאה אחוז, הגישה סיעה X הצעה או חבר כנסת כזה, אבל הוא לא מספיק חרוץ או אין לו מספיק סיכויים.

יריב לוין: אני לא לוקח אפילו את ההצעה, אלא לוקח הצעה ומכניס בה שיפור, שלטעמי הוא נכון, כי לחש לי גלעד ואמר לי: שמע, קח את זה, עם השיפור הזה אני מוכן לחיות, לך עם זה קדימה.

יריב לוין: זה קורה כל הזמן.

יריב לוין: אין דרך למנוע את זה.

יריב לוין: הדבר היחיד שאתה יכול להגיד: כן, ניתן איזשהו קרדיט למי שעשה את זה בהתחלה, כדי שיהיה ברור שמי שהגיש לא ראשון המגישים.

יריב לוין: גם כאן אגב, זה מאוד בעייתי.

יריב לוין: כל הצעה שמשנה את שיטת בחירת נשיא בית המשפט העליון היא כבר משהו שמישהו הציע, או שאנחנו בודקים מה תוכן השינוי, והאם זה רוב רגיל או לא רוב רגיל, אז זאת כבר הצעה אחרת או לא.

יריב לוין: מאוד קשה - גם הקביעה הזאת, אם את שואלת אותי, אם היא לא היתה מראש, הייתי מהסס מאוד לקבוע אותה פנימה, כי היא מאוד מאוד בעייתית.

יריב לוין: אני אומר שוב, גם אם אני לקחתי הצעה שמישהו אחר הציע, אבל בסוף אני מקדם אותה, מריץ אותה ומעביר אותה, יפה מאוד.

יריב לוין: אם אני בא עם יוזמתי המקורית כך וכך, אני מניח שהעיתון המתחרה ישמח למחרת לפרסם איך יוזמתי המקורית כבר הוגשה לפני שנה.

רונית חייקין יעקבי: נניח התחילה כנסת באחד בינואר, ואם נניח עברו שלושה, ארבעה חודשים והסיעה לא עשתה עם זה דבר, אוקיי, קחו, אבל תן צ'אנס.

גלעד סממה: הצעת חוק מבטאת רעיון, והרעיון הוא לא קניינה של סיעה.

יריב לוין: רונית, אני מבטיח לך שכל עוד אני כאן וגם כשלא אהיה כאן, אני אבקש ממישהו שיחשוב קרוב אלי, שתמיד יגיש את ההצעות האלה, ראשון.

יריב לוין: תאמיני לי, זאת תהיה כל פעם ממספר אחד, ואז גמרנו, תנהלי משא ומתן.

יריב לוין: אי אפשר, זה לא ילך.

איל זנדברג: צריך לזכור גם שההגבלות על הזכות של חברי כנסת להגיש הצעות חוק, ספק אם זה בתקנון, ובוודאי זה לא דבר שאפשר להגביל אותו, ובוודאי ובוודאי שלא מטעמים של - - -

יריב לוין: זה גם בוודאי ובוודאי דבר שלא יהיה בלי עסקה של פיקוח אמיתי על הממשלה פה מצד הכנסת.

רונית חייקין יעקבי: אני אמרתי לכם את הדברים מהבטן שלי, אבל בסדר; גם לגבי זה שמניחים אותה הצעת חוק 10 חברי כנסת, זאת זילות, זו בושה לכנסת.

יריב לוין: אני לא בטוח, אני לא בטוח.

תמר כנפו: אם הוא מעתיק את אותה הצעת חוק שכבר עברה בקריאה טרומית, זה לא זילות?

תמר כנפו: ההצעה כבר עברה טרומית, ועכשיו הוא מניח אותה.

קריאה: יש הצעות שעוברות ונתקעות, וחבר כנסת לא מקדם אותן.

תמר כנפו: אבל זאת לא זילות של חקיקה?

רונית חייקין יעקבי: אתה לא תגיע ל-4,000, אתה תגיע ל-1,500.

רונית חייקין יעקבי: לזהבה למשל יש הצעות חוק, שלקחו שבעה חברי כנסת.

רונית חייקין יעקבי: יש מלא "פ" אותו דבר.

יריב לוין: נכון, אבל אני גם לא תמיד יודע.

יריב לוין: אני מגיש, מישהו אחר גם הגיש.

רונית חייקין יעקבי: כמו שאני בודקת, גם העוזר שלך יכול.

יריב לוין: את יודעת מה?

יריב לוין: אני אקח משהו יותר מרחיק לכת.

יריב לוין: אני רוצה ליזום משהו שגם חברת הכנסת חנין זועבי רוצה ליזום, ואני לא רוצה לחתום איתה על אותה הצעת חוק, אז מה?

יריב לוין: אז בגלל זה אני אהיה מנוע?

יריב לוין: לא, אני רוצה להגיש את זה בשמי.

יריב לוין: היא הגישה, יש לה רעיון דומה, שבמקרה בעניין הזה אנחנו מסכימים, מאה אחוז.

רונית חייקין יעקבי: לי זה נראה ממש זילות של החקיקה פה.

איל זנדברג: זאת אולי התייחסות לא מכובדת של חבר לרעהו, אבל זה לא עניין זילות של חקיקה.

איל זנדברג: זה לא החקיקה פה שנפגעת.

יריב לוין: כמו כל דבר בדמוקרטיה, זה הרע במיעוטו.

יריב לוין: זה נכון שזה לא אופטימאלי, אבל לקשור את הידיים ולחסום את היכולת שלך ליזום ולהביא את הרעיונות שלך היא לא נכונה, היא לא תעבוד וגם אף אחד לא יקבל אותה, והיא גם פתח עצום למניפולציות.

יריב לוין: אפשר יהיה לשחק עם זה.

ארבל אסטרחן: כרגע כתוב ב-(ד) שהוא צריך לציין אם הונחה הצעת חוק באותה כנסת או בכנסת קודמת, לא כתוב הקודמת.

יריב לוין: לא, קודמת, בכלל.

ארבל אסטרחן: בדרך כלל לא הולכים אחורה יותר מדי, אבל הולכים גם לפעמים יותר מכנסת אחת, ככל שידוע.

תמר כנפו: ארבל, יש איזושהי הגבלה כמה זמן הלשכה המשפטית צריכה לעבוד, כדי שתניח את הצעת החוק?

ארבל אסטרחן: לא, זה תלוי בהצעה.

תמר כנפו: כי לפעמים יש הצעה שמקדמים תוך שבוע, שבועיים, ויש הצעה שיכולה לחכות חודשיים.

