ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 367, 2011-02-07 00:00

אלכס מילר: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אלכס מילר: אני רציתי לקיים את הישיבה הזאת כבר מזמן.

אלכס מילר: אני מקיים את הישיבה לזכרו של אבי כהן, ז"ל.

אלכס מילר: שר התחבורה היה אמור להיות כאן, ואתמול בערב הוא הודיע לי שהוא לא מגיע.

אלכס מילר: הסיבה לא מקובלת עליי, אבל בהיבט הטכני הוא הפנה אותי להחלטת הממשלה, שכל מה שקשור לחינוך תעבורתי נמצא במשרד החינוך ואין לו שום אחריות כלפי הנושא הזה.

אלכס מילר: אני חושב, שמשרד התחבורה הוא הגוף העליון שצריך לתת מענה לבטיחות בדרכים, אם זה מבחינת נתונים ואם מבחינת הדברים שנעשים בשטח.

אלכס מילר: אין לי ספק, שמשרד החינוך כגוף המחנך את ילדי ישראל לוקח את חלקו בעניין זה, אבל הוא זרוע מבצעת של משרד התחבורה, שקובע את המדיניות והכיוונים בטיפול בבעיות כאלה ואחרות.

אלכס מילר: רבותיי, אנחנו נמצאים במצב של אסונות הפוגעים במשפחות.

אלכס מילר: לוקחים את הכי יקר מאצלנו בגלל חוסר תשומת לב, אי מודעות לדבר כזה או אחר.

אלכס מילר: אני חושב, שאנחנו נמצאים במצב בו יש לנו כלים להתמודד במערכת החינוך עם המודעות של הצעירים.

אלכס מילר: כל אחד שנהרג זו משפחה שלמה שנהרסת.

אלכס מילר: ראינו גם את המקרים האחרונים.

אלכס מילר: אנחנו עושים כאן ישיבה לזכרו של אבי, אחד מהספורטאים הגדולים של מדינת ישראל, ששימש דוגמא לרבים שרואים את עצמם עולים למעלה בענף הספורט במדינת ישראל.

אלכס מילר: אלה שנותנים היום דוגמא לצעירים ברחבי הארץ גם כן צריכים להיות חלק במאבק המשותף למניעת הקטל בדרכים.

אלכס מילר: כל מי שחשוף היום ומשמש דוגמא לנוער ולצעירים במדינת ישראל צריך להיות חלק מהמאבק המשותף של כולנו.

אלכס מילר: כל הצלת חיים, על ידי פעילות שלנו בעניין זה, תוכיח שאנחנו בדרך הנכונה.

אלכס מילר: אנחנו נתחיל בדיון.

זבולון אורלב: ההחלטה שלך לקיים ישיבה, שתוקדש לזהירות בדרכים, לזכרו של הספורטאי אבי כהן, היא החלטה ראויה מאוד.

זבולון אורלב: זאת גם הזדמנות לשלוח תנחומים למשפחה.

זבולון אורלב: ככל שהמוות הטראגי שלו מתאונת דרכים יכול לשמש תמרור אזהרה, אז במותו ציווה את החיים גם לאנשים אחרים.

זבולון אורלב: אני מצטער ששר התחבורה והבטיחות בדרכים לא הגיע.

זבולון אורלב: זה נכון שהחלטת הממשלה מטילה את האחריות לחינוך תעבורתי וחינוך לזהירות בדרכים על שר החינוך, אבל שמירת חייהם של הילדים לא נעשית רק במסגרת הזאת של החינוך בתוך מוסדות החינוך, כי בסופו של דבר התאונות לא מתרחשות בתוך הכיתה אלא בדרכים ועל המדרכות, ועליהם אחראי שר התחבורה.

זבולון אורלב: זה מטריד אותי, ששר התחבורה והבטיחות לא רואה עצמו כאילו יש לו גזרת אחריות בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: ראוי לברך את רון מוסקוביץ', שהתמנה עכשיו למנהל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

זבולון אורלב: אני מברך אותך.

זבולון אורלב: אני חושב שהמינוי ראוי.

זבולון אורלב: יש לנו הרבה תקוות, אבל צריך להבהיר לשר התחבורה שהאחריות לשמירת חייהם של תלמידי ישראל חלה גם עליו, ככל שהתלמידים האלה משתמשים בדרכים, בתחבורה, ככל אזרח אחרת.

זבולון אורלב: צריך לזכור, שהנתונים הבסיסיים הם קשים מאוד: כשתי כיתות נקברות במשך שנה בגלל תאונות דרכים.

זבולון אורלב: זהו נתון מאוד קשה.

זבולון אורלב: אני כבר לא מדבר על שיעור הפצועים קשה והפצועים קל.

זבולון אורלב: הסוגיה של התאונות בדרכים היא הגורם השני במעלה למותם של תלמידים.

זבולון אורלב: אחד הדברים שמערכת החינוך מקדמת דנא דאגה לטפח עם משטרת ישראל, זה משמרות הזה"ב - אותם תלמידים שבכיתה ו' יוצאים לדרכים, אחרי שעברו תהליך הכשרה, ושומרים על התלמידים בקרב בתי הספר, כדי שיוכלו להגיע בבטחה לבית הספר.

זבולון אורלב: בכל שנה היו מאבקים עם המשטרה, שניסתה כבר כמה וכמה פעמים להתחמק מאחריותה על משמרות הזה"ב.

זבולון אורלב: ועדת החינוך והתרבות באופן מסורתי, על כל יושבי הראש שלה, עמדה איתנה.

זבולון אורלב: אני מודה, שהיו לי כאן מאבקים מאוד קשים.

זבולון אורלב: מברור שעשיתי עולה, שהיום 20%-25% מהתקנים אינם מאוישים.

זבולון אורלב: קרוב ל-20 תקנים לא מאוישים בגלל סיבות שונות.

זבולון אורלב: פירושנו של דבר, שכיתות שלמות במדינת ישראל אינן מטופלות על ידי משמרות הזה"ב.

זבולון אורלב: לדעתי, זה דבר שחושף תלמידים לסכנת נפשות מוחשית.

זבולון אורלב: אם משמרות הזה"ב לא מבטיחות את בואם של הילדים מכיתות גן ועד כיתה י"ב, במעברי החצייה, יש בעיה.

זבולון אורלב: לכן, אדוני היו"ר, אני מציע שהוועדה תתבע במפגיע מהשר לביטחון פנים או ממשטרת ישראל, להשלים בדחיפות את התקנים האלה של השוטרות, על מנת להבטיח שלא נמצא במצב בו מאות אלפי תלמידים – 20% מבתי הספר - לא מקבלים הדרכה.

זבולון אורלב: 20% מהתלמידים מגן הילדים ועד כיתה י"ב לא מגיעים.

זבולון אורלב: קרוב ל-400,000 תלמידים חוצים כל יום את הדרכים בלי יכולת להיעזר במשמרות הזה"ב.

זבולון אורלב: זה פיקוח נפש, ואני מבקש שחלק מהתביעה של הוועדה יהיה להשיב את המצב לקדמותו.

רון מוסקוביץ': אני רוצה לומר כמה מילים.

רון מוסקוביץ': השר שלנו ואנחנו מאמינים גדולים בחינוך ככלי אפקטיבי לאורך זמן, המשפיע על התנהגות ובסופו של דבר מונע תאונות דרכים ומחנך להתנהגות ראויה.

רון מוסקוביץ': אנחנו זומנו לוועדה לדיון בנושא החינוך התעבורתי, ומאחר והשר ראה את החלטת הממשלה הוא לא רצה להיכנס לתחום אחריותו של שר אחר.

רון מוסקוביץ': בסך הכל, חייבים לציין שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך.

רון מוסקוביץ': בסופו של דבר, ישנה בעיה תקציבית, ואני מדבר בעיקר על החינוך התעבורתי בכיתות הגבוהות בתיכון.

רון מוסקוביץ': לגבי החינוך בבתי הספר היסודי, הדברים מבוצעים על ידי משרד החינוך, בסמכותו, באחריותו, בתקציבו, עם מוריו.

רון מוסקוביץ': בנושא משמרות הזה"ב – בהחלט יש בעיה שהולכת ומחריפה, בעיקר בתקופה האחרונה, של העדר תקנים של שוטרות ומספר שוטרים, כמו שאמר חה"כ אורלב.

רון מוסקוביץ': הפער הזה הוא בהחלט פער קריטי.

רון מוסקוביץ': צריך להבין, שזה לא משהו שאפשר להשלים אותו.

רון מוסקוביץ': הילדים גדלים, עוברים את הגיל, מסיימים את כיתה ו', כאשר הם לא התנסו באותה חוויה מלמדת של משמרות הזה"ב.

רון מוסקוביץ': הצבת משמרות הזה"ב בהגעה לבית הספר ובסיום יום הלימודים זו מעטפת נוספת של אמצעי בטיחות חשוב בסביבת בית הספר להולכי רגל בכלל, ולילדים בפרט.

רון מוסקוביץ': הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מעבירה סכום כסף למשטרת ישראל עבור הפעילות הזו.

