ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 448, 2011-02-08 14:00

כרמל שאמה-הכהן: רבותיי, מאחר וחבר הכנסת טיבי מבושש לבוא, אנחנו נפתח את הדיון בלי ההצגה של היוזם.

כרמל שאמה-הכהן: הדיון הוא דיון מהיר שאושר בנשיאות הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: עניינו אספקת מים לכפרים אם אלחיראן ותל עראד.

כרמל שאמה-הכהן: בדברי ההסבר להצעה כתב היוזם, חבר הכנסת אחמד טיבי, סירוב מקורות לספק מים לכפרים בנגב אם אלחיראן ותל עראד הוא בלתי נסבל, ילדים נאלצים לשוטט כדי לחפש מים לשתייה.

כרמל שאמה-הכהן: מי רוצה להתייחס?

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אל קעאן: אנחנו היינו לוקחים מנקודת מים, היינו לוקחים קו שהמרחק שלו בערך בין שבעה לשמונה ק"מ מהכפר שאנחנו נמצאים בו, מקורות נתנו לנו קו שהמרחק שלו, מאיפה שאנחנו גרים, בסביבות שמונה ק"מ.

אל קעאן: אנחנו לפני מספר שנים השקענו בקו מים, בצינור שעלה לנו 250,000 שקל לצינור הזה, כדי שיגיעו מים אלינו לבית.

אל קעאן: לאחר מכן, היינו מקבלים, בזמנו, שמונה קוב מים לשעה, עכשיו השמונה קוב לשעה, פתאום מקורות הורידו את זה לארבעה קוב, זה לא מספיק לשבט אבו אל קעאן שגרה ביתיר ולא יספיק לשבט אבו אל קעאן שגרה באם אלחיראן.

אל קעאן: בגלל שהורידו את המים לארבעה קוב, הצינור מרוב הלחצים ואין מים, זה בקושי מספיק לשבט אבו אל קעאן שגרה ביתיר.

אל קעאן: הצינור יתפוצץ, נהיה בו הרבה חבלות.

אל קעאן: אחרי שנהיו בו הרבה חבלות, עוד פעם הלכנו, משכנו צינור חדש ושמנו צינור חדש, ואז מקורות, שבט אבו אל קעאן, שהיא כאילו היא משלמת למקורות ואנחנו לוקחים דרכם, הם הלכו, הוסיפו לנו עד שמונה קוב לשעה.

אל קעאן: היה מים, הצינור הזה שמנו אותו על הכביש הראשי.

אל קעאן: על הכביש הראשי, נהיו בו הרבה חבלות.

אל קעאן: הגשנו תלונה פעם ראשונה למשטרה, פעם שנייה.

אל קעאן: בקיצור, המים, במקום שיגיעו אלינו, הולכים באוויר, אין מים.

אל קעאן: כי זה מרחק, אי-אפשר לשמור על הצינור הזה ואי-אפשר גם לקבור אותו באדמה, כדי שיהיה קו טוב.

אל קעאן: אנחנו לפני בערך חמישה חודשים, עוד פעם הצינור הזה כבר אין לו כוח למשוך מים אלינו.

אל קעאן: באנו אחרי כל התלונות האלה, באנו – אין צינור.

אל קעאן: קרעו את הצינור, חתכו את הצינור.

כרמל שאמה-הכהן: מי עושה את זה, את כל זה?

אל קעאן: אי-אפשר לדעת, אי-אפשר לדעת.

אל קעאן: הגשנו תלונות, זה הולך עם הכביש שמונה ק"מ.

כרמל שאמה-הכהן: למי יש אינטרס לפגוע בצינור מים שמוביל מים לאנשים?

אל קעאן: אנחנו לא יודעים.

אל קעאן: לא רוצים להגיד מי, אבל יש לכל מיני אנשים אינטרסים.

אל קעאן: כמו שיש אינטרס.

כרמל שאמה-הכהן: יש מישהו שמוכר לכם שם מים?

אל קעאן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: אז מי יכול?

אל קעאן: אז אני אומר את זה.

קריאה: לעקור את היישוב.