תמר כנפו: אני חושבת שכן צריך להגביל, כדי שהלשכה המשפטית תניח את ההצעה.

רונית חייקין יעקבי: להגביל, אבל אולי לא בתחילת כנסת.

רונית חייקין יעקבי: בתחילת כנסת יש מסות, מבול.

תמר כנפו: גם בתחילת כנסת, אבל לא יכול להיות שלפעמים יש הצעה שתונח תוך שבוע, ויש הצעה שחודשיים לא תונח.

רונית חייקין יעקבי: יש כאלה שתוך יום מונחות.

תמר כנפו: אני חושבת שכן צריך לעשות סדר.

רונית חייקין יעקבי: את בקואליציה - - -

תמר כנפו: אני מסתכלת לא קואליציה אופוזיציה, אני מסתכלת כנסת, לא קואליציה אופוזיציה.

יריב לוין: מישהו נתקל בבעיה ספציפית, שהוא מרגיש שמעכבים לו הצעה?

תמר כנפו: כן, זה היה הרבה, במיוחד בתחילת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: כי בתחילת הכנסת יש מבול של הצעות, ממש אלפי הצעות, כל אחד רוצה להקדים.

תמר כנפו: אבל פעם ידענו שתוך שבועיים מקסימום.

ארבל אסטרחן: לא, בדרך כלל זה היה שלושה שבועות.

ארבל אסטרחן: לפעמים יש הצעות מאוד מורכבות.

ארבל אסטרחן: צריך לזכור שבסדר העבודה של היועצים המשפטיים הכנת הצעת חוק לקריאה שנייה ושלישית או לקריאה ראשונה תמיד תקדם להנחת הצעת חוק טרומית.

ארבל אסטרחן: לפעמים יש הצעות, שהן מאוד מורכבות.

ארבל אסטרחן: משתדלים לעבוד לפי הסדר, אבל אם יש לפעמים משהו מאוד מורכב, או שצריך לדבר עם חבר הכנסת, שזה גם קורה הרבה, מתכתבים אתו.

גלעד סממה: ואם זאת הצעה, למשל, על ניסויים בבני אדם של חבר כנסת כזה או אחר, שמתפרסת על 30, 40 עמודים ואני בטוח שהוא כתב אותה לבד?

תמר כנפו: אז בכלל אין בעיה, אפשר להגיש אותה אחרי שבוע.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שלא נתקלתי אף פעם באיזה סחבת.

יריב לוין: אני מוכן לתת לך את הדוגמה של ה"קראפול" שבאמת לא התקדם עד עכשיו, אבל בין היתר גם באשמתנו.

יריב לוין: זה לא שרצינו לשבת עם מישהו במחלקה המשפטית והוא אמר לנו: לא, אין לי זמן, תבואו בעוד חצי שעה.

יריב לוין: אני לא יודע, לי זה לא קרה אף פעם.

יריב לוין: אני מאמין שאם זה יקרה למישהו, הוא ייגש ליועץ המשפטי של הכנסת, והוא מייד יעשה בעניין הזה סדר.

סער פינטו: אני רוצה להגיד שזה כן קורה, לא פעם אחת.

סער פינטו: זה כן קורה.

סער פינטו: אני לא חושב שזה משרירות, זה קורה.

סער פינטו: לפעמים זה מתמחה חדש, שזאת אותה הצעת חוק מועתקת, אבל פתאום אותו מתמחה חדש חושב שצריך לנסח את זה אחרת.

סער פינטו: זה גם קורה, למרות שארבע הצעות בדיוק אותו דבר כבר מונחות.

סער פינטו: לפעמים זה קורה בתקופה של תקציב, לפעמים זה קורה משיקולים אחרים.

סער פינטו: אני לא יודע אם צריך להגביל, אני כן חושב, שלפחות צריך להיות פה איזשהו מנגנון, שאם מדובר מעבר לתקופה מסוימת, צריך להודיע לחבר כנסת.

סער פינטו: חבר כנסת לא יודע אם מעכבים כי יש תקציב עכשיו או כי צריכים לשאול אותו שאלות.

סער פינטו: עברו שלושה שבועות, הודעה לחבר כנסת, שזה מתעכב כי יש תקציב, כי אנחנו צריכים תשובות.

ירדנה מלר-הורוביץ: אם האחריות על חבר הכנסת וחבר הכנסת ישאל, לא יתנו לו את התשובה?

ירדנה מלר-הורוביץ: יש דברים שאני לא חושבת שצריכים להיות מעוגנים בתקנון.

ירדנה מלר-הורוביץ: ירים טלפון ללשכה המשפטית, לא יגידו לו: תשמע, אנחנו בתקציב?

איל זנדברג: זה נשמע כמו עניין של נוהל פנימי.

איל זנדברג: כל הייעוץ המשפטי שקוף פה בתקנון.

איל זנדברג: זה עניין של החלטה - סליחה שאני מתערב - ויעמידו את הלשכה המשפטית במקומה, אם היא לא עובדת כמו שצריך ויקבעו נהלים פנימיים.

איל זנדברג: זה לא תקנון הכנסת, זה לא הליך החקיקה במובן האמיתי שלו.

ארבל אסטרחן: אם רוצים לקצוב זמן ללשכה המשפטית, צריך גם להגיד מה היא עושה, צריך להכניס פה משהו שאולי לא קיים.

רונית חייקין יעקבי: אולי אפשר לקצוב זמן של ארבעה שבועות נניח, וזה ממש סביר.

ירדנה מלר-הורוביץ: ארבעה שבועות זה לא סביר בתחילת כנסת ובתקופת תקציב בוודאי, ובתקופה שיש סתם לדוגמה בוועדת החוקה, חוק ומשפט חתימה דיגיטלית.

ירדנה מלר-הורוביץ: הכנסת דינמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: בסך הכול הרי אין עיכובים, זה קורה נקודתית.

ירדנה מלר-הורוביץ: אם זה נקודתי, יתכבד חבר הכנסת להרים טלפון ללשכה המשפטית כדי לוודא מה המצב.

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא יוודא מה המצב.

ירדנה מלר-הורוביץ: הרי מישהו עושה את המעקב.

איל זנדברג: אם לא עושים מעקב, סימן שאין בעיה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני חושבת שבאמת בגדול ובסך הכול אין עיכובים.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני לא חושבת שיש.

ארבל אסטרחן: לי לא ידוע.

יריב לוין: יש לי כמה הצעות שמחכות, אבל מסיבות ענייניות.