רון מוסקוביץ': אנחנו את חלקנו עשינו, ואנחנו נעשה את זה גם בהמשך, ככל שיידרש.

רון מוסקוביץ': אני אומר לפרוטוקול: אם המסגרת הזו תורחב – וברוך השם, מספר ילדי ישראל הולך וגדל – לא יהיה מצב של העדר תקציב או חוסר של מימון הפעילות הזו, שהיא באמת פעילות חשובה.

רון מוסקוביץ': במקרה הזה, כולנו צריכים לבקש ממשטרת ישראל להשלים את התקנים.

רון מוסקוביץ': אני אפילו הייתי מייעץ להם, לקרוא לשוטרים הנמצאים בגמלאות ולנסות לגייס אותם לפעילות הזו, אם יש כרגע פערים במצבה הנוכחית של משטרת ישראל.

סלבה ליין: אני מתנדב בעמותת "אור ירוק", והגעתי לתחום הזה כמו רוב המתנדבים.

סלבה ליין: חשבתי, כמו אנשים אחרים: לי זה לא יקרה.

סלבה ליין: לי זה קרה.

סלבה ליין: זה קרה בצורה מאוד קיצונית ופתאומית.

סלבה ליין: אמא שלי, ז"ל, נהרגה בתאונת דרכים מטופשת שאין כמוה, כהולכת רגל בטיילת נהרייה.

סלבה ליין: היא נדרסה על ידי רוכב אופנוע שנכנס באין כניסה, ביצע 5 עבירות תנועה בו זמנית: בלי קסדה, בלי טסט, בלי ביטוח.

סלבה ליין: אנחנו מדברים על  נער בן 17.5, תלמיד כיתה י"ב.

סלבה ליין: היא נהרגה במקום.

סלבה ליין: כמו שאמרתי קודם, אנשים חיים באשליה: לי זה לא יקרה.

סלבה ליין: זה לא נכון לעשות את זה.

סלבה ליין: צריך לעשות משהו.

סלבה ליין: אני מאמין בלב שלם, שכן אפשר לשנות דברים.

סלבה ליין: אני חושב, שבראש ובראשונה, זה מתחיל בחינוך.

סלבה ליין: אין יותר חשוב מזה.

סלבה ליין: אי אפשר להתעלם מזה.

סלבה ליין: המסר שאני  מנסה להעביר הוא מסר מאוד פשוט: אם אין תקציב לעשות שיעורי בטיחות בדרכים לכיתות בוגרות, ואני מתכוון בעיקר לכיתות י"א-י"ב, אז תבטלו את שיעורי מתמטיקה.

סלבה ליין: בלי מתמטיקה כולם יכולים לחיות.

סלבה ליין: בלי חינוך בסיסי בתחום של תעבורה אי אפשר להמשיך לחיות.

סלבה ליין: המסר הוא מאוד פשוט.

סלבה ליין: אם אין תקציב, צריך לבטל מתמטיקה או כל מקצוע חובה אחר.

סלבה ליין: לדעתי, זאת המשימה של הוועדה ושל כולנו.

סלבה ליין: אנשים נהרגים בתאונות דרכים, וזה לא פרופורציונאלי, זה לא משתווה אפילו לכל מלחמות ישראל ופעולות האיבה.

סלבה ליין: אנחנו חיים במלחמה יומיומית על הכביש.

סלבה ליין: אפשר לשנות את זה אך ורק על ידי הצפה תקשורתית וחינוך.

סלבה ליין: ועדת החינוך זה המקום הכי נכון להחליט להשקיע.

סלבה ליין: אי אפשר להתעלם מזה.

סלבה ליין: זה המסר שרציתי להעביר.

אלכס מילר: נכנסה לכאן דורית כהן, אלמנתו של אבי כהן, ז"ל.

אלכס מילר: אנחנו מקיימים כאן ישיבה לזכרו, ובפתיחת הישיבה התייחסתי לתרומתו לספורט במדינת ישראל.

אלכס מילר: הוא היה דוגמא לכל צעיר וצעיר.

אלכס מילר: אנחנו מקיימים כאן ישיבה בנוגע לניסיון למצוא שיתוף פעולה של כולנו בכל הקשור למאבק בקטל בדרכים.

אלכס מילר: אמרתי שהמלחמה הזו לוקחת את הכי יקרים שלנו והורסת משפחות.

אלכס מילר: בנוגע לעניין הזה אין קואליציה ואופוזיציה.

אלכס מילר: זה מאבק משותף של כל חברי הבית וכל הארגונים.

אלכס מילר: אנחנו צריכים למצוא את הפתרון היעיל ביותר והשימושי ביותר לחסוך בחיי אדם של צעירים, של היקרים שלנו, בכל המאבק הזה.

אלכס מילר: דורית, אני אתן לך את רשות הדיבור.

אריה אלדד: אני אתן לה דקה להתאקלם.

אריה אלדד: אנחנו נמצאים בפעילות של חינוך וערכים במפעלים שהקמנו עוד שאבי היה בחיים.

אריה אלדד: אני מאוד מתחבר למה שהבחור כאן אמר: אנחנו צריכים לשים סדר עדיפויות על השולחן מבחינת הערכים שאנחנו רוצים להטמיע בילדים ובנוער.

אריה אלדד: אנחנו בארגון שחקני הכדורגל מייצגים קבוצה לא גדולה של אנשים, בסך הכל 1,000 שחקנים פעילים, אבל עדיין אלה אנשים המשפיעים על דעת הקהל.

אריה אלדד: הם מובילים דעת קהל בעצמם.

אריה אלדד: אנחנו מוכנים להירתם למשימה, אבל  זה חייב להיות פרויקט לאומי בהשקעה של המדינה.

אריה אלדד: אי אפשר להתניע פרויקט כזה מבלי שתהיה השקעה של המדינה.

אריה אלדד: אנחנו עשינו את זה בתהליך שנקרא: "מיגור האלימות והגזענות בספורט".

אריה אלדד: הצבנו תוכנית, גם בוועדה הזו, ובמשך 7 שנים לא קרה כלום, למרות שקמה המועצה למיגור האלימות בספורט, ולמרות שהשרים התחייבו להעביר כספים למיגור האלימות.

אריה אלדד: כאשר אתה רוצה להטמיע ערכים ואתה מדבר על דרך, אתה חייב להבין שיש פה תהליך.

אריה אלדד: כל מקרה מצער כזה, כמו שקרה לאבי וכמו שקורה לאנשים אחרים במדינה שלנו יומיום, הוא תחילתו של תהליך שאנחנו חייבים להניע אותו.

אריה אלדד: אנחנו מוכנים להירתם לזה, אבל צריך לעשות תוכנית מסודרת, עם הגדרות, עם יעדים, עם זמנים.

אריה אלדד: רק בדרך הזו נוכל להוות דוגמא רצינית לאותם אלפי בני נוער.

אריה אלדד: אנחנו מסתובבים בבתי ספר במסגרת הפרויקטים האלה, והם משוועים לזה.

אריה אלדד: זה בידיים שלנו.

אלכס מילר: אריה, אני מסכים איתך לחלוטין.

אלכס מילר: בנושא של אלימות וגזענות קיימנו בשבוע שעבר ישיבה בוועדת החינוך, במסגרת מעקב אחר החוק של מניעת אלימות בספורט.

אלכס מילר: בכל מה שקשור לדוגמא אישית, שחקני הכדורגל יכולים להוות את הדוגמא הכי טובה לצעירים.

אלכס מילר: זה החיים שלהם, זה העולם שלהם.

אלכס מילר: אם נוכל לרתום חלק למאבק המשותף הזה בקטל בדרכים, זו תהיה תרומה מאוד גדולה לעניין הזה.

אלכס מילר: אותם צעירים יוכלו לקחת דוגמא משחקני הכדורגל, שיובילו את המאבק הזה.

אלכס מילר: זה צעד מאוד חשוב.

אלכס מילר: אין ספק, שהפרויקט הזה צריך להיות חלק ממנגנון שלם, שמפעילה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, עמותת אור ירוק ומשרד החינוך בכל מה שקשור להסברה.

אלכס מילר: אין ספק, שבהסברה אנחנו עדיין מפגרים.

אלכס מילר: לא חסרים כלים, כמו שאמרתי בתחילת הישיבה.

אלכס מילר: העניין של ההסברה הוא אחד הדברים החשובים ביותר בכל מאבק.

אלכס מילר: אני אתן את רשות הדיבור לנציגי משרד החינוך.

אלכס מילר: כמו שאמרנו, כל מה שקשור לחינוך בטיחות בדרכים עבר אליכם.

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע עדכונים מכם, מה קורה היום בשטח ועד כמה ניתן להרחיב את הפרויקטים שאתם עושים עם הצעירים בכדי להרחיב את המודעות לבטיחות בדרכים.

רון מוסקוביץ': לפי כן, אני רוצה לומר הערה למה שנאמר פה.

רון מוסקוביץ': ביום חמישי הקרוב אני נפגש עם מנכ"ל התאחדות הכדורגל בנושא הזה שעכשיו דיברנו עליו.

