ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 325, 2011-01-26 09:30

דוד אזולאי: רבותיי, בוקר טוב לכולם.

דוד אזולאי: אני פותח את דיוני ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: על סדר היום ביטחונם האישי של התושבים באזור עוטף ירושלים.

דוד אזולאי: אני רוצה, קודם כל, בראש ובראשונה לקדם בברכה את כבוד השר לביטחון פנים, השר יצחק אהרונוביץ', את מפקד המחוז, מר פרנקו, ואת מפקד המרחב, מר ברונו.

דוד אזולאי: אני מודה לכם על היענותכם להשתתף בדיון החשוב הזה.

דוד אזולאי: אדוני השר, הנושא שעומד על סדר היום הוא ביטחונם האישי של התושבים באזור עוטף ירושלים, ולפני כן הייתי מבקש לשמוע ממך, אדוני, אולי סוף כל סוף נוכל לשמוע כאן: לפני זמן לא רב, אחרי האסון בכרמל, אני יודע שהוקמו כמה צוותי חקירה במשטרת ישראל על מנת לחקור את האירוע, את האסון הקשה הזה שפקד אותנו.

דוד אזולאי: אז הייתי מבקש לנצל את ההזדמנות הזאת, אדוני השר, ולדעת אם יש כבר תוצאות או יש הערכה, מתי יפורסמו דוחות החקירה של הצוותים שהמשטרה בדקה.

דוד אזולאי: אני מניח שגם השב"ס.

דוד אזולאי: דבר נוסף על סדר יומנו – אנחנו, ועדת הפנים, מידי פעם יוצאים לסיורים בשטח, וסיירנו בשכונת הגבעה הצרפתית.

דוד אזולאי: יושבים פה תושבי השכונה.

דוד אזולאי: מפקד המרחב התלווה לסיור הזה, הוא שמע ביחד איתנו את הטענות של התושבים כאשר פשוט - אני מניח שהם יגידו את הדברים בעצמם, אבל המצב בתוך השכונה הפך להיות בלתי נסבל, כאשר בלילות מתבצע ונדליזם  בתוך השכונה, השתלטות על מוקדי אירועים, הטרדות של בנות השכונה.

דוד אזולאי: פשוט לא האמנתי לשמוע.

דוד אזולאי: שנבין את הדברים, אין פה טענה של התושבים של השכונה, על תושבי שכונת עיסאוויה השכנה.

דוד אזולאי: עיקר הטענה זה שבעצם הם באים כתוצאה מכך שאין להם שירותים קהילתיים, אין להם מקומות בילוי בתוך השכונה.

דוד אזולאי: ואז השכונה בגבעה הצרפתית הופכת להיות מוקד לתושבי השכונה.

דוד אזולאי: בשעות הבוקר אחת הבעיות הקשות זה שהשכונה הפכה להיות מעבר, מעבר למרכז העיר, וזה פשוט, אני סיירתי שם ואני אומר לך, אדוני השר, מכובדיי, אנשי המשטרה – תשמעו כאן את התושבים – לרגע לא האמנתי שאנחנו נמצאים בירושלים, בירת ישראל.

דוד אזולאי: דבר נוסף, אנחנו יודעים כולנו על הרצח של הנשים באזור צור הדסה, מבוא ביתר, וגם שם יש בעיות קשות, כאשר התושבים – יש פה קטעי עיתונות שאני לא רוצה להציג אותם, אני מניח שאתם הנושאים האלה ידועים לכם ומוכרים לכם – כאשר אנשים פשוט חוששים לצאת בשעות הערב להסתובב, או מי שכן יוצא, נאלץ לעשות את זה עם נשק צמוד ומלווה, וכולי.

דוד אזולאי: אני שומע את הדברים האלה, אדוני השר, ואני אומר: היתכן?

דוד אזולאי: כאשר שב"חים מסתובבים ומסתתרים בתוך מערות היער, כאשר המערות האלה הפכו למקומות, לאכסניה, עם מזרונים, עם מתקני גז.

דוד אזולאי: איך אומרים, הם מתמקמים שם.

דוד אזולאי: במשך הלילה לנים, בבוקר הם עוברים.

דוד אזולאי: וכאשר תושבים שואלים את החיילים שבסביבה: למה אתם לא עוצרים את האנשים, אז הם אומרים: אנחנו לא מסוגלים לעצור כל כך הרבה אנשים.

דוד אזולאי: יכול להיות שצריך לנקוט יד יותר קשה כנגדם, כי בעצם מה שקורה היום, כאשר תופסים את השב"חים האלה אז הם באים בעצם לפרנסתם, מקבלים אותם ומחזירים אותם חזרה, ללא שום סנקציות.