ארבל אסטרחן: יש הרבה מקרים שמתכתבים עם חבר הכנסת.

ארבל אסטרחן: זה נכון שמי שעובר אצלנו ראשון זה המתמחים.

ארבל אסטרחן: המתמחים מתחלפים פעם בשנה, אז ברור שקצב עבודה של מתמחה שמתחיל לעומת מתמחה מסיים הוא שונה, אבל מעל כל מתמחה יש יועץ, שכולנו מכירים אותו ויכולים לדבר אתו ולהגיד לו: תשמעו, למה ההצעה הזאת לא הונחה עדיין?

ארבל אסטרחן: לא ידוע לי שיש איזה בעיה מערכתית.

ארבל אסטרחן: אני אשמח לדעת אם יש.

סער פינטו: לא אמרתי שהיא מערכתית, אני אומר שיש בעיה.

סער פינטו: היא לא מערכתית, אבל זה לא מקרה אחד.

ארבל אסטרחן: כרגע הלשכה המשפטית לא נזכרת פה, זאת אומרת אם רוצים לקצוב זמן, צריכים להגיד מה התפקיד שלה, מה היא עושה.

יריב לוין: אני לא מציע להיכנס לזה.

רונית חייקין יעקבי: אני השתכנעתי, זה בסדר?

יריב לוין: זה בסדר מבחינתכם, סער?

יריב לוין: אם יש בעיה נקודתית, לך לאיל ותגיד לו: שמע, זאת הרשימה - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: זה מה שעושים.

יריב לוין: אני כבר מודיע לפרוטוקול, שאם לא תקבל תשובה כמו שצריך, אני אבקש.

סער פינטו: אין שום בעיה.

יריב לוין: בכל מקרה לגופו, זאת אומרת: אתה לא מוגבל לפעם אחת, אתה יכול לבוא כמה פעמים - - -

ארבל אסטרחן: "אישור 		3. (א) הצעת חוק פרטית תובא לאישור נשיאות הכנסת, ומשאושרה – יינתן לה מספר   והנחה על 	סידורי, והיא תונח על שולחן הכנסת".

ארבל אסטרחן: שולחן    הכנסת

יריב לוין: אני רוצה שייכתב שהיא תסומן ב"פ".

יריב לוין: אני רוצה שהוא יהיה.

ארבל אסטרחן: היום זה "פ", מחר זה "פרטית".

יריב לוין: לא, אני לא רוצה שמחר זה יהיה משהו אחר, כי אדם מהציבור שמסתכל יודע להבחין ביניהם, הוא יודע ש"פ" זאת הצעה פרטית, "מ" זאת הצעה ממשלתית ו"כ" זאת הצעה של ועדה.

יריב לוין: הוא צריך לדעת.

ליאור נתן: כשזה מגיע לקריאה שנייה ושלישית - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: כתוב בצד כנסת, ואם אלה שתי הצעות שאוחדו, שתיהן - - -

יריב לוין: כשכתוב לי: הוגשה הצעת חוק שמספרה "פ" כזה וכזה, אני יודע שמדובר בהצעה פרטית.

יריב לוין: כשאני רואה שהוגשה הצעת חוק שמספרה "מ" כזה וכזה, אני יודע שהיא ממשלתית.

ליאור נתן: אולי גם נציין את מה שיש היום - - -

ארבל אסטרחן: יש כל מיני מחשבות של יחידת המחשב לתת לזה מספורים אחרים.

יריב לוין: אני לא רוצה מספורים אחרים.

יריב לוין: אני חושב שהמספורים הקיימים הם טובים מאוד, שיהיה ה"פ" ומספר הכנסת.

יריב לוין: אם כבר עושים, בואו נעשה את זה עד הסוף.

ארבל אסטרחן: מה שהיה 134(ג): "נשיאות הכנסת לא תאשר הצעת חוק שלדעתה שוללת את קיומה של מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי או שהיא גזענית במהותה".

ארבל אסטרחן: הנוסח הזה שונה במעט מהנוסח הקיים היום, יש בו היפוך הסדר.

ארבל אסטרחן: היום כתוב שהנשיאות לא תאשר הצעת חוק שהיא גזענית במהותה, השוללת את קיומה של מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי.

ארבל אסטרחן: יושב-ראש הוועדה הציע לשנות פה את הסדר.

יריב לוין: כי הרי זה תמיד הסדר שבו הדברים - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: כשהצעות חוק מגיעות כבר לנשיאות, הן מגיעות עם "פ".

ארבל אסטרחן: כי ה"פ" הוא הכנה לנשיאות.

ארבל אסטרחן: אם פתאום הנשיאות לא תאשר משהו, יהיה רווח?

ארבל אסטרחן: פורמאלית המספור צריך להיעשות אחרי שהנשיאות אישרה.

ארבל אסטרחן: זה נכון שמכינים להם את זה, אבל בעצם הנשיאות היא זו שאומרת: הנה, עכשיו אני מאשרת למספר את זה, אולי להצעה הזאת אני לא מוכנה לתת מספר.

רונית חייקין יעקבי: אז יהיה חור.

ארבל אסטרחן: המספור צריך להיעשות אחרי הנשיאות.

יריב לוין: זה תהליך טכני, הוא לא כאן.

רונית חייקין יעקבי: מי מפנה את תשומת לבה של הנשיאות, למשל, לכך שזאת הצעה גזענית?

ירדנה מלר-הורוביץ: הלשכה המשפטית.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקראת ישיבת נשיאות אני מקבלת מכתב פירוט מהלשכה המשפטית, ובתום כל ישיבת נשיאות, אם אין הערות, אני מציינת את זה, ואז אנחנו מניחים את זה.

ארבל אסטרחן: התפקיד הפורמאלי הוא כמובן של הנשיאות.

ארבל אסטרחן: "מועד הקריאה הטרומית" – פה זה יחזור להיות דיון מוקדם: בישיבת הכנסת שנועדה לכך כאמור  בסעיף 25(ד), שזה יום רביעי, זה הסעיף  שקבענו בו את ימי הכנסת, "יתקיים דיון מוקדם בהצעות חוק פרטיות, במסגרת מכסה סיעתית שתקבע ועדת הכנסת לפי סעיף 171".

ארבל אסטרחן: זה הסעיף שהשארנו בצד גם בפרק של ההצעות לסדר.