רון מוסקוביץ': אני אשמח, לפגוש גם את אריה אלטר, ולראות איך אנחנו משלבים את ההתאחדות וארגון השחקנים על מנת לנצל את הפלטפורמה הזאת.

אלכס מילר: אני בטוח, שגם גופי אחרים, כמו הוועד האולימפי, כמו גופים לא אולימפיים, כל מי שנמצא מול הצעירים שלנו באימונים, בתחרויות ובכל דבר אחר, יכולים להיות חלק מהעניין הזה.

אלכס מילר: לדעתי, הם ישמחו לקחת שותפות במאבק בקטל בדרכים.

אלכס מילר: נציגת משרד החינוך, בבקשה.

רחל רותם: ראשית, אני מביעה את תנחומי.

רחל רותם: כל תאונה היא דבר רע, וכל אובדן הוא דבר נורא, אבל זו תאונה שנגעה בלב של כולם וגם המחישה את החשיבות לעסוק בנושא של חינוך והסברה בשיתוף דמויות שנוער מזדהה איתם.

רחל רותם: אני חושבת, שהקרבה בין ספורט בכלל, וכדורגל בפרט, ובין בטיחות בדרכים היא רבה מאוד: שמירה על חוקים, שיתוף פעולה, מטרה משותפת, מרחב שבו צריך לנוע וכו'.

רחל רותם: כלומר, יש הרבה מאוד דברים משותפים.

רחל רותם: רון, אני שמחה שאתם מתחילים קשר.

רחל רותם: אנחנו נרצה להיות בזה, כי כל מה שנכנס לבית ספר אנחנו מברכים עליו ומלווים.

רחל רותם: אני מבקשת להודות, לחה"כ זבולון אורלב, שהיה מנכ"ל שלנו, היה יו"ר ועדת החינוך של הכנסת, והוא יקיר משמרות הזה"ב.

רחל רותם: הנושא באמת חשוב לו, ואני מודה לו על כך שהוא העלה את הנושא.

רחל רותם: אני מברכת גם אותך, כבוד היו"ר, ומאחלת לך הצלחה רבה.

רחל רותם: אני רוצה לתת איזשהו מידע אופטימי.

רחל רותם: בשנתון של המועצה לשלום הילד נאמר, שמשנת 1999 חלה ירידה של 57% במספר הנהגים עד גיל 18 שהיו מעורבים בתאונות דרכים.

רחל רותם: בנוסף, חלה ירידה דרמטית במספר מקרי המוות של ילדים כתוצאה מתאונות דרכים, מ-77 ב-1995 ל-38 בשנת 2009.

רחל רותם: לצערי, היתה עלייה בשנת 2010, אבל אני מקווה שבשנת 2011 נוכל לחזור ולהוריד את המספר.

רחל רותם: בשנת 1991-2009 המשטרה דיווחה על ירידה דרמטית ועקבית במספר תאונות הדרכים בהן ילדים מעורבים.

רחל רותם: כולנו יודעים, שכאשר יש הצלחות כולם בעלים של ההצלחות.

רחל רותם: אנחנו מאמינים, שלחינוך יש חלק בעניין.

רחל רותם: אם ילדים חוגרים את עצמם, אם ילדים חובשים קסדות כשהם רוכבים על אופניים ולא מתפרצים לכביש ויורדים נכון מהרכב, זה בעקבות פעילות של החינוך.

רחל רותם: למשטרה יש פחות השפעה על ילדים.

רחל רותם: לכן, טוב שהישיבה הזו מתקיימת.

רחל רותם: אנחנו על סף כמה בעיות:      	בעיה ראשונה, שהציג חה"כ זבולון אורלב, זו בעיית משמרות הזה"ב.

רחל רותם: משמרות הזה"ב זו פעילות חשובה.

רחל רותם: מעבר לזה שהיא מצילה חיים – בפועל, ילדים לא נפגעים כאשר עומדים משמרות זה"ב – היא גם מחנכת את הילדים הפועלים לאחריות ולמעורבות בנושא.

רחל רותם: ישנה החלטה עוד מתקופתו של זבולון אורלב על 5,000,000 שקלים צבועים לנושא.

רחל רותם: בכל שנה מועבר למשטרה סכום, וה-5,000,000 שקלים הצבועים הולכים לאיבוד.

רחל רותם: הסכנה הגדולה שאני רואה עכשיו, היא שכנראה תקציב המשטרה לא יעבור דרך הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שהיא הגוף המתכלל והמבקר, אלא יעבור ישירות מהאוצר לתקציב המשטרה.

רחל רותם: במקרה כזה מי ישמור על העניין?

רחל רותם: מי יבדוק שהכסף הזה לא יועבר למשכורות שוטרים, לרמזורים ולדברים חשובים אחרים שהמשטרה עושה?

רחל רותם: אני מבקשת, שתהיה החלטה שה-5,000,000 שקלים האלה יישארו בידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ויהיו צבועים ומבוקרים על ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

רחל רותם: רון הציע פתרון נכון, לגייס את השוטרים שיצאו לפנסיה, כי חלק מהתקנים החסרים הם בעקבות שוטרות שיצאו לפנסיה.

רחל רותם: היום בגיל פנסיה כולם עוד צעירים, ואפשר עוד להעסיק אותם.

רחל רותם: אני מבקשת, לפתור את הבעיה במהירות.

רחל רותם: מה קורה עם מערכת החינוך?

רחל רותם: מערכת החינוך עובדת מגן ילדים ועד כיתה י"ב, וגם במכללות להכשרת עובדי הוראה.

רחל רותם: משרד החינוך אחראי בכל הגילאים ללמד, אחראי שהילדים כתוצאה מהלימוד יתנהגו אחרת.

רחל רותם: זו אחריות שלקחנו על עצמנו, ואנחנו רואים בזה משימה לאומית.

רחל רותם: אנחנו פועלים בכתיבת תוכניות לימודים, בהכשרת מורים, במעקב, בהנחיה וכו'.

רחל רותם: מבחינה תקציבית, יש חלוקה בינינו ובין הרשות הלאומית לדרכים.

רחל רותם: אנחנו ממנים את ההוראה בגנים ובבתי הספר היסודיים והמכללות, והרשות הלאומית אמורה לממן את ההוראה בבתי הספר העל יסודיים.

רחל רותם: מלבד זה אנחנו עובדים במגזרים השונים.

רחל רותם: המגזר הלא יהודי מתחלק עם התקציב הכללי.

רחל רותם: במגזר החרדי אנחנו נותנים תקציב ייעודי לבתי הספר של המגזר החרדי.

רחל רותם: השנה נתנו 9,500,000 שקלים עבור הוראת שעות במגזר החרדי.

רחל רותם: התקציב הזה לקוח חלקו מתקציב משרד החינוך וחלקו מתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

רחל רותם: התקציב שמשרד החינוך הקציב השנה היה 42,000,000 שקלים לשעות שבועיות לחינוך החרדי, להכשרת מורים, להפעלת מדריכים.

מסעוד גנאים: כמה תקציב ניתן לחינוך הערבי, 9,000,000 שקלים?

רחל רותם: לא. החינוך הערבי מבחינתנו שייך לכלל החינוך.

רחל רותם: הוא מקבל בדיוק כמו החינוך הרגיל.

רחל רותם: ההבדל בין החינוך הערבי לחינוך החרדי, הוא שבחינוך החרדי לא מלמדים בעל יסודי ולכן אנחנו קונים שעות מיוחדות.

רחל רותם: בבתי הספר היסודיים בחינוך הלא יהודי: ערבי, דרוזי, צ'רקסי ובדואי, אנחנו מקצים תקציב של משרד החינוך: שעות, מורים והנחיה, ובבתי הספר העל יסודיים אנחנו קונים שעות בכסף שאנחנו מקבלים מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

רחל רותם: הסכום שקיבלנו מהרשות לתשע"א הוא 20,000,000 שקלים להוראת החינוך התעבורתי והמגזר החרדי, עם תוספות שאנחנו עשינו.

רחל רותם: הבעיה שצפויה, ואני מבינה שבגללה, בין השאר, זומנה הישיבה הזו, היא שמועצת הרשות, בעקבות קיצוץ בתקציבים, החליטה על קיצוץ של 5,000,000 שקלים.

רחל רותם: כלומר, שלא נוכל לפתוח את שנת הלימודים תשע"ב עם שעה שבועית ועם כסף למגזר החרדי.

רחל רותם: נוכל לקיים את כל הפעילויות בגנים, בבתי הספר היסודיים, מה שאנחנו מממנים ממילא.

רחל רותם: למה לא נוכל לפתוח את השנה?

רחל רותם: כי כאשר פותחים שנה צריכים להבטיח את כל השנה שאחריה.

רחל רותם: תקציב 2011 קוצץ ב-5,000,000 שקלים.

רחל רותם: דובר כאן קודם על אחריות השר.

רחל רותם: שר התחבורה  הוא זה שמחליט בסוף איפה מקצצים.

רחל רותם: אמנם זה עובר במועצת הרשות הלאומית – ויש לי הכבוד להיות נציגת משרד החינוך בה – אבל בסופו של דבר אנחנו החלטנו על תקציב אחד, והשר החליט על קיצוץ אחר.