כרמל שאמה-הכהן: לעקור את היישוב-?

כרמל שאמה-הכהן: אהה.

קריאה: לעקור את היישוב.

קריאה: זה התשובה.

אל קעאן: בקיצור, יש כביש, אני אעבור לכביש.

אל קעאן: יש כביש שהוא שבעה ק"מ מהכביש הראשי של ערד, עד אלינו, כבר אנשים, חלק מתו וחלק עשו תאונות דרכים, מרוב שנהיו בו בורות.

אל קעאן: בגלל ניתוק שבעה ק"מ שני היישובים שגרים, אחרי שיקימו אותם, יעשו את הכביש טוב.

אל קעאן: היו כל שנה, הקרן הקיימת מתקנים את הכביש הזה ועושים אותו.

אל קעאן: היום כל בור, אפשר ליפול עם טרקטור לשם, כדי ששני היישובים האלה ייעקרו משם.

אל קעאן: קו החשמל, עשו סיבוב 30 ק"מ ליישובים לידינו, 30 ק"מ, לחוות בודד, ולא יעבור קו החשמל לידינו, אולי ניקח ממנו חשמל.

אל קעאן: זה אחד.

אל קעאן: נחזור לעניין של המים.

אל קעאן: העניין של המים, אנחנו כבר חמישה חודשים, אין לנו קו מים, אין לנו גם כסף עוד פעם להשקיע 250,000 שקל, אחרי כל מיני השקעות פה.

אל קעאן: יש פה נקודת מים, של חוות בודד שהיא רחוקה מאתנו 900 מטר בסך-הכל, נקודת מים של מקורות שם.

אל קעאן: אין לנו שום בעיה שמקורות יבואו, ייתנו לנו, אפילו אנחנו נקנה צינור, נשים את הצינור, נעביר את הצינור הזה עד נקודה מסוימת, תבוא מקורות, נשים שעון גם על חשבוננו, ומקורות תפקח על זה כל הזמן ואנחנו גם נשמור על הצינור הזה.

אל קעאן: לפחות 900 מטר, לא כמו שמונה קילומטר.

אל קעאן: אנחנו כבר שמונה חודשים, אין מים.

אל קעאן: בגלל הסיפור הזה, בן אחי, אבא שלו לא היה בבית, לקח טרקטור של שם, נסע עם הטרקטור, בבורות של הכביש הזה, נפל הטרקטור, ועכשיו הוא חולץ בנס, הוא נותר נכה.

קריאה: ארבעה חודשים עם מעיים בחוץ, ארבעה חודשים המעיים שלו בחוץ, עד עכשיו.

קריאה: יש סיכוי שלא יחזור בכלל.

אל קעאן: בן-אדם גר לידינו, חוות בודד אחד, יש לו צינור, ברז מים, חשמל, עד אליו.

אל קעאן: אנחנו בסך-הכל אזרחים נאמנים, מבקשים מים, לא מבקשים משהו אחר.

אל קעאן: ואם יהיה הסדר עם ממשלת ישראל, גם אין לנו בעיה.

אל קעאן: אבל בינתיים שיספקו לנו מים.

אל קעאן: אנשים, אין להם מים, אין לנו מים.

אל קעאן: באו חברי כנסת, ראו אותנו עם גלונים הולכים להביא מבורות מים.

אל קעאן: ואני מבקש מכל אחד שיבוא, יסתכל מה המצב שלנו.

אל קעאן: המצב שלנו מאוד קשה, אין איך לשטוף את הפנים של בן-אדם וזה לא כפר, זה משפחות גדולות נהיו שם.

כרמל שאמה-הכהן: מי מטעם המדינה?

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

דני לביא: אני מטעם רשות המים.

דני לביא: קודם כל, לפני שנתייחס באופן ספציפי לבעיה שלהם, אני רוצה להתייחס בגדול לאספקת מים לפזורה הבדואית.

דני לביא: למעשה, מדובר ביישובים או התיישבות שהיא לא חוקית, לא מתוכננת ולא מוסדרת ולכן בעצם למדינה אין חובה להביא להם את המים לברזים בבית.