ארבל אסטרחן: יש פה סעיף שלקוח מהפרק של הצעות לסדר של הימים המיוחדים: "יושב ראש הכנסת רשאי לקבוע כי נוסף על הדיון בהצעות חוק פרטיות כאמור בסעיף קטן (א)" – זאת אומרת בימי רביעי – יתקיים דיון מוקדם "של הצעות חוק פרטיות בישיבה לציון נושא מיוחד; יושב ראש הכנסת רשאי לקבוע כי הצעות חוק לפי סעיף קטן זה לא יבואו" במכסה.

ליאור נתן: ראשית כל, הייתי מבקש שאם יש החרגה שאפשר מעבר למכסה הסיעתית שנקבעה נושא נוסף, שגם לזה יהיה תנאי של סעיף (ג) חובת הנחה.

רונית חייקין יעקבי: 45 יום?

ליאור נתן: שם מוצע 30 ימים.

ארבל אסטרחן: זה לא מוחרג.

תמר כנפו: אם הממשלה מתנגדת, ממילא לא מעלים את זה, אז זה לא משנה.

ירדנה מלר-הורוביץ: היום מקובל בימים מיוחדים, שאם מעלים הצעות חוק פרטיות, הן בהסכמה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שהממשלה מתנגדת, לא עולה.

לימור ברמן: אני הולכת ממש רחוק עם חבר הכנסת זבולון אורלב - "רשאי לקבוע כי נוסף על הדיון בהצעות חוק פרטיות...

לימור ברמן: תתקיים קריאה טרומית של הצעות חוק פרטיות בישיבה לציון נושא מיוחד" בתמיכת ממשלה, כי זה מה שאתם עושים.

לימור ברמן: היום בלי לציין את זה, בעיקרון אני יכולה להעלות - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: אני אגיד לך מה הרעיון.

ירדנה מלר-הורוביץ: הרעיון הוא שימים ב' ו-ג' אלה ימים שמוקדשים לפעילות ממשלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הפעילות של חברי הכנסת מרוכזת ביום ד', שאלה הצעות חוק פרטיות והצעות לסדר-היום, אבל אני אגיד לך איפה כן הבעיה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לכן במסגרת יום מיוחד, אמרו מה תהיה התכולה של יום מיוחד, באיזה נושאים ידונו?

ירדנה מלר-הורוביץ: אמרו: אין בעיה, אפשר הצעות לסדר-היום.

ירדנה מלר-הורוביץ: חברי כנסת באו ואמרו: יש לנו גם הצעות חוק שהן דומות.

ירדנה מלר-הורוביץ: החריגה היתה: אוקיי, אנחנו מאשרים לכם, אלא שזה יהיה בהסכמה, בתמיכה.

ירדנה מלר-הורוביץ: זו ההחרגה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אם רוצים לפתוח את זה לגמרי, צריכים גם לשנות שזה לא יהיה יום של פעילות חברי כנסת.

תמר כנפו: אי אפשר לשנות.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה בכלל במהות עבודת הכנסת.

יריב לוין: לי זה נראה נכון, אני מסכים עם לימור.

גלעד סממה: ההערה של לימור היא הערה נכונה מבחינת הממשלה.

גלעד סממה: היו ימים מיוחדים – אגב, לפעמים בימי ג' יש ציון של שני ימים מיוחדים, ואז ועדת שרים צריכה לדון בעוד 12 הצעות חוק בנוסף בוועדת שרים, זה בלתי אפשרי.

גלעד סממה: לכן צריך קודם כל לציין שלא יכולים להיות שני ימים מיוחדים באותו יום, זה פשוט בלתי אפשרי גם מבחינתנו.

גלעד סממה: או לחלופין, לקבוע מכסה - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: אני אגיד לך מה האלטרנטיבה, שהממשלה תתחיל להגיע בימי שלישי ותעשה חקיקה ממשלתית, שזה יום שמוקדש לפעילות ממשלה, והיא תשיב על הצעות חוק ותעלה הצעות חוק, ולמשל הצעות חוק בקריאה ראשונה של ממשלה לא יהיו ביום שני בתשע בערב אחרי סיום דיון בהצעות אי-אמון, ואז ימים מיוחדים יוכלו להיות אחד.

ירדנה מלר-הורוביץ: היום אנחנו עושים החייאה לישיבת המליאה ביום שלישי, וההחייאה הזו, כדי שלא תסתיים אחרי נאומים בני דקה, שינינו את התקנון ולא מוקדש חצי שעה, אלא זה בלי הגבלה, ואנחנו מחפשים מן הגורן ומן היקב נושאים.

ירדנה מלר-הורוביץ: כשבא חבר כנסת ומציע דיון ביום מיוחד, אני ממש מאושרת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני הייתי מאוד שמחה לקצר בימים המיוחדים, לצרף יום מיוחד לחקיקה ממשלתית ושהממשלה תתכבד ותבוא, תשיב ותהיה עבודת מליאה כמו שאנחנו מכירות מקדמת דנא.

גלעד סממה: יכול להיות שחשבו על זה כבר - למה לא להציע שבימי שלישי יהיה היום היחיד שאפשר להעלות נניח שאילתות או הצעות לסדר-היום?

ירדנה מלר-הורוביץ: תסגור את הכנסת, לא תהיה מליאה בכלל.

ירדנה מלר-הורוביץ: בואו נחשוב שנעבוד ביום שני וביום רביעי.

ירדנה מלר-הורוביץ: גלעד, הוותיקים שבינינו כבר זוכרים שבאשר לשאילתות ולקביעת סדר היום, כבר ניסינו את הכול.

ירדנה מלר-הורוביץ: כשתמי ואני היינו כאן בכנסת התשיעית השאילתות פתחו כל ישיבת מליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסעיף הראשון היה שאילתות.

תמר כנפו: שאילתות רגילות, אז עדיין לא היתה בכלל שאילתה דחופה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אי-אמון לא היה רק ביום שני, אי-אמון היה גם בימי רביעי.

ירדנה מלר-הורוביץ: לאחר מכן באו שרים, באה הממשלה ואמרה: באשר לשאילתות, אין שום בעיה, יתכבד חבר הכנסת, אם הוא רוצה להקשיב לתשובה, שימו את זה בסוף סדר היום.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבר היתה גם אז בכנסת התשיעית אינפלציה אדירה במספר השאילתות, ואמרו: אתם יודעים מה?

ירדנה מלר-הורוביץ: זה באמת רעיון.

ירדנה מלר-הורוביץ: אחר כך באו השרים ואמרו: למה בסוף סדר היום, אם יש לי נושא באמצע סדר היום?

ירדנה מלר-הורוביץ: אז גם ניסינו את זה.