רחל רותם: אני חושבת, שצריך להחזיר את זה לפתחו של שר התחבורה.

רחל רותם: 5,000,000 שקלים מתקציבו של משרד התחבורה זה כלום.

יהודית גידלי: האם מדובר ב- 5,000,000 שקלים מתוך ה-20,000,000 שקלים?

רחל רותם: כן.

רחל רותם: זה הרבה, זה רבע.

רחל רותם: אני רוצה לומר שה-5,000,000 שקלים האלה ניתנים כמצ'ינג שאנחנו נותנים: משרד החינוך ומשרד האוצר.

רחל רותם: זו היתה הסכמה של שלושה מנכ"לים של שלושה משרדים.

אלכס מילר: האם אתם נמצאים בשיח ובמשא ומתן עם משרד התחבורה סביב העניין הזה, או שזו החלטה שהתקבלה וזהו?

רחל רותם: אנחנו נמצאים במשא ומתן עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ועם רון שהוא מנכ"ל חדש, שאנחנו מברכים על בחירתו ועל שיתוף הפעולה שנוצר איתו, אבל גם ידו קצרה.

רחל רותם: זו החלטה של שר.

אלכס מילר: נציג המשרד לביטחון פנים, בבקשה.

רון לוינגר: אנחנו הוזמנו להשתתף בדיון בנושא חינוך לנהיגה בטוחה, לזכרו של אבי כהן, ז"ל.

רון לוינגר: אני באתי מוכן לדיון בנושאים האלה ולא לכל מיני האשמות על כספים שהולכים לאיבוד.

אלכס מילר: אנחנו לא מאשימים.

אלכס מילר: אם אתה רוצה להגיב לדברים שנאמרו כאן, אתה מוזמן.

רון לוינגר: אני לא רוצה להגיב.

רון לוינגר: אני רוצה לכבד את המעמד.

אלכס מילר: אני רוצה שתתייחס לנושא הדיון אליו הוזמנת.

רון לוינגר: באגף התנועה אנחנו אוכפים את חוקי התעבורה.

רון לוינגר: אנחנו נותנים 1,200,000 דוחות בשנה.

רון לוינגר: אנחנו בקשר אמיץ והדוק עם כל הגופים הרלוונטיים, לרבות משרד החינוך והרשות הלאומית.

רון לוינגר: אנחנו משתפים פעולה עם אור ירוק וכל יתר הגופים הקשורים, וביחד נושאים בנטל לצמצם את תאונות הדרכים.

רון לוינגר: כמובן שנשמח על כל רעיון, כל שיתוף פעולה, שיכול לסייע גם בהיבט החינוכי וגם בהיבט האכיפתי.

אלכס מילר: מהם הפרויקטים המשותפים לכם ולבתי ספר?

רון לוינגר: אנחנו נוטלים חלק במשמרות הזה"ב.

רון לוינגר: אנחנו נותנים הרצאות בבתי ספר, לפי הזמנות שאנחנו מקבלים.

רון לוינגר: יש לנו מערך מתנדבים, שפועל ביישובים ובערים.

רון לוינגר: כמעט כל גוף שפונה ומבקש את שיתוף הפעולה שלנו, בהתאם לתקציב ולסדר העדיפויות שלנו, אנחנו הראשונים שקופצים על ההזדמנות לסייע למניעת הקטל בדרכים.

אלכס מילר: מה קורה מבחינת החוקים של הענישה סביב נהיגה ללא רישיון או ללא ביטוח?

אלכס מילר: איפה זה עומד היום?

אלכס מילר: האם יש מדיניות של החמרת ענישה סביב הנושא הזה?

רון לוינגר: בהחלט.

רון לוינגר: רק היום לפני שעתיים הייתי בדיון בוועדת הכלכלה.

רון לוינגר: אנחנו שותפים מלאים בכל ההליך החקיקתי.

רון לוינגר: אנחנו מביאים את העיניים של השוטר שאוכף ומנסה לייצר את האכיפה.

רון לוינגר: אנחנו שותפים עם משרד החינוך בפרויקט של שינוי שיטת הניקוד, החמרה בשיטת הניקוד, שאנחנו מוצאים אותה לעיתים יותר אפקטיבית מהקנס שניתן בדוח.

רון לוינגר: לפני כמה שנים עשינו פרויקט של השבתה מנהלית.

רון לוינגר: אנחנו מחרימים כלי רכב, שבהם נעברו עבירות חמורות.

רון לוינגר: אנחנו אוכפים ומשכללים את האכיפה שלנו.

רון לוינגר: יש לנו מחלקת מחקר ופיתוח, שבודקת בכל שנה את הסיבות לתאונות דרכים, וגוזרת ממנה תוכנית אכיפה על אותן עבירות שגורמות לתאונות דרכים.

רון לוינגר: צריך להבין, שכאשר מדובר בבני נוער וילדים זה קצת יותר בעייתי מבחינה אכיפתית, אבל אנחנו רואים חשיבות עצומה בנושא של חינוך לתעבורה נכונה.

רון לוינגר: התקציבים של השעות לחינוך תעבורתי לא נמצאים אצלנו.

נסים זאב: המקרה של אבי כהן, וכולנו מזדהים עם הכאב והצער של המשפחה, צריך ללמד אותנו.

נסים זאב: אבי היה כל כך זהיר ורגיש כשהיה נוהג על האופנוע שלו.

נסים זאב: הוא נהג במשנה זהירות, ובכל זאת, לצערנו, בסופו של דבר הוא נלקח מאיתנו.

נסים זאב: זו אבידה לכולנו.

נסים זאב: אני יכול לומר, שבמהלך הימים עד אשר הוא נפטר לא היה יום שמישהו לא הזדהה עם הכאב והתפלל שאולי בכל זאת הוא יחזיק מעמד.

נסים זאב: אני רוצה לומר משהו בנוגע לרוכבי אופנוע.

נסים זאב: בכנסת היה תמיד ויכוח בנוגע לביטוח, כאילו זו פריבילגיה המגיעה לרוכבי אופנוע.

נסים זאב: ביקשו להתחשב, כי זה עוזר להסדרת התחבורה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך את התחושה שלי, אדוני היו"ר.

נסים זאב: לצערי הרב, בדרך כלל רוכבי אופנועים מרגישים שהם טייסים ללא מטוס, כמו שיש מטוס ללא טייס.

נסים זאב: אתה נוסע ורואה את העקיפה מימין ומשמאל.

נסים זאב: אני יכול לומר שרוכבי האופנועים לוקחים יותר מדי סיכונים.

נסים זאב: צריכים לתת פה ממש דגש בעניין הזה.

נסים זאב: לי היה אופנוע וקטנוע במשך שנים רבות, והייתי נוסע מירושלים לחיפה.

נסים זאב: אני מכיר את הסיכונים, אני יודע מה המשמעות של קצת שמן על כביש ושל אופנוע מול רכב.

נסים זאב: הסיכונים הם עצומים.

נסים זאב: אסור לקחת סיכונים במקרים האלה.

נסים זאב: ממש צריך משנה זהירות.

נסים זאב: דיברו קודם על משמרות הזה"ב.

נסים זאב: זה נשמע כמו משמרות המהפכה האירנית, שבאות לחולל פה את המהפכה הגדולה.

מסעוד גנאים: שניהם שומרים על חיי אדם.

נסים זאב: תלוי על מי.

נסים זאב: הדבר הזה הוא כל כך חיוני.

נסים זאב: אני חושב, שצריכים לחייב את בתי הספר.

נסים זאב: קחו דוגמא הכי קרובה אלינו: צומת הטורים ומלכי ישראל.

נסים זאב: חוצים את מעבר החצייה 10,000 ילדים כל בוקר.

נסים זאב: זה מינימום.

נסים זאב: אתה רואה ניידת משטרה ברחוב הטורים עומדת בצד ימין ומחכה למישהו שאולי שכח חגורת בטיחות.

נסים זאב: אני שואל אותם: האם אי אפשר לעשות סדר?

נסים זאב: התנועה כבדה מרחוב הטורים עד בר אילן ורחוב יפו, וזה רק בגלל שאין מישהו שמכוון את התנועה.

נסים זאב: כל הזמן חוצים את הכביש.

נסים זאב: יש מעבר חצייה, וכל ילד חושב שיש לו זכות קדימה.

נסים זאב: התנועה משותקת, וזה לא מעניין אף אחד.

נסים זאב: אני אומר לך, אדוני היו"ר, שליד כל בית ספר יהיו משמרות זה"ב, ולא איכפת לי מי ישלם את זה.

נסים זאב: מבחינתי, שבית הספר יישא באחריות.

נסים זאב: אם אלה בית ספר השייכים למוכר הלא רשמי, שייתנו את חלקם או שיביאו מישהו שיעמוד בסמוך לבתי הספר.

נסים זאב: מדובר בצמתים כל כך מרכזיים, שיש שם אלפי ילדים החוצים כביש יומיום.

נסים זאב: אני לא מדבר על כל היום.

נסים זאב: השעה היא קבועה: מרבע לשמונה  עד שמונה וחצי.