דני לביא: אלא לספק להם נגישות למים, מדובר במוצר הומניטארי, צריך לתת להם נגישות למים.

דני לביא: הצנרת שהאדון מדבר עליה, היא לא צנרת של המדינה.

אחמד טיבי: אני קוטע אותך, אני מתנצל, אדוני היושב-ראש, כי ניהלתי ישיבה בנוכחות שרה חשובה במדינת ישראל.

אחמד טיבי: לכן, נאלצתי להתעכב.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: התחלנו את הדיון בהעדרך, כי כבר לא היה נעים להמתין עוד.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

דני לביא: אני אמשיך.

דני לביא: הצנרת שהאדון מדבר עליה, זה צנרת שהם הניחו, זה צנרת פיראטית, שהמדינה לא מכירה בה.

דני לביא: זאת אומרת, זה משהו שהם הניחו על דעת עצמם.

דני לביא: המדינה מחויבת לתת להם נגישות למים.

דני לביא: נגישות לחיבור מים שקיים על קו של מקורות, הם אמורים להגיע לחיבור הזה, שיש לו בעל חיבור, שהוא איש לדעתי מהשבט או משהו כזה, הוא אמור למכור להם את המים, הם אמורים למלא את המים במכליות או בעוקבי מים ולהביא אותו ליישוב, למקום שבו הם גרים.

טלב אלסאנע: אתה היית בנגב?

דני לביא: הייתי בנגב.

טלב אלסאנע: אתה יודע בדיוק איך מתנהלים הדברים בכל היישובים בנגב?

דני לביא: לא, בכל היישובים אני לא יודע מה.

טלב אלסאנע: אולי תתייעץ עם משה משה ואז תדע שמה שאתה אומר לא תואם למציאות לחלוטין.

דני לביא: אני יודע.

דני לביא: אני יודע.

דני לביא: מה שקורה היום, אני אומר לך מה שהמדינה מחויבת לעשות.

דני לביא: הם, מה שהם עושים, הם פשוט מניחים, הם לוקחים את החיבור של מקורות, מניחים שם שעונים, שעוני משנה על חשבונם, ומריצים צנרת, היא נקראת ספגטי מה שנקרא, בלשון העם ספגטי, שמביא להם את המים עד הבית.

דני לביא: לכן באמת יש להם בעיות לחצים.

דני לביא: בחיבור הראשי של מקורות, אין בעיות לחצים.

דני לביא: זאת אומרת, אם היו באים באמת עם מכליות, כמו שהמדינה התכוונה וממלאים את המים במכליות, לא היו להם בעיות של לחצים.

דני לביא: הבעיות עם לחצים הם בסוף הצינור, בסוף החיבור.

דני לביא: שם באמת יש בעיות לחצים.

דני לביא: אנחנו מודעים לזה.

דני לביא: לגבי הקו שלהם.

דני לביא: בארבעת החודשים האחרונים בדיקה שעשינו, הקו הזה פעל באופן תקין, פרט לשלושה ימים שהיה בין ה- 16.1 עד ה- 19.1.2011, הקו הזה נותק.

אל קעאן: הוא מדבר על יתיר, לא מדבר על אם אלחראן.

דני לביא: על אם אלחראן אני מדבר.

אל קעאן: לא, אם אלחראן אין מים כבר חמישה חודשים.

דני לביא: זה מה שאנחנו יודעים.

אל קעאן: אין צינור.

אל קעאן: יתיר – אתה צודק.

דני לביא: הצינור, זה שיש צינורות זה לא רלוונטי כי אנחנו נתנו לכם נגישות לחיבור מים.

אל קעאן: אבל אתה לא יכול לתת לשמונה קילומטר, איפה מתקבל כזה דבר?

דני לביא: אם יש לכם חיבור אחר שאתם רוצים, שאתם חושבים שהוא יותר נוח לכם, אתם יכולים להגיד לנו ואנחנו נבדוק אם יש אפשרות לתת לכם.

אחמד טיבי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אחמד טיבי: האמת היא, וזו הסיבה שאני יזמתי את הדיון, אני ביקרתי אצלם בבית, באם אלחראן.