ירדנה מלר-הורוביץ: בקיצור, נוסו כל הווריאציות.

ירדנה מלר-הורוביץ: אי אפשר להפוך את יום שלישי, שממילא הוא יום מביך, ואני אומרת את זה, הוא יום מביך, אתם לא מבינים מה אנחנו עוברים כדי לארגן סדר יום.

ירדנה מלר-הורוביץ: כשבא חבר כנסת ומציע יום מיוחד, אנחנו - -

תמר כנפו: - - קונים בשמחה.

גלעד סממה: השתכנעתי באופן מוחלט, אבל אני כן חושב שההערה של לימור מוצדקת, כי ממילא זו הפרקטיקה - - -

תמר כנפו: אני חושבת שזה נושא קואליציה אופוזיציה, וזה לא צריך להיות בתקנון.

לימור ברמן: אם זה המצב, את צודקת, הסעיף הזה לא צריך להיות פה.

לימור ברמן: זה על מכסה שלי - - -

תמר כנפו: זה לא על המכסה.

לימור ברמן: היום זה נמצא על מכסה סיעתית.

רונית חייקין יעקבי: לא נכון, זה אקסטרה מכסה.

לימור ברמן: אולי אצלך זה אקסטרה, אצלי כל פעם מודיעים לי שלוקחים לי מכסה.

לימור ברמן: יש לי מכסה לכל כנס.

רונית חייקין יעקבי: זה לא נכון.

לימור ברמן: זה מאוד נכון, יש לי מכסה בכל כנס.

לימור ברמן: אומרים לי: בכנס הזה המכסה שלך לכל שבוע - את לא ממצה אותה, אנחנו בעיקרון ליום מיוחד לוקחים מהמכסה הזאת.

לימור ברמן: זה אמור לעלות ביום שלישי, ואני מודעת לזה שזה אמור לעלות רק בהסכמה, אבל לדעתי לפני שנה, אני לא זוכרת איזה יום מיוחד זה היה, היתה לי הצעת חוק של חבר כנסת שעלתה, קיבלה נגד ועדת שרים.

לימור ברמן: בשום פנים ואופן אותה חברת כנסת לא הסכימה להפוך את זה להצעה לסדר-היום והתעקשה, ובצדק רב, להעלות את זה למליאה ביום שלישי, ביום המיוחד, כי ההצעה הזאת היתה מאוד חשובה ומאוד רלוונטית מבחינתה.

לימור ברמן: ואז זה הגיע למצב, אם אני לא טועה אפילו, שיושב-ראש הכנסת התערב בעניין הזה, ואז הוא חיפש את המקום שהוא יכול להגיד: עד כאן, פה הקו האדום שאני מותח, הממשלה לא נמצאת פה, אני לא יכול להעלות דברים שהם לא בהסכמה.

לימור ברמן: מצד שני, יום מיוחד, נתתם לנו להעלות הצעות חוק.

לימור ברמן: מבחינת חברת הכנסת, זה לא נמצא בשום מקום בתקנון.

תמר כנפו: אבל זה לא במניין המכסה, כי עושים לך טובה.

לימור ברמן: למיטב ידיעתי, יושב-ראש הכנסת - -

רונית חייקין יעקבי: - - "רשאי לקבוע כי לא...

רונית חייקין יעקבי: יבואו במניין ההצעות".

יריב לוין: אבל הוא לא חייב לקבוע, הוא יכול גם להחליט שזה רק במסגרת המכסה.

יריב לוין: צודקת לימור, במאה אחוז.

תמר כנפו: - - - בהצעות לסדר-היום הרי תיקנו שזה ללא מכסה.

יריב לוין: אבל פה זה לא כתוב.

גלעד סממה: אם הסיכום הוא שהיושב-ראש יכול להעלות הצעות ליום מיוחד, גם צריך לציין, שאם אין תמיכה של הממשלה - הרי הסיכום הזה קיים כי הממשלה לא נמצאת.

גלעד סממה: אם אנחנו יודעים שהממשלה לא נמצאת, צריך לציין שאם זה עולה, זה רק בתמיכת הממשלה.

יריב לוין: צודקת לגמרי לימור.

גלעד סממה: הסיכום הזה הגיע בגלל שהממשלה לא נמצאת.

תמר כנפו: זה אתם הממשלה - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: יכול להיות שבמקרה כזה הם יחליטו שלא מביאים הצעות חוק ביום מיוחד, אלא רק הצעות לסדר-היום.

ארבל אסטרחן: צריך להגיד: והוא יקבע את סדר היום, ואז יחליט מה עולה ומה לא.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה גם רעיון.

יריב לוין: מה אתם מציעים בשורה התחתונה?

גלעד סממה: אני מציע שהסעיף יישאר כמו שהוא, אבל שהצעות החוק שיעלו בסופו של דבר לדיון ביום שלישי יהיו רק בתמיכת הממשלה.

רונית חייקין יעקבי: זה מה שקורה היום.

רונית חייקין יעקבי: למה לעגן את זה, אם זה נוהל?

גלעד סממה: אם מעגנים בתקנון את הסמכות של היושב-ראש להעלות הצעות חוק ביום המיוחד, מעגנים גם בתקנון את העובדה שמעלים רק בתמיכת הממשלה, כי הרי הגיעו לסיכום הזה בגלל שלכנסת יש צרכים משלה ובגלל שלממשלה יש צרכים משלה, אז שני הצרכים צריכים להתבטא בתקנון, לא רק צורך של הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אתם צריכים גם להבין, שיום מיוחד כשהוא נקבע, האירוע כבר מתחיל בשעות הבוקר כאירוע מתגלגל, או שזה עלה באחת הוועדות.

ירדנה מלר-הורוביץ: אם זה לא עלה בוועדות, היה איזה אירוע באודיטוריום, והקהל שיושב באודיטוריום מתכבד ועולה ליציע.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני מודיעה לכם שאני לפעמים ממש בושה ונכלמת, שאני יושבת עם הקהל ביום המיוחד.

ירדנה מלר-הורוביץ: אתם לא מבינים איזו הרגשה זאת.

ירדנה מלר-הורוביץ: רצו להכניס תוכן ובשר, אז אמרו: אוקיי, יעלו גם הצעות חוק, יהיה איזה מסר לאותו קהל שבא לציין רעיון מסוים.

ארבל אסטרחן: אבל אי אפשר להגביל את היום כדי להעלות רק הצעות שהממשלה תומכת, אחרת זה יכיר בזה שבימים כאלה אין כנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: פעם זה היה רק במסגרת הצעות לסדר.