נסים זאב: אני מדבר על חצי שעה, 45 דקות בבוקר, ושעה בצהריים כאשר הילדים יוצאים מבית הספר.

נסים זאב: אסור לנו לעבור בשתיקה על העניין הזה.

נסים זאב: את הזעקה הזו אנחנו מעלים בכל מיני פורומים.

נסים זאב: בכנסת כמעט כל חודש מעלים את הנושא בעקבות תאונה חריגה, בעקבות מספר ההרוגים שעלה.

נסים זאב: הזעקה נשמעת, אבל זה צריך לבוא לידי ביטוי בשטח.

נסים זאב: כולנו צריכים להירתם, וטוב עשה היו"ר שהעלה את הנושא לזכרו של אבי כהן, ז"ל.

נסים זאב: אני רוצה להזדהות עם המשפחה הכאובה.

נסים זאב: אסור שדבר שכל כך פעוט – הרי מדובר במספר מיליוני שקלים - יגרום להרוגים נוספים.

נסים זאב: בירושלים, בעקבות העבודות על הרכבת הקלה, יש קטסטרופה.

נסים זאב: היו מספר תאונות של הרוגים בעקבות העבודות על הרכבת הקלה.

נסים זאב: השיפוצים מביאים למצב בלתי נסבל, שאנשים לא חוצים במקומות נכונים או נופלים ושוברים רגליים.

נסים זאב: את זה אפילו לא לוקחים בחשבון.

נסים זאב: יש מצב קטסטרופה, שאפילו אוטובוסים לא מגיעים למרכז העיר בגלל שאחד משתק את השני.

נסים זאב: אומרים לנו: עד שהרכבת הקלה תפעל.

נסים זאב: בינתיים אנחנו מחכים 10 שנים, ומי יודע מתי זה יפעל.

נסים זאב: כל פעם פסי הרכבת עולים, פעם בקטע הזה ופעם בקטע ההוא.

נסים זאב: אנחנו רואים את הרכבות נוסעות, אבל ריקות.

נסים זאב: אני מקווה, שגם אנחנו ניסע בקצב הזה.

אלכס מילר: ציון עופרי, בבקשה.

ציון עופרי: אני יו"ר מגרשי הדרכה לנהיגה בטוחה.

ציון עופרי: גילוי נאות: אני גם בעל מגרש כזה בדרום, מגרש שיש לו את כל האישורים ויכול להתחיל לפעול.

ציון עופרי: אני רוצה להתייחס לנושא בטיחות ילדים.

ציון עופרי: סיירתי באירופה במספר מדינות: אוסטריה, גרמניה, אנגליה, ומצאתי שהמודל שעובד באירופה הוא מודל פשוט, והוא המחייב את בתי הספר להגיע החל מגילאי 8-10 ללימודים במגרשים ייעודיים, מגרשים שהוכנו אך ורק לטובת לימוד של נהיגה בטוחה.

ציון עופרי: הלימודים הם לא רק בתיאוריה.

ציון עופרי: יש כיתות לימוד שמלמדות בתיאוריה, אבל מלמדים את הילדים גם הלכה למעשה, החל מקרטינג במכוניות קטנות, כאשר בגילאי 14-15 מעלים אותם לנפחים קצת יותר גדולים בתחום הקטרינג.

ציון עופרי: כאשר הם מגיעים לגילאים 17-18, הם מקבלים הדרכות על מכוניות אמיתיות, מכוניות פרטיות, וחשים את מגבלות הנהג, מגבלות הכביש, מגבלות של מצבי נהיגה משתנים.

ציון עופרי: בתוך המגרש מדמים מצבי נהיגה משתנים, וזאת על מנת ללמד הלכה למעשה ולא באמצעות תיאוריה בלבד – ואני לא מזלזל, חלילה, בתיאוריה.

ציון עופרי: בכל מדינות האיחוד האירופי התקינו תקנה למגרשי הדרכה לנהיגה בטוחה, כאשר גם הילדים משתמשים במגרשים האלה ולומדים את מגבלות הנהג ומגבלות הרכב.

ציון עופרי: הם יוצאים נהגים הרבה יותר טובים מהנהגים שלנו.

ציון עופרי: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה האוסטרית מראה הפחתה מדהימה של עשרות אחוזים בתאונות הדרכים כתוצאה מהפעלה של אותה תקנה למגרשי הדרכה לנהיגה בטוחה.

ציון עופרי: התקנה שם עובדת שנים רבות, וכיום הסטטיסטיקה מראה את היעילות ואת האפקטיביות  של מגרשי ההדרכה.

ציון עופרי: מה יש בארץ?

ציון עופרי: בשנת 2003 התקינו בארץ תקנה למגרשי הדרכה לנהיגה בטוחה.

ציון עופרי: נכון לרגע זה, התקנה הזו לא ממומשת משתי סיבות: הסיבה האחת היא, שאין מספיק מגרשי הדרכה לנהיגה בטוחה.

ציון עופרי: יש רק שלושה היכולים להוציא היתר בנייה מיידית: חצרים, עפולה וכרמיאל.

ציון עופרי: היתר: במעלה אדומים, בברקת ובגליל התחתון, מחכים לאישורים סטטוטוריים של ועדות התכנון.

ציון עופרי: מה ביקשנו מוועדת הכלכלה?

ציון עופרי: ביקשנו להפעיל את התקנה בשלבים: להפעיל אותה קודם כל על קבוצה מסוימת של נהגים מקצועיים, שהם שייכים לקבוצת סיכון גדולה מאוד, וכאשר שלושת המגרשים הנוספים יקבלו אישור סטטוטורי אז התקנה תופעל במלואה.

ציון עופרי: הדבר הזה חיוני.

ציון עופרי: אנחנו לא המצאנו את הגלגל.

ציון עופרי: מדינות אירופה עשו מחקרים בנושא הזה, וגילו את היעילות של מגרשי ההדרכה.

ציון עופרי: במעמד זה, לזכרו של אבי כהן, ז"ל, הנושא של בטיחות בנהיגה צריך לעבוד לא רק ברמה התקציבית.

ציון עופרי: אגב, אין צורך בתקציבים של המדינה.

ציון עופרי: מי שנושא בעלויות של ההקמה אלה הם יזמים פרטיים.

ציון עופרי: הם נושאים בעלויות ההקמה של מגרשי ההדרכה.

ציון עופרי: פשוט צריכים להפעיל את התקנה בשלבים: להפעיל אותה על שלושה מגרשים בקרב חלק מאוכלוסייה, להפעיל אותה בקרב ילדי בית ספר במסגרת משרד החינוך.

ציון עופרי: יש החלטת ממשלה, שמשרד החינוך הוא זה שאמון על בטיחות נהיגה בבתי ספר.

ציון עופרי: אני חושב, שצריך לשלב כאן שני גופים: משרד התחבורה ומשרד החינוך, על מנת להפעיל את התקנה לנהיגה בטוחה במדינת ישראל.

ציון עופרי: ילדים הם בעדיפות ראשונה, אבל יש להפעיל אותה גם על נהגי כלי רכב כבד ועל נהגים צעירים.

ציון עופרי: זאת השיטה להקטנת מספר תאונות הדרכים, וזה לא הומצא במדינת ישראל.

אלכס מילר: נציגת מועצת התלמידים, בבקשה.

עדי ויכהנדלר: אנחנו משתתפים בצער המשפחה של אבי כהן.

עדי ויכהנדלר: הוא באמת היה דמות לחיקוי.

עדי ויכהנדלר: זה כואב גם לנו.

עדי ויכהנדלר: החינוך לנהיגה בטוחה מתחיל במערכת החינוך, בבתי הספר.

עדי ויכהנדלר: כאשר התקיימו שיעורים לחינוך תעבורתי, זה היה מאוד מועיל ומאוד עזר.

עדי ויכהנדלר: אני מצטערת שהתקציב הולך לבית הספר היסודי ולגנים.

עדי ויכהנדלר: השיעורים של חינוך תעבורתי היו שיעורים על רמה.

עדי ויכהנדלר: בנוגע למשמרות הזה"ב – אתם  מדברים רק על בתי הספר היסודיים.

עדי ויכהנדלר: בתיכון אין דבר כזה, אין משמרות זה"ב.

עדי ויכהנדלר: כנראה שאתם סומכים עלינו שנדע לחצות לבד, אבל באנו לדיון על נהיגה בטוחה ולא על חציה בטוחה.

עדי ויכהנדלר: צריך לדאוג גם לנו: להסביר לנו איך לנהוג, איך לשים לב ומה לעשות.

עדי ויכהנדלר: עכשיו זה הגיל שאנחנו מתחילים ללמוד נהיגה.

עדי ויכהנדלר: אני מתחילה כבר ללמוד נהיגה.

עדי ויכהנדלר: אנחנו מציעים לתת הנחיה למורי נהיגה, להעביר שיעור על נהיגה בטוחה, למרות שזה התפקיד שלהם.

אלכס מילר: האם יש פרויקטים שמועצת התלמידים והנוער עושה?

עדי ויכהנדלר: אנחנו עובדים עכשיו על פרויקט כזה, ואנחנו נשמח לקחת חלק בפרויקט עם משטרת ישראל ואור ירוק.