אחמד טיבי: תשמע, המצב שראיתי, אני הרגשתי נבוך, הרגשתי לא טוב, הרגשתי מועקה.

אחמד טיבי: אנשים חיים ללא מים, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: כשאני סיפרתי על זה ליושב-ראש, גם הוא התפלא, גם יושב-ראש הכנסת, ואומר לי – מה, אין מים?

אחמד טיבי: אתה רציני?

אחמד טיבי: במדינת ישראל?

אחמד טיבי: אמרתי לו – אין מים, אני הייתי שם.

אחמד טיבי: והם באמת אמרו לי, נתנו לנו אופציה להתחבר לשיבר של מים במרחק שמונה קילומטר.

אחמד טיבי: שמונה קילומטר, כאשר, אתם הצבעתם לי על חווה שכנה, במרחק 900 מטר.

אחמד טיבי: השאלה אם זה קרוב אליהם, אספקת המים ב- 900 מטר, למה שולחים את התושבים המסכנים האלה לשמונה קילומטר?

אחמד טיבי: טכנית, אני לא מצליח להבין את זה, אלא אם יש שיקול אחר שאני רוצה לשמוע אותו, הוועדה תרצה לשמוע אותו.

אחמד טיבי: מים זה דבר בסיסי ולמרות שיש מחלוקת על הסטאטוס של היישוב וכו', שכמעט הכירו בו, כמעט.

אל קעאן: הכירו בו, לא כמעט, הכירו בו, אבל חזרו בהם.

אחמד טיבי: הכירו בו וחזרו בהם.

אחמד טיבי: למה לאנשים האלה, לילדים שלו, לילדים שלו, אני ראיתי איך הוא גר, הוא והשכנים שלו, למה לא מגיע להם אספקת מים?

אחמד טיבי: כמו הבית של כרמל שאמה, למשל.

אחמד טיבי: יש בו מים.

דני לביא: אז חבר הכנסת שאמה גר ביישוב מוכר, ביישוב מסודר, ולכן הוא מקבל מים עד הבית, כמו שאני מקבל והסטאטוס של היישוב, זה בעצם, אפשר להגיד, זה שורש הבעיה וזה, המים פה זה חלק אחד מהבעיה וצריך להסדיר את הקטע של ההתיישבות.

אחמד טיבי: אי-אספקת המים היא עונש.

דני לביא: זו המדיניות.

דני לביא: מדיניות הממשלה, מדיניות המדינה, זה לתת להם נגישות למים.

דני לביא: נגישות למים זה נגישות לחיבור מים קיים, יש היום, אגב, בפזורה הבדואית, 300 חיבורי מים.

דני לביא: 300 חיבורי מים, בפזורה הבדואית.

דני לביא: הם יכולים בעיקרון, להתחבר, לקחת מים מכל אחד.

אחמד טיבי: למה הם לא יכולים להתחבר?

אחמד טיבי: זה מה שהוועדה רוצה לשמוע, ל- 900 מטר.

דני לביא: את ה- 900 מטר, אני לא מכיר את המקרה הזה, זו פעם ראשונה שאני שומע.

אחמד טיבי: אני פיסית ראיתי את זה.

אחמד טיבי: לקחו אותי, אמרו לי – הנה, 900 מטר.

דני לביא: בסדר.

אחמד טיבי: לחשת לו, תגיד את זה בפומבי, כאן, בוועדה.

אברהם מיכאלי: אני מחברת מקורות.

אברהם מיכאלי: אני מניח שהחיבור שאתם מקבלים דרכו מים, החיבור ביער יתיר, מקור המים שלו זה בריכה גבוהה, יחסית.

אברהם מיכאלי: בריכת יתיר ברום פלוס 840.

אברהם מיכאלי: לחץ מאוד מאוד גבוה, אבל הוא רחוק מהמקום שלכם.

אברהם מיכאלי: מה שאתם מתארים כאלטרנטיבה, כחלופה, התיישבות בודדים, איזה חווה זאת?

אל קעאן: חוות עמוס.