דוד אזולאי: כאשר אנחנו יודעים שישנם כאלה שמסיעים אותם, ועל המסיעים – אנחנו מכירים את הסנקציות המוטלות עליהם.

דוד אזולאי: אלה פחות או יותר הדברים, אדוני השר, אדוני מפקד המחוז.

דוד אזולאי: אני מניח שתשמעו כאן את התושבים.

דוד אזולאי: הייתי רוצה, לפני שאתם תתייחסו, שתשמעו את התושבים על מנת שתוכלו גם להגיב לדברים האלה.

דוד אזולאי: אני בהחלט אאפשר לך, אדוני השר, לפתוח, ולאחר מכן נשמע את התושבים ונשמע את מפקד המחוז ואת חברי הכנסת.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': בוקר טוב.

יצחק אהרונוביץ': בוקר טוב לך, אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, תושבי הגבעה הצרפתית, צור הדסה, בר גיורא, מבוא ביתר – מי שנמצא פה.

יצחק אהרונוביץ': אנסה בכמה משפטים אל"ף לנסות לתת תשובות לך, אדוני היושב ראש, על הבקשות.

יצחק אהרונוביץ': ננסה גם להתייחס – גם מפקד המחוז וגם מפקד המרחב שנמצאים פה – גם ביקרתי שם, אני יודע שאתה ביקרת עם חברי הוועדה.

יצחק אהרונוביץ': סך הכול אנסה באמת לתת את התשובות, אולי לא המספקות, אבל לתת את המענה האפשרי שנדרש.

יצחק אהרונוביץ': נמצא איתנו גם אלוף משנה עופר הינדי שמתעסק עם כל הנושא של גדר הביטחון, והוא גם יעדכן שם בקטע של בר גיורא וצור הדסה, מה שקורה שם.

יצחק אהרונוביץ': אפתח ואומר לגבי החקירה שביקשת לגבי אסון הכרמל.

יצחק אהרונוביץ': החקירה היא חקירה, יש כמה צוותי חקירה.

יצחק אהרונוביץ': צוות אחד שמתעסק במניע או בהתחלת השריפה.

יצחק אהרונוביץ': זה צוות חקירה של ימ"ר חוף.

יצחק אהרונוביץ': זה פחות או יותר, אנחנו יודעים היום איך ההצתה נגרמה, כתוצאה ממה.

יצחק אהרונוביץ': יש את הצוות שמתעסק בחלק הפלילי ובחלק של אסון האוטובוס, ויש את התחקיר הגדול שאנחנו עושים ואני עושה ביחד עם פיקוד המשטרה, לגבי כל האירועים מתחילת האירוע ועד הסוף, זה התחקיר המבצעי של כלל כוחות ההצלה.

יצחק אהרונוביץ': החומרים די הגיעו כבר לסיומם.

יצחק אהרונוביץ': לגבי התיק הראשון, לגבי הגילוי של המניע או של ההצתה אנחנו יודעים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הנושא של האוטובוס יש שם פרטים די ברורים, זה תיק די כבד ודי, מבחינה פלילית הוא די נותן את המענה בצד החקירתי.

יצחק אהרונוביץ': אבל יותר מעניין זה החלק התחקירי של כלל הכוחות שפועלים.

יצחק אהרונוביץ': צריך לזכור שגם מבקר המדינה בודק את זה, את כל ארבעת הימים מפרוץ השריפה - יכול להיות שהוא גם ילך לאחור - ועד הסיום.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב ראש, מחר בערב יש לנו סיכום של כלל כוחות ההצלה.

יצחק אהרונוביץ': ברגע שנסיים את התחקיר אנחנו, כמובן, נביא את זה לידיעת הציבור ובראש ובראשונה לידיעת המשפחות השכולות.

יצחק אהרונוביץ': יצאו צוותים ויעדכנו בדיוק מה הפרטים, מה ידוע ומה לא ידוע.

יצחק אהרונוביץ': אני מציע שנמתין עוד יום, יום וחצי ואז הכול באמת יצא, אני מעריך שתחילת שבוע הבא או שבוע הבא, זה יצא לציבור וכמובן בראש ובראשונה למשפחות השכולות.

יצחק אהרונוביץ': אז זה לגבי  האסון  בכרמל.

דוד אזולאי: רק אני רוצה, ברשותך אדוני השר, אני חושב שבאמת טוב אתם עושים שקודם כל מדווחים למשפחות.

דוד אזולאי: בביקורים שהיו לי אצל מספר משפחות, עלתה הטענה שהם עד היום לא יודעים שום דבר, ולכן אני מחזק את ידכם בעניין הזה.