ירדנה מלר-הורוביץ: כשביקשו הצעות חוק, אז אמרו - - -

לימור ברמן: ארבל, מצוין, אין שום בעיה, תורידו את הסעיף הזה, הוא לא רלוונטי.

לימור ברמן: ברגע שאתם לא רושמים את זה, אני רואה לנכון לכל יום מיוחד – ויש הרבה ימים מיוחדים – כשאני מבקשת להעלות הצעות חוק, שהממשלה תגיע.

פרח לרנר: למה יש בעיה לכתוב את זה?

ארבל אסטרחן: כי זה מכיר בזה שיום כזה, הממשלה לא מגיעה לכנסת.

פרח לרנר: לא, רק חוקים שקשורים ליום מיוחד.

ארבל אסטרחן: רק חוקים שקשורים לנושא המיוחד.

יריב לוין: בואו נעשה רגע סדר.

יריב לוין: המצב הוא מצב פשוט.

יריב לוין: באופן עקרוני, לא אמורות להיות הצעות חוק ביום מיוחד, כי הוא נופל בימי - -

ירדנה מלר-הורוביץ: - - ביום שלישי.

יריב לוין: סליחה, אני אתחיל בכלל צעד אחד אחורה.

יריב לוין: באופן עקרוני, בשום מקום לא כתוב שהיום המיוחד הוא ביום שלישי, אלא שאנחנו קובעים את הימים המיוחדים ביום שלישי, כי ביום שני לא נעשה את זה.

ארבל אסטרחן: כי אם זה ביום רביעי, עולות הצעות חוק טרומיות.

יריב לוין: ברור, אבל אני אומר שאנחנו קובעים את זה בדרך כלל בימי שלישי, למרות שזה יום הממשלה, כי הממשלה אומרת: אני מוותרת על היום הזה ומעדיפה לדחוס את הדברים ליום שני, ומכיוון שאנחנו רוצים למלא את העניין באיזשהו תוכן.

יריב לוין: מתוך נקודת המוצא הזאת, באים אומרים: כדי שיהיה יותר תוכן, בואו נאפשר להעלות פה גם הצעות חוק.

יריב לוין: ברור לגמרי שזה נעשה על בסיס זה שיש עליהן הסכמה, כי אחרת זה לא יכול לעבוד.

יריב לוין: את זה אנחנו צריכים לעגן פה, כי אחרת כל הסיפור ייפול, זה לא ילך.

רונית חייקין יעקבי: איך?

יריב לוין: אני בטוח שאפשר למצוא לזה איזשהו פתרון, אבל זה צריך להיות מעוגן פה.

יריב לוין: הרי זה ברור, אין דרך – הדרך הכי מינורית לעגן את זה היא לומר שזה יהיה רק בהסכמה פה אחד של כלל הנשיאות, כשאז סביר להניח שישנם בנשיאות נציגים של סיעות הקואליציה, אז מספיק שאחד מתנגד, כי הממשלה מתנגדת, זה לא יהיה.

יריב לוין: זאת דרך אחת, שאז לא אומרים לפי הממשלה, אלא הנשיאות היא לכאורה זו שקובעת.

יריב לוין: אפשר למצוא פה איזה רעיון יצירתי, זה לא כל כך מסובך.

ארבל אסטרחן: אם רוצים תמיכת ממשלה, אפשר להגיד את זה.

יריב לוין: אני לא רואה בזה בעיה.

יריב לוין: הרי המטרה היא לקיים פרקטיקה שממילא ישנה והיא טובה והיא מועילה לכולם.

יריב לוין: היא נוחה לכולנו, שיש לפעמים אפשרות גם לצקת בזה תוכן וגם להביא את ההצעות ולאשר אותן אפילו באיזשהו מעמד שהוא מעמד קצת יותר מיוחד, ולא בסרט נע של הקריאות הטרומית.

יריב לוין: זה בסדר, זה הכיוון, זה עניין טכני, אין פה ויכוח מהותי.

רונית חייקין יעקבי: נשיאות זה בעיה.

לימור ברמן: נשיאות הכנסת היא לא זאת שקובעת את זה מהסיבה הפשוטה, הרוב המוחלט שם זה קואליציה.

רונית חייקין יעקבי: לא, אבל הנשיאות - - -

יריב לוין: לא, אבל את אומרת שזה בהסכמת ממשלה.

פרח לרנר: - - - ועדת שרים לחקיקה.

לימור ברמן: אז תרשמו תמיכת ממשלה - - -

יריב לוין: חבל על הוויכוח.

ארבל אסטרחן: לימור, את באמת רוצה שביום כזה יעלו רק הצעות שהממשלה - - -

לימור ברמן: אני מצטערת, הרי זאת תהיה תמיכת ממשלה בלבד, אז למה את אומרת נשיאות?

לימור ברמן: תרשמו תמיכת ממשלה.

יריב לוין: מאה אחוז, אנחנו נלך בכיוון הזה.

יריב לוין: אני לא רואה בזה בעיה.

ארבל אסטרחן: אנחנו צריכים הודעה מוועדת שרים, מי  ימסור את ההודעה?

ארבל אסטרחן: כי זאת אגב שאלה שצריך לשאול.

פרח לרנר: מזכירות הממשלה מוציאה - - -

ארבל אסטרחן: אז תגיד הודעה בכתב מאת מזכירות הממשלה?

רונית חייקין יעקבי: כמו שיש לגבי יום רביעי, בנוהל הרגיל.

ארבל אסטרחן: כרגע אין בתקנון נוהל רגיל.

ליאור נתן: אנחנו באופן קבוע, בתום ישיבת ועדת שרים לחקיקה, יום למחרת מעבירים לכנסת - - -

איל זנדברג: ליאור, אבל זה משהו אחר, נדמה לי שפה מדובר עוד לפני שההצעות מגיעות אליך, ואתה מנסה למנוע את זה שיצטרפו לך לסדר-היום דברים - - -

ליאור נתן: אני רציתי למנוע את זה, אני מבין שאני לא יכול.

ליאור נתן: מאוד הייתי רוצה למנוע את זה.

איל זנדברג: אם הנשיאות קובעת, היא יכולה לקבוע מראש את עצם הרעיון - - -

ליאור נתן: אתה צודק, אני מאוד רציתי את זה.

יריב לוין: זה לא מעשי.

יריב לוין: הרי אז העסק לא יבוא לידי ביצוע לא בגלל התנגדות מהותית, אלא בגלל התנגדות טכנית, שאין זמן ולא רוצים לטפל בזה.