אלכס מילר: חה"כ גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תחילה, אני רוצה להביע את תנחומיי למשפחה ולחברים, ולברך על עצם קיום הדיון.

מסעוד גנאים: יש אמרה: האמת היחידה בהיסטוריה היא שלא לומדים ממנה.

מסעוד גנאים: זה עצוב מאוד.

מסעוד גנאים: יש כאלה עברייני תנועה ונהגים פרועים, שלא בית החולים, לא בית הסוהר ולא הקבר מלמדים אותם.

מסעוד גנאים: יש כאלה שאומרים שצריך להשקיע בתשתית, וזה נכון.

מסעוד גנאים: אבל אנחנו יודעים שהגורם האנושי הוא חשוב מאוד, ולכן השקעה בחינוך, במישור התודעתי-המניעתי, הוא הדבר החשוב ביותר.

מסעוד גנאים: ככל שאנחנו משקיעים במישור הזה משאבים ומאמץ, ככל שאנחנו חוסכים חיי בני אדם, חוסכים לביטחון פנים עוד עבודה ועוד בעיות, זה טוב.

מסעוד גנאים: צריך להשקיע.

מסעוד גנאים: כמורה לשעבר וכרכז חינוך חברתי בבית ספר תיכון, אני מכיר לא רק את החינוך התחבורתי הרגיל.

מסעוד גנאים: יש תוכניות, יש פרויקטים, וככל שאלה יהיו מעשיים יותר, מוחשיים יותר ומועילים יותר, האפקט יהיה טוב יותר.

מסעוד גנאים: הלוואי והנוער שלנו ילמד ויתחנך על נהיגה בטוחה.

מסעוד גנאים: זו משימה של כולנו, ואני מקווה שמשרד התחבורה ומשרד החינוך ישקיעו יותר במישור הזה.

אלכס מילר: פיני קבלו, בבקשה.

פיני קבלו: אני משתתף בצער המשפחה.

פיני קבלו: אני עסקתי בתחום הספורט בעבר, ואני חושב שאבי כהן הביא גאווה למדינת ישראל.

פיני קבלו: אני זוכר שקבוצת ליגת העל הגיעה לשחק בבית שאן.

פיני קבלו: בשביל עיר כמו בית שאן זו היתה חגיגה לראות את אותם כוכבים המגיעים למקום קטן.

פיני קבלו: הספורט עושה הרבה.

פיני קבלו: אני אחלק את הדברים שלי לשניים.

פיני קבלו: החלק האחד הוא החלק שלנו כשלטון מקומי.

פיני קבלו: אני מייצג את השלטון המקומי.

פיני קבלו: המנכ"ל שלי לשעבר, רון מוסקוביץ', יודע שכל ראש עיר רוצה לעשות הכל על מנת להחדיר את הנושא לבתי הספר ולהתמודד עם העניין.

פיני קבלו: כל תוכנית שמגיעה לפתחנו אנחנו מעודדים ודוחפים, כמובן במגבלות התקציביות, שאני רואה אותן – ואני מסתובב גם במגזר הערבי וגם בפריפריה.

פיני קבלו: שם התמעטו התקציבים של הפיתוח ותקציבים אחרים, וזה בא על חשבון זה.

פיני קבלו: אם ראש רשות צריך לשלם משכורת או צריך לסמן מעברי חצייה, יש סדרי עדיפויות.

פיני קבלו: אנחנו רואים שבמגזר הערבי ובפריפריה יש פחות השקעות בתחום הזה בשנים האחרונות, וצריך לתת על זה את הדעת.

פיני קבלו: כאשר אני הייתי יו"ר ההסתדרות וראש עיר בבית שאן, ידעתי שהנוער מסתכל על כוכבים ורוצה להגיע לספורט.

פיני קבלו: דרך הכדורגל אתה יכול להעביר לנוער מה שאתה רוצה.

פיני קבלו: לכן, הקמנו בית ספר גדול של 300 תלמידים מגיל 4-5 ועד לקבוצת הבוגרים העליונה, אליה כל אחד שאף להגיע.

פיני קבלו: בבית שאן לא היו מספיק מגרשים, ולכן לקחנו מגרשים בקיבוץ גבע ובקיבוץ מסילות.

פיני קבלו: גייסתי אז את רוני דואק, שהוביל את פרויקט "ציונות 2000", שפעל יותר בנושא של חינוך וסמים, והצבנו קרוונים כך שכל תלמיד שבא להתאמן עם התלבושת היה חייב לעבור דרך המחשבים, דרך הרצאות בנושאים שהחדרנו לנוער.

פיני קבלו: זה עבד יפה מאוד.

פיני קבלו: אלה אותם ילדים שאם אתה לא מביא אותם למגרשי הספורט הם מוצאים את עצמם במקום אחר.

פיני קבלו: ייתכן והנושא של אבי כהן יתחיל לחבר בתי ספר לספורט עם הנושא של זהירות בדרכים.

פיני קבלו: אנחנו עשינו את זה בנושא של הסמים.

פיני קבלו: רוני דואק פעל בנושא של הסמים ואלכוהול.

פיני קבלו: דרך הספורט אפשר באמת לחנך.

פיני קבלו: אני נוסע הרבה מאוד.

פיני קבלו: כמעט יומיום אני נוסע תל אביב-ירושלים-בית שאן, ואני יכול להעיד על עצמי כנהג מקצועי.

פיני קבלו: קחו לדוגמא אדם מבית שאן שצריך לנסוע לתל אביב.

פיני קבלו: יום שישי נסעתי, ולפניי נסעו 4 מכוניות בכביש 90, כביש צר ואפשר לפתח בו מהירות גבוהה.

פיני קבלו: פתאום מכונית משפחתית התחילה להתגלגל ליד גדר המערכת ואחד נהרג.

פיני קבלו: אנשים לא יודעים לנהוג.

פיני קבלו: מספיק שיורד מעט גשם או שטרקטור עולה על הכביש ועושה קצת בוץ, אנשים מחליקים.

פיני קבלו: אנשים לא יודעים מה זאת נהיגה נכונה.

פיני קבלו: יש להדריך אנשים לנהיגה נכונה בשינויי מזג אוויר, שינויי אקלים, בכל מיני תהליכים.

פיני קבלו: אנשים לא יודעים מתי ללחוץ ובאיזו דרך ללחוץ על הדוושה.

פיני קבלו: הם לומדים את הנהיגה בתוך העיר, ולא יודעים איך להתמודד.

פיני קבלו: אני אומר, שלאנשים בפריפריה שנאלצים להגיע לתל אביב יש בעיתיות.

אלכס מילר: איציק דניאלי, בבקשה.

איציק דניאלי: אני מייצג את ארגון בתי הספר והמכללות באיגוד לשכות המסחר, ואת רשת "עתיד" עם 30 סניפים של בתי ספר ומכללות.

איציק דניאלי: אדוני היו"ר, אתה דיברת על הסברה.

איציק דניאלי: אמר פיני, שדרך הכדורגל אפשר להעביר לנוער מסרים.

איציק דניאלי: כמה ערוצי טלוויזיה מתעסקים בכדורגל ובספורט?

איציק דניאלי: - שכחתי לומר, שאנחנו משתתפים בצער משפחת כהן בגין האבידה הגדולה של אבי כהן, ז"ל.

איציק דניאלי: - כמה יכולים הערוצים האלה להביא לילדים ולנוער את ההסברה בנושא נהיגה בטוחה ונכונה?

איציק דניאלי: אתמול היה משחק כדורגל, שחצי מדינה ראתה אותו, וזה היה בערוץ 1, ערוץ ממלכתי ולא ערוץ מסחרי.

איציק דניאלי: מה היה נורא אם כל המגרש היה משולט בנושא נהיגה נכונה ובטוחה?

איציק דניאלי: שני שליש מהמדינה עסקה אתמול במשחק הזה.

אלכס מילר: בדיוק בנושא הזה רון הולך להיפגש עם יו"ר התאחדות הכדורגל.

איציק דניאלי: בכל שבת משדרים משחקים, כאשר רוב אלה שרואים את המשחקים האלה הם נוער ותלמידים.

ארז קיטה: אני נציג עמותת אור ירוק.

ארז קיטה: אני רציתי להתייחס לנושא של מגרשי החלקה.

ארז קיטה: הדעות בעולם חלוקות לגבי מגרשי החלקה לנהגים צעירים.

ארז קיטה: המחקרים טוענים, שכך הם תופסים עודף ביטחון עצמי וניסיון, ולכן אחרי זה נוהגים באופן פרוע בכבישים.

ארז קיטה: הם אומרים לעצמם: אנחנו במצבים כאלה כבר עמדנו.

ארז קיטה: העמותה חרדה לחינוך התעבורתי.

ארז קיטה: בכל שנה הוא נמצא בסכנת סגירה.

ארז קיטה: אנחנו לא שומעים את זה על שום מקצוע.

ארז קיטה: מה לעשות?

ארז קיטה: אנחנו בני אדם.

ארז קיטה: בני הנוער וקשישים מחויבים ללכת בדרכים.