דוד אזולאי: חשוב שהחומר הזה יגיע בראש ובראשונה למשפחות ורק אחר כך לציבור הרחב.

יצחק אהרונוביץ': כן, אני גם עברתי את המשפחות, את כל המשפחות, והם שואלים הרבה שאלות.

יצחק אהרונוביץ': אני מכיר את כל התשובות, אבל אני מציע שנמתין עוד יום יומיים ואז הדברים יתבהרו ונצא לאחר מכן למשפחות ואחר כך לציבור הרחב.

יצחק אהרונוביץ': אז זה הדבר הראשון לגבי האסון בכרמל.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השני, לגבי הרצח במטע שם.

יצחק אהרונוביץ': דווקא היום ניתן פרסום על חקירה מאוד מורכבת של שירות הביטחון הכללי עם משטרת מחוז ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': אני מציע שבהמשך אהרון פרנקו, שנמצא פה, ייתן כמה מילים לגבי פענוח הרצח שקרה שם לפני מספר שבועות.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו כבר יודעים מי ביצע, מה ביצע, הפרטים ימסרו על ידי מפקד המחוז.

יצחק אהרונוביץ': אני מבין שהיום הוסר צו איסור פרסום, ככה שאהרון יעדכן בהמשך בכמה משפטים.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לגבי הדיון עצמו להתייחס בכמה משפטים.

יצחק אהרונוביץ': לגבי תושבי עיסאוויה והגבעה הצרפתית, מבלי להיכנס כרגע מי צודק מה לא צודק, מה הבקשות, לסגור צירים לא לסגור צירים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר שיש שם בקשות, יש שם דברים שלא ניתנים לעשות, מבחינתי ומבחינת המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו צריכים באמת לראות איך פותרים את הבעיה  של הביטחון שם, עם הנתונים שיוצגו על ידי המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': דבר אחד אני רוצה כן להגיד, אני חושב, אני לא יודע אם הוזמנו פה נציגי עיריית ירושלים - -

קריאה: נמצאים.

יצחק אהרונוביץ': נמצאים פה.

יצחק אהרונוביץ': נציגי עיריית ירושלים שעושים, שנמצאים בשכונה.

יצחק אהרונוביץ': גם ראיתי אותם כשהסתובבתי בשכונה, אבל אני מבחינתי חושב שחייבים לעשות הרבה יותר בשכונות האלה, ובדגש על שכונת עיסאוויה.

יצחק אהרונוביץ': זה לא רק פינוי אשפה שצריך לעשות אלא זה מגרשים וגם מקומות פנאי וגם גני ילדים וגם כל הדברים שבסוף מוציאים את אותם נערים, את אותם אנשים, לזריקות אבנים.

יצחק אהרונוביץ': ואת כל התסכול, לא משנה מאיזו סיבה, הם מוציאים על כוחות הביטחון, על כוחות המשטרה.

יצחק אהרונוביץ': זה דבר אחד.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השני, לגבי הנושא של מבוא ביתר, צור הדסה, אדוני היושב ראש.

יצחק אהרונוביץ': יש שם קטע של קרוב לשישה-שבעה קילומטר שאין שם גדר, בטח ידבר על זה האלוף משנה הינדי, ששם יש בעיות משפטיות שלא נמצאות לפתחנו, הן נמצאות בבג"ץ.

יצחק אהרונוביץ': כל הכניסות של השב"חים שאני מכיר אותם באופן אישי ואתם מכירים את זה, לעניות דעתי, אנחנו נמשיך לתת טיפול משטרתי עד כמה שניתן, אבל האחריות של המעטפת, אל"ף, היא של הצבא, ובי"ת, זה נמצא עדיין בבדיקה והבחנה בבג"ץ.

יצחק אהרונוביץ': ככה שאין עדיין החלטה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי מתי זה ייסגר אנחנו נשמע, אלוף משנה הינדי בטח יתייחס לזה, מתי זה ייסגר, ואז יהיה יותר קל לשלוט על כניסת השב"חים.

אריה אלדד: אבל אדוני השר, גם אם אין גדר בכל מקום, יש תופעה המונית של שב"חים שעוברים רגלית חמישים מטר ממחסומים ואיש לא מפריע להם.

אריה אלדד: לעין השמש, בבוקר, חוזרים בערב, בהתעלמות מוחלטת.

אריה אלדד: זה לא שיש איזה מצב שאין גדר ושם דרך הפרצה הזאת זוחלים בלילה אנשים, הם עוברים ביום.

אריה אלדד: אם היינו שמים שם איזשהו כוח והיה עוצר אותם, התופעה הייתה - - -

יצחק אהרונוביץ': אני אתייחס לזה.