יריב לוין: אנחנו לא שם.

יריב לוין: הרי הממשלה מקבלת את הפריבילגיה הזאת, שמסלקים לה את יום שלישי הצידה.

יריב לוין: המחיר שהיא צריכה לשלם זה הנכונות של ועדת השרים לעבוד קצת יותר קשה, כדי שאפשר יהיה למלא את העסק באיזשהו תוכן אחר, זה ה-trade-off, אחרת זה לא ילך.

לימור ברמן: צריך להכניס גם בתקנון, כי אני לא רואה בזה בעיה, שבימי שלישי כן עולות הצעות חוק שהן כבר מתקדמות יותר בקריאה שנייה ושלישית.

יריב לוין: כן, אבל זה לא פה.

סער פינטו: אבל רוצים שהם יהיו במסגרת היום המיוחד.

לימור ברמן: שיהיה אפשר גם במסגרת היום המיוחד להעלות.

סער פינטו: באמת תמיד מקבלים לא, וזה הופך להיות הצעות לסדר-היום.

ארבל אסטרחן: זה לא מוגבל, כי קריאות מתקדמות יותר לפי 25 יכולות לעלות - - -

רונית חייקין יעקבי: זה קורה, זה קורה.

סער פינטו: שלא ישתמע מפה שזה רק טרומית.

יריב לוין: לא, זה ברור שלא.

ארבל אסטרחן: כי כתוב שב' ו-ג' זה הצעות ממשלה והצעות של חברי הכנסת בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

סער פינטו: אני לא מדבר על יום שלישי - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: אבל במסגרת ימים מיוחדים, בדרך כלל מביאים רק דיון מוקדם.

ארבל אסטרחן: אז הוא יכניס את זה ביום שלישי, במסגרת הזאת.

רונית חייקין יעקבי: לא, לפעמים גם יש ראשונות.

ארבל אסטרחן: אז פה אנחנו אומרים רק נושאים שמזכירות הממשלה הודיעה, כי הממשלה תומכת בהם?

יריב לוין: מסכימה להעלאתם, בואו נרחיב את זה קצת, אולי היא תסכים להעלות בלי לקבוע עמדה.

ארבל אסטרחן: אבל צריך להגיד מי מודיע.

איל זנדברג: זאת שאלה עקרונית, מי מודיע לכנסת עולה בכל מיני הקשרים.

ארבל אסטרחן: נכון, אבל יש לנו מקרים שבהם בא שר ואומר למזכיר הכנסת: אנחנו מוכנים שזה יעלה לפני שיעברו 45 ימים.

ארבל אסטרחן: אנחנו צריכים להגיד מי אומר את הדברים האלה לכנסת.

איל זנדברג: - - - נשיאות הכנסת, כפי שהציע יושב-ראש הוועדה?

פרח לרנר: כי בנשיאות אני צריכה לגייס רוב.

איל זנדברג: זה עניין של הכנסת, זה לא עניין של הממשלה.

יריב לוין: הכרענו בזה, חבל על הזמן, אחרת לא נתקדם לשום מקום.

ארבל אסטרחן: אם נגיד שנמסרה בכתב הודעה, שהממשלה מסכימה שיעלו?

יריב לוין: הממשלה מסכימה שיעלו.

יריב לוין: היא לא חייבת לתמוך בהם, יכול להיות שיש מצב שלממשלה אין עמדה, אבל היא תסכים שזה יעלה ותיתן חופש הצבעה.

ארבל אסטרחן: הודעה בכתב, שהממשלה מסכימה שהם יעלו ביום המיוחד.

ליאור נתן: מעבר לנוהל הזה שאנחנו מעבירים באופן רגיל, משהו מעבר או במסגרת ההודעה הרגילה?

רונית חייקין יעקבי: במסגרת ועדת השרים.

יריב לוין: הרי זה טכני.

ארבל אסטרחן: שהיא הסכימה שהיא תומכת בהן או שהיא מסכימה שיעלו, ואז אם אתם תומכים, זה מספיק.

ארבל אסטרחן: הממשלה תומכת או מסכימה שיעלו.

איל זנדברג: ועדת שרים תצטרך לקבל החלטה מיוחדת - - -

יריב לוין: אם היא תומכת, זה אוטומטי.

יריב לוין: היא יכולה גם להסכים במקום שאין לה עמדה, שזה יהיה יותר רחב.

ארבל אסטרחן: תומכת או מסכימה שיעלו.

ארבל אסטרחן: הודעה בכתב, שהממשלה, נכון?

ארבל אסטרחן: עמדת ועדת שרים זה בעצם הממשלה.

יריב לוין: אנחנו עוברים לסעיף (ג), פה השאלה היא באמת יותר מהותית.

ארבל אסטרחן: נכון, הקריאה הטרומית או הדיון המוקדם "לא תתקיים לפני שעברו" – היום זה 45, פה הציע יושב-ראש הוועדה לכתוב שלושים ימים, ומייד נדבר על זה, "מיום שהצעת החוק הונחה על שולחן הכנסת (בסעיף זה – תקופת ההנחה), ואולם יכול שתתקיים במועד מוקדם יותר באחת מאלה", ואז יש לנו חלופות שקיימות גם היום: "הממשלה הסכימה לכך ונמסרה על כך הודעה בכתב, למזכיר הכנסת".

ארבל אסטרחן: אולי גם פה נגיד: הסכימה להצעת החוק או הסכימה להקדמת הדיון.

יריב לוין: לא, הסכימה לכך.

ארבל אסטרחן: כי אז ליאור אומר שהם צריכים לתת שתי הודעות.

ליאור נתן: היא באמת צריכה לתת שתי הודעות היום.

גלעד סממה: תמיכה בחוק היא בעצם גם הסכמה לפטור.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה חדש, פעם אתם עשיתם הפרדה.

ירדנה מלר-הורוביץ: קודם אמרו: אין בעיה, אם אתה רוצה, אני מקדים לך, זה לא אומר שאני תומך בך.

ירדנה מלר-הורוביץ: אם אני מסכים שתעלה את זה קודם, אני גם מסכים - - -

ליאור נתן: ולכן מתייתר המכתב - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: כי פעם אמרו: אין לי בעיה שאתה תקדים ב-45 יום, אבל לא בהכרח אני תומך.

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא אומר שהפעם התשובה תהיה אחת.

ליאור נתן: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר שעד הכנסת הקודמת לא הרבו לעשות שימוש במכניזם הזה, שמאפשר לממשלה לפטור מחובת הנחה.