אל קעאן: בחור בשם עמוס.

אברהם מיכאלי: יש צנרת שפרשנו לחוות בודדים.

קריאה: מתיישב בודד אחד.

קריאה: כאן היישוב בערך 2,000 תושבים.

קריאה: שאנחנו מדברים.

אחמד טיבי: 2,000.

אחמד טיבי: שולחים אותם, אומרים להם – יש חיבור, שמונה קילומטר.

קריאה: מתיישב בודד אחד, קו נפרד.

אחמד טיבי: ליד הבית שלו, 900 מטר, זה פחות מ- 900 מטר, יש אפשרות להתחבר, כי הם סיפקו לו מים ותשתית.

אברהם מיכאלי: עוד רגע אחד.

אברהם מיכאלי: צריך לבדוק.

אל קעאן: הוא גם גר לא חוקי שם.

אל קעאן: הוא גר גם לא חוקי, כמונו.

אחמד טיבי: הוא חוקי או לא חוקי?

אל קעאן: יש לו חשמל ומים.

אברהם מיכאלי: מבחינת מקורות, הוא חוקי לחלוטין.

אחמד טיבי: והם, מבחינת מקורות?

אל קעאן: לא חוקיים.

אברהם מיכאלי: מקורות היא גוף מונחה.

אל קעאן: תסביר את זה לכנסת.

אל קעאן: הוא כמונו, הוא בא, גר רק 20 שנה אחרינו, ב- 30, 40 שנה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא קיבל רישוי מהמדינה לשבת?

אל קעאן: גם אנחנו קיבלנו רשות מהמדינה.

אל קעאן: המדינה בנתה לנו.

קריאה: הם יושבים 50 שנה.

קריאה: הם יושבים 50 שנה, הוא יושב 20 שנה אולי.

כרמל שאמה-הכהן: אני רואה פה מכתב של משרד השיכון שאומרים שהם אמורים להתאכלס בשכונה 12 ביישוב חורה.

קריאה: הם שומעים את זה כבר 20 שנה.

קריאה: אנחנו לא מוכנים לשמוע על חורה בכלל.

קריאה: אנחנו, יש לנו שכנים חדשים שבאים, שם מהיישוב, שהוא חיראן, בא לקום עוד כמה חודשים, יש פיתוח ביישוב הזה, ואנחנו עם חברים שלנו יהודים רוצים לגור.

טלב אלסאנע: הבעיה היא עקרונית.

טלב אלסאנע: הבעיה היא בסיסית.

טלב אלסאנע: הבעיה היא התייחסות של מקורות, במקום לדאוג לאספקת מים.

אחמד טיבי: שוויונית.

טלב אלסאנע: עושה זאת מתוך שיקול פוליטי.

טלב אלסאנע: היישוב הזה קיים.

אברהם מיכאלי: זה לא מקורות.

טלב אלסאנע: למשל, למה לא מספקים להם או מאפשרים להם לקבל מים בלחץ סביר וגם כן מנקודות הכי קרובות, נקודות המים הכי קרובות?

טלב אלסאנע: ולכן, זה השיקול.

טלב אלסאנע: הרי מה הם מבקשים בסך-הכל?

טלב אלסאנע: הם מבקשים לאפשר להם, הם לא מבקשים שמקורות תפרוש את קווי המים עד הבתים שלהם, הם מדברים על נקודה 900 מטר, יותר זמינה, יותר סבירה, יותר נגישה והם משלמים למקורות.

דני לביא: בשביל לאשר חיבור, יש ועדת מים שמתכנסת אחת לכמה חודשים, ברשות המים.

דני לביא: בוועדה הזאת יושבים חבר'ה של מקורות, של רשות הבדואים, של המשרד לאיכות הסביבה, הסיירת הירוקה.

טלב אלסאנע: משרד הביטחון חבר בה, נכון?

דני לביא: לא לא, זה לא נכון.

טלב אלסאנע: יושבים בה גורמי ביטחון, זה הופך להיות שיקול ביטחוני.

טלב אלסאנע: מי שבא, נציג של קצין הגישוש שם.