ארז קיטה: כולנו משתמשי דרך.

ארז קיטה: המקום היחידי שאנחנו יכולים ללמוד בו את זה, זה המוסד החינוכי.

ארז קיטה: לא בבית ולא בשום אוניברסיטה.

ארז קיטה: אני חושב, שצריך פעם אחת ולתמיד לקבע את התקציב לבטיחות בדרכים כך שיהיה קבוע, ולא שבכל שנה יתקיים פה דיון על סכנת סגירה.

אלכס מילר: חה"כ תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היו"ר, גברת כהן, חברים יקרים, נציגי משרדי הממשלה.

רונית תירוש: מדי שנה ישנו ויכוח, מי ייתן, מי יתקצב את הנושא של בטיחות בדרכים.

רונית תירוש: נמצאת כאן ד"ר רחל רותם.

רונית תירוש: השנה זה הגיע לשיא כאשר שר החינוך הודיע שהוא לא ישלם אגורה ושהשר כץ, שר התחבורה, ישלם בעצמו.

רונית תירוש: אני חושבת, שצריך לשים קץ לדבר הזה.

אלכס מילר: יש החלטת ממשלה.

רונית תירוש: יש החלטת ממשלה, ואני מקווה שהיא תתממש.

רונית תירוש: אני כבר גמעתי קילומטרים של החלטות ממשלה שלא מומשו.

רונית תירוש: אנחנו שוכחים, שבסופו של דבר מספר ההרוגים והפצועים בתאונות דרכים גדול פי כמה וכמה מכל ההרוגים במלחמות ישראל.

רונית תירוש: זו מלחמה.

רונית תירוש: גם מר אלטר וגם כהן, ז"ל, פעלו במסגרת פרויקט, שבו הם רצו להילחם בתופעה באמצעות הבאת שחקנים, שהם מודל חיקוי, לבתי ספר, על מנת שידברו איתם על הנושאים החשובים הללו.

רונית תירוש: כאשר אני הייתי מורה ומנהלת ידעתי, שככל שאני אדבר עם התלמידים שלי על מניעת סמים ואלכוהול, הם יגידו: היא לא רלוונטית, מה היא מבינה החטיארית הזו.

רונית תירוש: כאשר בה בחור צעיר ומדבר אליהם בשפתם, בוודאי אם הוא כדורגלן מוערך – והם מוערכים.

רונית תירוש: שומעים להם.

רונית תירוש: רואים בהם מודל – יקשיבו להם וזה ישפיע יותר מכל דבר אחר.

רונית תירוש: לכן, אנחנו צריכים לעשות מעשה.

רונית תירוש: היתה  כאן ישיבה, כאשר זבולון אורלב היה היו"ר, שבה הוחלט ששלושה משרדי ממשלה יחדיו מעבירים לפרויקט הזה 4,500,000 שקלים: הטוטו, משרד האוצר, משרד התחבורה ומשרד חינוך.

רונית תירוש: מאז לא קרה כלום, מלבד הטוטו שהעביר סכום שהוא נבלע.

אלכס מילר: מי היה צריך להעביר את הסכום?

רונית תירוש: אנחנו נאתר את הפרוטוקול של אותה ישיבה, כדי לדייק מי היה צריך לתת.

אריה אלדד: המשרד לביטחון פנים, משרד הספורט והטוטו.

אלכס מילר: אבל מי המקור?

אלכס מילר: מי היה צריך לקבל את זה?

אלכס מילר: מי היה צריך להיות בראש הפרויקט?

רונית תירוש: איגוד השחקנים.

אריה אלדד: הוקמה מועצה מיוחדת לעניין הזה בראשותו של ניצב בדימוס אריה עמית.

אריה אלדד: למעשה, עברנו את כל מה שצריכים לעבור, באישור המשרד לביטחון פנים, באישור כולם, אבל הלכה למעשה זה לא קרה.

אריה אלדד: לאחר מכן, הקימו את המועצה בראשות השופט בדימוס סטרשנוב, וגם פה שנתיים אנחנו בפעילות ועדיין לא עבר כלום.

רונית תירוש: אנחנו נוציא את הפרוטוקול, ונבדוק.

רונית תירוש: אנחנו נציק למשרדי הממשלה.

רונית תירוש: את הפרויקט הזה הובילו אבי כהן, ז"ל, ואריה אלטר.

רונית תירוש: אני באמת מאמינה בפרויקט הזה.

רונית תירוש: זה דומה לפרויקט "עמיתים", שטיפל בנושא מניעת שימוש בסמים ואלכוהול.

רונית תירוש: אלה דברים שעובדים.

רונית תירוש: אם אנחנו רוצים לתרום את תרומתנו מעבר לדיון הזה שהוא חשוב, אנחנו צריכים להציק למשרדי ממשלה, לדרוש ולעשות לכך קמפיין תקשורתי במידה והם לא יעמדו בהבטחות שלהם.

אלכס מילר: דורית, בבקשה.

דורית כהן: אני מודה ליו"ר הוועדה על קיום הישיבה הזאת לזכרו של אבי.

דורית כהן: לצערי הרב, נשאבתי למשפחת השכול.

דורית כהן: אבדתי את היקר לי, שהיה לצדי במשך 34 שנים.

דורית כהן: חשוב לי מאוד שאף אחד לא יחווה את האובדן הזה.

דורית כהן: הייתי מאוד רוצה, שכל מה שאבי התחיל בשיתוף עם אריה אלטר: הוועדות למען מניעת אלימות בספורט ובדרכים, לא יפסק.

דורית כהן: לפחות אנחנו המשפחה שלו נרגיש, שהוא לא מת לשווא.

דורית כהן: כל דבר שאבי עשה עם אריה, זה היה מזמנו החופשי, בהתנדבות.

דורית כהן: זה חשוב שהדברים האלה לא  ייפסקו, וכמה שיותר תקציבים יינתנו למען הדברים האלה.

טל שביט: אני עיתונאי רכב המתמחה בתחום הדו גלגלי.

טל שביט: לצערי הרב, השתתפתי בהרבה מאוד דיונים וישיבות, וגם עכשיו אני מאוד סקפטי.

טל שביט: הממשלה, ובמידה רבה הכנסת, מגיבות יותר מדי למה שחם בתקשורת.

טל שביט: תראו למה אנחנו מקיימים את הישיבה הזאת, עם כל הצער וההבנה.

טל שביט: אתמול התקבלה חקיקה בוועדת השרים לגבי קסדות חצי.

טל שביט: החקיקה הזאת קרתה בגלל מקרה אחד ויחיד, שהיה מאוד מתוקשר.

טל שביט: מה בעצם עושה המדינה כדי להגביר את הבטיחות ברכב דו גלגלי?

טל שביט: כלום.

טל שביט: במשך שנים התשתיות לא ידידותיות לרכב דו גלגלי: גדרות מגן שהורגות רוכבים במקרי תאונה, מעברי חצייה עם צבע מחליק – נושא ששב ועולה מדי כמה שנים - בתחום ההדרכה, לימוד הנהיגה, הרמה היא מתחת לכל ביקורת.

טל שביט: אין שום עידוד אקטיבי של הבטיחות.

טל שביט: נעזוב רגע את השאלה, האם זה נכון או לא נכון להשתמש ברכב דו גלגלי.

טל שביט: חברים, אני יכול להבטיח לכם שהשימוש רק ילך ויגבר ככל שמספר המכוניות בכבישים יגדל ומחיר הדלק יעלה.

טל שביט: תסתכלו מה קורה באירופה, הערים מוצפות ברכב דו גלגלי עם עידוד והבנה.

טל שביט: השאלה היא, מה עושים כדי להגביר את הבטיחות.

טל שביט: זה אפשרי וקל.

טל שביט: אם אני אתייחס למה שאמר נציג המשטרה, שנפנף בגאווה בנתון של 1,200,000 דוחות, שזה מאוד יפה, כמה מתוך הדוחות האלה היו על מהירות מופרזת, שזה גורם מאוד שולי לתאונות?

טל שביט: המשטרה לא עוסקת באכיפת עבירות איכות, העבירות המסוכנות באמת, או עוסקת בזה מעט מאוד.

טל שביט: היריעה היא כל כך רחבה של מה שכן אפשר לעשות.

טל שביט: אני עוסק בהתנדבות בהדרכת רכיבה נכונה לרוכבים בעלי רישיון.

טל שביט: אני לא מדבר על רכיבה מתקדמת, רכיבה מהירה או רכיבה ספורטיבית, אלא רכיבה נכונה.

טל שביט: אני עושה את זה בשבתות על חשבון זמני הפנוי.

טל שביט: למה?

טל שביט: כי יש הרבה רוכבים המשוועים לשפר את היכולות שלהם, את המיומנות והכרת הכביש, אבל אין להם כסף.

טל שביט: יש קורסים כאלה, אבל הקורסים האלה יקרים.

טל שביט: במשך שנים עלה בכל פעם הרעיון לתת הקלה בביטוח החובה לרוכב שעובר קורס רכיבה בטיחותית.

טל שביט: יש גורמים שמעבירים את הקורסים האלה.

טל שביט: זה עידוד אקטיבי לבטיחות.