ליאור נתן: בדרך כלל מי שעשה את זה זאת ועדת הכנסת והאפשרות הזאת היתה כתובה בתקנון, אבל לא השתמשו בה.

ליאור נתן: נוצרה איזה הבנה עם הקואליציה, עם הממשלה, במסגרת ההבנה שיש מכסה שכל שבוע עולות כשתי הצעות חוק, וזה בסדר, אבל אני מבקש מכם גם להגביל את הדבר הזה, כי מעבר למכסה יהיו כל שבוע עוד 10 הצעות חוק שיוגשו עליהן פטור בהנחה.

סער פינטו: יריב, אנחנו תומכים בהצעת הממשלה, שוועדת הכנסת תחליט בלי לקבל את עמדת הממשלה לקבל פטור מחובת הנחה.

יריב לוין: לא הסכימו, אני שואל אתכם, צריך בזה לדון עכשיו.

ירדנה מלר-הורוביץ: 45 יום זה כשלא היו פקסים, שלחו בדואר ועם שליחים.

יריב לוין: פרח, בין כה וכה אין לזה הרבה משמעות ואני אגיד לך למה, כי ממילא אם יש משהו שהוא רגיש ויש פטור, זה הולך במסלול - - -

פרח לרנר: זה שני חוקים.

יריב לוין: מאה אחוז, אבל המצב הוא שאין כזה פקק, ומכיוון שאני גם מקפיד שכשיש כמה, זה יהיה אחד קואליציה אחד אופוזיציה, אז לאופוזיציה יש עדיין משחק להגיד האם היא רוצה את זה קודם.

פרח לרנר: אני עדיין רוצה להתייעץ בנושא הזה.

יריב לוין: אז לכאורה אני יכול להגיד להם: אני אקבע את הסדר.

יריב לוין: אני לא חושב שזה נכון, זאת התעסקות בשוליים.

יריב לוין: זאת חלק מהזכות של האופוזיציה להגיד: אני רוצה להעלות את זה.

יריב לוין: פרח, אני הודעתי לאופוזיציה בתחילת הקדנציה - - -

פרח לרנר: היום בשלוש וחצי יש ישיבה על העררים ואנחנו נעלה את הנושא.

גלעד סממה: אני גם אזכיר מה שהיה.

גלעד סממה: היו לנו דיונים, לשר בגין ולי, אצל מזכירת הכנסת בנושא של העברה של הרשימה של הצעות חוק שעולות לדיון מוקדם כשבועיים מראש.

ירדנה מלר-הורוביץ: אוקיי, שבועיים מראש.

גלעד סממה: בעזרתה המדהימה של מזכירת הכנסת הגענו שם להסכמה והצלחנו להגיע לכדי העברה של כמעט כשבועיים, ובאותה ישיבה עלה הנושא, אם אני לא טועה סער גם הזכיר את זה, לגבי הנחה מוקדמת, כלומר צמצום ימי ההנחה.

רונית חייקין יעקבי: אורי בנק הזכיר את זה.

גלעד סממה: מהרציונל שאני מבין, ה-45 ימים האלה נקבעו כדי לאפשר לממשלה, למשרדי הממשלה להגיב ולכתוב חוות דעת, אבל כולנו יודעים שמשרדי הממשלה לא מגיבים כרגע להצעות חוק שמונחות, אלא מגיבים רק להצעות חוק שמועלות - - -

איל זנדברג: אני מבקש להציג פרקטיקה אחרת, למי שעושה את זה ביומיום.

גלעד סממה: בסדר, אני רק אומר מה הראייה שלי את הנושא.

גלעד סממה: ממה שאני רואה, ולפחות אולי נסכים על הרוב, משרדי הממשלה לא ניגשים לכתוב חוות דעת, אלא כאשר ההצעה עצמה עולה לוועדת שרים, בעצם עולה לדיון מוקדם, ולכן אם זה כך, יכול להיות ששווה לבדוק את זה.

גלעד סממה: שווה לבדוק את זה, וגם אמרנו שאנחנו נבדוק את זה ואנחנו גם נעלה את זה בישיבה אצל מזכיר הממשלה.

פרח לרנר: יש שיקולים אסטרטגיים, מה שנקרא.

גלעד סממה: אנחנו גם נבדוק את זה מול מזכיר הממשלה.

גלעד סממה: שווה לבדוק אם באמת אפשר לצמצם את ימי ההנחה.

איל זנדברג: איך זה נראה מהצד שמי שצריך לכתוב את חוות הדעת והזמנים היפים האלה, איך הם משפיעים, ולשקול אל מול זה מה משמעות הקיצור של השבועיים, כי אני מבין שיש צורך, אם יש נושא אקטואלי, חבר כנסת מציע הצעת חוק ורוצה להכות - - -

יריב לוין: זה כבר מסלול אחר.

איל זנדברג: נכון, אבל אם אתה לא במסלול המהיר, ההבדל בין 30 יום מבחינת האקטואליה לבין ה-45 ימים, נדמה לי שזה לא הבדל קרדינאלי, כי הנושא אחרי חודש כבר לא חם.

יריב לוין: אני מסכים, ההבדל הוא לא קרדינאלי.

איל זנדברג: אם הוא היה מספיק חם, דיון מהיר, ואם לא - עוד שבועיים זה לא נורא.

איל זנדברג: מצד שני, אנחנו מקבלים גם הרבה הצעות חוק, כידוע לכם אלפי הצעות חוק, לא ברגע נתון, אבל כל הזמן זורמות עוד הצעות.

רונית חייקין יעקבי: לא רצית לתקן את ההעתקה, אז אתה מקבל אלפים.

איל זנדברג: מבחינתי שכל ההצעות יהיו מועתקות ותהיה רק הצעה אחת, זה יחסוך לי עבודה.

יריב לוין: רבותי, אומרים לי שזה הזמן שבו אני מוכרח לעשות איזושהי הפסקה.

יריב לוין: אני מציע שנעשה איזושהי הפסקה של 25 דקות ונחדש את הישיבה.

פרח לרנר: יש לנו ישיבת המשך.

יריב לוין: רבותי, קודם כל, תודה רבה.

יריב לוין: אני משאיר ב"צריך עיון" את הסוגיה הזאת, תבדקו את ה-30 יום מבחינתכם לישיבה הבאה.

יריב לוין: ניפגש כאן בשבוע הבא ונמשיך לטפל בנושא.

יריב לוין: תודה רבה, הישיבה נעולה.