דני לביא: סליחה, מי שיושב שם זה נציג צה"ל, נציג יחידת הגששים של צה"ל.

טלב אלסאנע: נציג צה"ל.

דני לביא: בסדר, הוא לא משרד הביטחון.

טלב אלסאנע: מה זה קשור למים, נציג צה"ל?

אחמד טיבי: אדוני, הוועדה יכולה להגיד מה הקשר בין נציג הגששים לבין המים?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עכשיו קובעים את הרכב הוועדה?

קריאה: מה זה קשור למים?

אחמד טיבי: זה קשור לעובדה שלא מחברים אותו ב- 800 מטר.

דני לביא: בוא נראה למה לא מחברים.

אחמד טיבי: בדיוק.

דני לביא: ואיך מחברים, יותר חשוב.

אחמד טיבי: בבקשה.

דני לביא: לגבי, אני לא אייצג פה את נציג הגששים, אבל בדרך-כלל הוא מייצג את, לפעמים הפונים הם חיילים שלו, מה שנקרא, חיילים, ואז הוא מייצג אותם.

דני לביא: זה בנקודה הזאת.

שמוליק דוד: גם ברמת גן הנציג של החיילים מייצג אותם?

דני לביא: אל תשווה את רמת-גן ליישובים לא מוכרים.

קריאה: ב- 67 זה היה גבול ירדן.

קריאה: חילקו לנו נשק.

דני לביא: מבחינת המדינה כרגע זה יישוב לא מוכר.

דני לביא: שוב, הוועדה הזאת מקבלת פניות מאותם אזרחים, מקבלת מהם פניות, ובוועדה הזאת יושבים נציגים של רשות הבדואים, של רשות המים, של מקורות, ושל הסיירת הירוקה.

דני לביא: כל בקשה נשלח איזה שהוא נציג של פיקוח שמגיע לשטח, בודק את המצב, זה מגיע לוועדה והוועדה מחליטה מה הפיתרון האידיאלי, האם לתת חיבור נפרד.

כרמל שאמה-הכהן: הבנתי, הפיתרון שמציעים נשמע סביר?

דני לביא: צריך לבדוק אותו.

דני לביא: אני לא מכיר את החווה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: כמה זמן לוקח לבדוק בקשה כזו?

דני לביא: בדרך-כלל הוועדה מתכנסת אחת לחודשיים-שלושה, מצטברות משהו כמו שמונה, בין שמונה לעשר בקשות.

דני לביא: הוועדה האחרונה התכנסה לפני בערך שבועיים, אני מעריך שהוועדה הקרובה, הבאה, תתכנס עוד משהו כמו חודשיים בערך, פלוס-מינוס.

דני לביא: הם יוכלו לפנות, להגיש בקשה מסודרת.

דני לביא: אגב, עד היום, לא התקבלה, מהם לא התקבלה שום בקשה מסודרת, שום פנייה מסודרת, לחיבור מים.

אחמד טיבי: אז אתה תקבל בקשה, גם מהם וגם מהוועדה.

דני לביא: בסדר גמור.

דני לביא: אין שום בעיה.

אל קעאן: השאלה אם אתה יודע שהכפר אם אלחיראן, יש בו חיילים שנפצעו במדינת ישראל או שלא?

כרמל שאמה-הכהן: לא, גם אם לא נפצעו, עזוב.

אל קעאן: השאלה אם אתה יודע אם אלחיראן משלמים מיסים למדינת ישראל או לא.

אל קעאן: אתה יודע איזה עצוב ילד שאין לו מים לשתות?

אל קעאן: אני מבקש מכל בן-אדם ששומע אותי עכשיו, שיגיע לשם וייראה חמישה חודשים אין לנו לשטוף פנים.

דני לביא: אני מסכים אתך שהמצב קשה.

אל קעאן: אתה, אם היית מסכים אתי, תאמין לי שהיית מביא לי צינור.

כרמל שאמה-הכהן: לא לא, אין בן-אדם שיסכים שאדם יחיה בלי מים, זה לא קשור לכלום.