טל שביט: זה דבר המסמן את הקהילה המודעות לרכיבה נכונה, מודעת לצרכים.

טל שביט: המודעות הזו קיימת בקרב הרוכבים הרבה יותר מאשר אצל גורמי הממשלה והכנסת.

טל שביט: אני יכול להראות לכם בתור דוגמא את המעיל איתו הגעתי לכאן.

טל שביט: זה מעיל שמחירו 2,500 שקלים, ויש עליו מס כמו על כל ציוד אחר.

טל שביט: אין שום הכרה בזה כציוד בטיחות.

טל שביט: מה יקרה אם נפטור קסדות ממע"מ וככה נקל על הרוכבים לחדש את הקסדות שלהם מדי כמה שנים ונעודד אותם להשתמש בקסדות יותר איכותיות?

טל שביט: היריעה היא מאוד רחבה.

טל שביט: צריך להראות שלמדינה באמת איכפת.

טל שביט: עד היום לא ראיתי את זה.

אלכס מילר: אני מסכים אתך לחלוטין בכל הנושא של עידוד על ידי רגולציה של משרד האוצר.

אלכס מילר: אני יכול לתת לך דוגמא מאתמול: יש הצעת חוק שחה"כ תירוש, אני ועוד 13 חברי כנסת מקדמים, שלא יגבו מע"מ על המים, שזה הבסיס, וגם שם לא מוותרים לנו.

אלכס מילר: אני לא פסימי כמוך בשביל להגיד: עוד דיון, עוד ועדה ואין שום מאחורי זה.

טל שביט: הלוואי ואתה צודק.

אלכס מילר: אתה בא מהתקשורת.

אלכס מילר: אנחנו לא התייחסנו לדרך של התקשורת להגיב לדברים שקורים היום.

אלכס מילר: מחובתנו, להעלות את הנושאים החשובים מבחינת ועדת חינוך, תרבות וספורט.

אלכס מילר: זאת לא ועדת כלכלה.

אלכס מילר: הוועדה הזו לא אחראית על הרגולציה ועל הפיקוח על משרד התחבורה.

אלכס מילר: זאת ועדת חינוך, תרבות וספורט.

אלכס מילר: המסר שאנחנו רוצים להעביר לכל אלה שיכולים לתת דוגמא, לכל אלה שאחראים על יישום החוק וביצוע החוק: משרד החינוך ומשרד התחבורה, כל הגופים האחרים, שחשוב לנו שאותם ילדים ונוער, הנמצאים במסגרות של משרד החינוך ובמסגרות אחרות, יקבלו את המקסימום מבחינת מידע וכלים כדי להתמודד.

אלכס מילר: נתנו כאן קודם נתונים לגבי הקטל בדרכים.

אלכס מילר: מבחינתי, אחד זה יותר מדי.

אלכס מילר: אנחנו מסתכלים על מה שנעשה, על מה שכל אחד ואחד עושה.

אלכס מילר: אני חושב, שהדבר הכי חשוב בכל המערכת הזו, זו אחריות אישית של הבן אדם.

אלכס מילר: אי אפשר להתעלם מזה.

אלכס מילר: כמו שבמערכת החינוך אי אפשר להתעלם מאחריות אישית של ההורים כלפי הילדים, כך גם כאן.

אלכס מילר: חשוב שלכל אחד תהיה אחריות אישית ברגע שהוא יוצא החוצה, ברגע שהוא עובר כביש, ברגע שהוא מתיישב מאחורי ההגה ברכב שלו או באופנוע שלו.

אלכס מילר: זה עניין של אחריות אישית.

אלכס מילר: אין ספק, שהמדינה מחויבת לתת כלים ולדאוג למודעות.

אלכס מילר: אם אנחנו יכולים לגרום לכך, ששר התחבורה ישקול שוב את ההחלטה שלו כלפי הקיצוץ בנושא של ההסברה במערכת החינוך, נודה לו על כך.

אלכס מילר: קיבלנו את ההחלטות שהתקבלו בפרוטוקול של הישיבה הקודמת.

אלכס מילר: אנחנו נפנה למשרד לביטחון פנים – כי הבנתי שיש לנו קצת חוסר באינפורמציה – וגם למשרד הספורט – עם הטוטו לא היתה בעיה – ונבקש הבהרות.

אלכס מילר: אנחנו נקיים ישיבת מעקב.

טל שביט: אם יורשה לי להציע, לפנות למשרד החינוך לשקול במסגרת האפשרויות ולבדוק איך להכניס נושא של רכב דו גלגלי לתוכנית של החינוך בגיל צעיר על ידי אנשים מומחים לנושא.

אלכס מילר: נציגת משרד החינוך, בבקשה.

רחל רותם: בישיבה הזו יש שני מקרים טראגיים של תאונות דרכים: תאונת אופנוע של אבי כהן, ז"ל ותאונת אמו של סלבה, ז"ל, שאבדה את חייה בעקבות תאונה של נער שרכב על אופנוע.

רחל רותם: אני רוצה להביע את ערכתי לסלבה, שבעקבות התאונה הטראגית הוא מתנדב בבתי הספר ובעמותת אור ירוק.

רחל רותם: הנושא של רכב דו גלגלי נכנס לתוכנית של ט'-י"א.

רחל רותם: אנחנו נשמח, אם יבואו גם מרצים מומחים.

רחל רותם: נשמח לשתף פעלה עם כל איגוד מקצועי או התנדבותי.

רחל רותם: אני רוצה לומר לחה"כ תירוש, שהיתה מנכ"לית שלנו וקידמה מאוד את הנושא, שאמנם כרגע יש החלטת ממשלה על 5,000,000 שקלים שנותנים 3 משרדים, אבל אנחנו יודעים על קיצוץ בתקציב שניתן מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

אלכס מילר: זה מה שאמרתי בכל הנוגע לשר התחבורה.

אלכס מילר: זה חלק מהמסקנות שלי.

אלכס מילר: בנוסף, אני רוצה לברך על כך שהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים והתאחדות הכדורגל הולכים לפרויקט משותף.

אלכס מילר: אני מקווה, שגופים אחרים, שהם חלק בלתי נפרד מקידום הספורט בישראל, ייקחו גם הם חלק בנושא הזה.

אלכס מילר: אני אשמח, אם תדווחו לי עד כמה זה מתקדם.

אלכס מילר: במידה ונוכל לסייע בצורה כזו או אחרת, זה יהיה חשוב.

אלכס מילר: אם הפרויקט ייצא לפועל, אנחנו נקיים כאן ישיבה בנושא הזה, כך שגם תהיה מודעות כלל-ארצית ציבורית לכל מה שאתם עושים למען בטיחות בדרכים.

אלכס מילר: כמו שצוין קודם, אנחנו ועדת חינוך, תרבות וספורט.

אלכס מילר: יש חשיבות רבה למודעות הנוער לנושא הזה.

אלכס מילר: אני מקווה, שמשרד החינוך יקבל את אותם התקציבים.

אלכס מילר: אני מתכוון לשלוח מכתב למשרד התחבורה ומשרד האוצר בכל הנושא של הקיצוצים בנושא.

אלכס מילר: בעניין זה אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שיהיה קיצוץ.

אלכס מילר: כל קיצוץ זה עוד חיי אדם.

רונית תירוש: אני רוצה להציע, לקיים ישיבה משותפת בראשותך ובראשות יו"ר ועדת כספים, בהשתתפות כל משרדי הממשלה הרלוונטיים שהתחייבו בהחלטת ממשלה ובכל הפרוטוקולים של הוועדה, ונעמיד אותם במבוכה.

רונית תירוש: הם יצטרכו לעשות שיעורי בית ולהגיד, מה הם עשו, או לחלופין מה הם הולכים לעשות.

אלכס מילר: האם אפשר להעביר לי רשימה של מוצרים, שהם חלק בלתי נפרד באספקת הבטיחות לרוכבים ברכב דו גלגלי?

אלכס מילר: אני רוצה לבחון את העניין הזה.

אלכס מילר: אם יש מחקר על סובסידיה של מדינות בעניין זה, אני אודה לכם אם תעבירו לי אותו.

אלכס מילר: אני חושב, שזה יכול להיות חלק מפתרון, לפחות לאלה שיכולים להרשות לעצמם כל מיני דברים קטנים.

אלכס מילר: שמעתי את המחירים, וקשה לנהגים להרשות לעצמם מוצרים במחירים כאלה.

קריאה: האם אפשר לבקש מחקר על השלכות הגיל.

קריאה: אולי הגיל של רכב דו גלגלי צריך להיות מעל גיל 21 ולא גיל 16.

קריאה: שיבדקו מה קורה במדינות אחרות.

אלכס מילר: בשם הוועדה אני רוצה להעביר תנחומים לכל המשפחות שאיבדו את יקיריהם.

אלכס מילר: אנחנו לא רוצים להתמודד עם סטטיסטיקה.

אלכס מילר: מבחינתנו, אחד זה יותר מדי.

אלכס מילר: ננסה לעשות כל מה שביכולתנו כדי להיות חלק מהמאבק כנגד קטל בדרכים.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.