אל קעאן: זה עצוב מאוד למדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא יכולים לשנות את העבר, יש לנו בעיה, זה לא בסמכות הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו יכולים לנסות לדאוג ולשפר את העתיד.

כרמל שאמה-הכהן: ולכן המסלול שמוצע כרגע זה שתגישו את הבקשה באופן מסודר לוועדה, הוועדה תדון ותיתן לכם תשובה, אנחנו כוועדה אומרים שאדם, אם הוא חי במקום לאורך זמן, אני לא מדבר אם מישהו עכשיו הלך והתנחל או פלש לאיזה שהוא מקום ואומר – חברו אותי.

כרמל שאמה-הכהן: אתם חיים 50 שנה, חוקי לא חוקי, צריך לתת לכם מים.

כרמל שאמה-הכהן: או שיפנו אתכם.

כרמל שאמה-הכהן: אין לי בעיה, המדינה אומרת לא חוקי, שיביאו פינוי ויפנו אתכם.

כרמל שאמה-הכהן: כל עוד אתם שם, מים, כמו כל אזרח ישראלי, צריך להגיע אליכם מים בלחץ, מים קרים, מים חמים אתם צריכים לדאוג.

אל קעאן: עכשיו הולכים לעשות פיתוח ליישוב, עוד כמה חודשים, לא יהיה מים שם?

כרמל שאמה-הכהן: זה אני כבר לא יודע.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מכיר את התוכניות פיתוח של האזור.

כרמל שאמה-הכהן: אני יודע באופן הגיוני ובסיסי.

כרמל שאמה-הכהן: והוא אמר פה, אתם לא מנועים מלהגיש בקשה.

כרמל שאמה-הכהן: תגישו את הבקשה, הם יצטרכו לענות, לנמק, כן, לא ולמה ואנחנו גם נוכל לעקוב אחרי זה.

כרמל שאמה-הכהן: באופן כללי, אני חושב שאנחנו מאוחדים שמים, כל אזרח, כל אדם ישראלי, שחי במדינת ישראל, צריך לקבל מים.

שמוליק דוד: סליחה שאני אומר את זה בשפה בוטה, אבל יש כאן ניסיון למרוח את האמת.

שמוליק דוד: האמת היא שהוועדה הזאת בשנים האחרונות, למשל היתה שנה שהיא קיבלה 20 בקשות והיא אישרה שתיים.

שמוליק דוד: שנה אחרת היא קיבלה עשר בקשות והיא אישרה אחת.

דני לביא: רגע, אבל סליחה, אתה מקבל תשובה, לא, סליחה, אני לא מסכים אתך.

דני לביא: אתה מקבל תשובה סירוב, יש נימוקים, אפשר לתקוף את שיקול הדעת שלהם.

דני לביא: אם זה בלתי סביר, תקוף את זה בהליך מינהלי.

שמוליק דוד: אני חושב שהרבה דברים לא סבירים.

שמוליק דוד: אבל אני אומר דבר מאוד פשוט, יש כאן נקודה שבה הוועדה יכולה להתרשם, הוועדה הנוכחית, ועדת הכלכלה של הכנסת, יכולה להתרשם, הוועדה הזאת לפני חודשים אחדים אישרה את חוות הבודדים הסמוכות ליישוב הזה ונתנה להם מעמד חוקי שחסר להם והיו שם בעיות תכנוניות קשות והוועדה הזאת, כולם הלבינו כשלג והנה מגיעים לכאן האנשים, שגרים 900 מטר משם, ומבקשים גם הם הכרה.

שמוליק דוד: צריך להבין את הסיטואציה.

דני לביא: אבל זה כבר סיפור אחר.

דני לביא: בוא, אל תגלוש אתי לנושאים הקנייניים.

דני לביא: והדברים האחרים.

שמוליק דוד: לא, אני לא.

דני לביא: לא, אני מדבר על מים, שמים אנחנו יכולים להתאחד כולנו בהסכמה.

דני לביא: לגבי חלוקת קרקעות ודברים כאלה, בוא, יכול להיות שאנחנו נמצא בינינו פערים ואני לא, בוא, אתה, אנחנו חורגים מגבולות הדיון.

דני לביא: מים אני אתך במאה אחוז.

דני לביא: מים אני אתך במאה אחוז, בוא נלך על המכנה המשותף שיש בינינו לטובת העניין, כי מים זה מעל לכל.

דני לביא: מעל להשקפות עולם ומעל לכל דבר, אלא אם כן מישהו, יש לו איזה משהו, שאומרים לו – הולכים לפנות את האנשים האלה מחר, אז אין טעם להשקיע.

שמוליק דוד: הוועדה הזאת קיבלה את התשובה והתשובה שאתה ציטטת לפני חמש דקות היא אנשים יש להם מקום בחורה ולכן לא מספקים להם מים.

שמוליק דוד: זאת התשובה שניתנת ולכן אנחנו מעלים את הסוגיה.

קריאה: לא היה דיון מסודר.

דני לביא: עדיין לא היה דיון מסודר וזה צריך להיות.

דני לביא: יכול להיות שבאחד הנימוקים, אם זה יגיע לוועדה, הנושא הזה יעלה.

דני לביא: הנושא של הפיתרון למגורים הזמניים, זה בהחלט משהו שאנחנו בודקים אותו.

דני לביא: ובנוסף לשאר הדברים.

דני לביא: זהו.

שמוליק דוד: הפיתרון לטווח ארוך זה הפיתרון לטווח ארוך וכולנו יודעים שליישוב הזה כבר הגיעו לוולנת"ע, שזה ועדה לנושאים תכנוניים עקרוניים, ואישרו אותו ובוטל.

שמוליק דוד: בנתונים הקיימים, האנשים חיים שם, הם זקוקים למים לצרכים הכי בסיסיים של הקיום שלהם, אתם מונעים מהם אותם.

שמוליק דוד: לפחות אפשר לייצר שם צינור של 900 מטר ולגמור את הסיפור הזה.

דני לביא: הצינור, מי שמייצר, הצינור הזה הוא צינור פיראטי.

דני לביא: המדינה בעיקרון, היתה צריכה את הצינורות האלה, היא לא מכירה אותם, לא מכירה בהם.

דני לביא: מה שהמדינה נותנת זה נגישות למים.

דני לביא: נגישות למים זה אומר שהם צריכים לגשת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו צריכים לסכם את הדיון.

אחמד טיבי: ברשותך, אני אסכם ואני מבקש שיהיה צעד אופרטיבי.

אחמד טיבי: אני ממליץ, אדוני היושב-ראש, שהוועדה תבקש מהאזרחים הנוגעים בדבר להגיש בקשה לוועדה, עם המלצה של הוועדה, מתוך העיקרון שאמר אותו היושב-ראש, שאמר אותו היושב-ראש, עם המלצה של הוועדה, ועדת הכלכלה, מתוך העיקרון שאמר אותו היושב-ראש, שלכל אזרח במדינת ישראל, מגיעה הזכות לאספקה שוטפת, תמידית, של מים, שהוא מצרך יסוד, תוך ציפייה לחייב את הוועדה להעביר את התשובה גם לאזרחים, אבל גם לוועדה כי אנחנו נתכנס לישיבת מעקב אחרי שאתם תקבלו את ההחלטה.

אחמד טיבי: ברשותך, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: בקיצור, אנחנו נסכם ונאמר שהוועדה מבקשת מתושבי הכפר להגיש בקשה לוועדת המים לחיבור קרוב יותר.

כרמל שאמה-הכהן: ועדת הכלכלה מבקשת מרשות המים לפעול לקבלת אישור ועדת המים לחיבור של חברת מקורות הנמצא במרחק 900 מטר מאם אלחיראן, וזאת כמובן בהתאם לתבחינים המקובלים.

כרמל שאמה-הכהן: חיבור זה יחליף את החיבור המרוחק הקיים המרוחק בכשמונה קילומטרים מהכפר.

כרמל שאמה-הכהן: מקובל?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך גברתי, מנהלת הוועדה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני, צר לי על העיכוב.

כרמל שאמה-הכהן: הישיבה נעולה.