יצחק אהרונוביץ': גם מפקד המחוז יתייחס לזה.

יצחק אהרונוביץ': כמה מעצרים, מה צריך לעשות.

יצחק אהרונוביץ': יש שם פעילויות נתייחס לזה.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השלישי שלא דיברת עליו, היושב ראש, זה הנושא שביקשת להעלות, זה רישיונות נשק לתושבים.

יצחק אהרונוביץ': זה בטח יעלה בהמשך ולזה נתייחס בהמשך.

יצחק אהרונוביץ': תודה בינתיים.

דוד אזולאי: תודה רבה לך, אדוני השר.

דוד אזולאי: אני מבקש, לפני שניתן את רשות הדיבור למפקד המחוז, לשמוע את נציגי התושבים של השכונות.

דוד אזולאי: בבקשה, את מדברת בשם הגבעה הצרפתית?

גילה אלישר: כן.

גילה אלישר: שמי גילה אלישר.

גילה אלישר: אני יושבת ראש הנהלת המינהל הגבעה הצרפתית ורמת אשכול.

גילה אלישר: בוקר טוב לכולם.

גילה אלישר: אני מדברת גם בשם נציגות האוניברסיטה.

גילה אלישר: אתמול דיברתי גם עם קצין הביטחון של האוניברסיטה והטענות הן דומות.

גילה אלישר: אנחנו לא רק שכונה, בתוכנו יש הדסה, אוניברסיטה וסטודנטים שגרים בתוך השכונה אצלנו.

גילה אלישר: אמנם יושב ראש הוועדה אמר את כל הדברים בתמצות, אבל בשטח זה חי ותוסס.

גילה אלישר: אנחנו בירושלים, אבל כמו ביישוב ספר.

גילה אלישר: מזנבים בנו.

גילה אלישר: אם נערה או סטודנטית יוצאת מהסופר, 50 מטר ללכת לדירה שלה, ובדרך מטרידים אותה, אם מילולית ואם פיזית, או בגן הבוטני רק לפני שבועיים חמישה כלי רכב הוצתו, של סטודנטים.

גילה אלישר: ברחוב ההגנה יש דיור מוגן.

גילה אלישר: קשישות מותקפות, נחטפים תיקים, חוטפים להם כשהם רוצים להוציא כסף מהבנק, ואני לא אגיד איך נראה הבנק.

גילה אלישר: עכשיו, שלא ישמע שאנחנו נגד מישהו, אנחנו בעד עצמנו.

גילה אלישר: מאידך, אנחנו  מאד מנסים ליצור אחווה עם השכנים שלנו, ליצור איזושהי שכנות סבירה, אבל אנחנו צריכים את העזרה של המדינה, של העירייה.

גילה אלישר: אנחנו לא מסוגלים לעשות את זה לבד.

גילה אלישר: היישוב עצמו מונה 12,000 תושבים ויותר.

גילה אלישר: הצרכים שלהם על צווארנו.

גילה אלישר: בתוך השכונה שלנו.

גילה אלישר: הם באים אלינו, מה הם רואים?

גילה אלישר: עיניהם כלות, רע להם.

גילה אלישר: אז מה?

גילה אלישר: אז עושים גם לנו רע.

גילה אלישר: אני לא אעשה כאן פסיכולוגיה בגרוש איך פותרים את זה – הפתרונות בידיכם.

גילה אלישר: ישבנו עם אנשי המשטרה, עושים עבודה ככל שיכולים, אנשים מצוינים, אבל בסוף זה מגיע לפתרונות, שזה גם אמצעים.

גילה אלישר: ואני לא חושבת שאין פיתרונות.

גילה אלישר: דיברתי אתמול עם יענקלה רימר מהאוניברסיטה, אז הם שמים את המצלמות שלהם או  סוגרים מה שהם יכולים, אבל הם טריטוריה מסוימת, והם דואגים לעצמם הם לא יכולים לדאוג לנו.

גילה אלישר: יש מה לעשות, אנחנו משוועים לעזרה ולפתרונות רדיקליים.

גילה אלישר: היישוב עיסאוויה צריך פסאדה רצינית ולא איזה דרך גישה קטנה בתוך שכונה אלא על ציר ראשי, לפתח אותה בצורה כלכלית נאותה, שגם הצרכים שלהם – על ציר מעלה אדומים יש דרך נפלאה להגיע ולהיכנס בצורה נאותה.

גילה אלישר: הפתרונות על השולחן, אני לא יודעת למה אף אחד לא מתחיל להזיז איזשהו ביצוע.

גילה אלישר: גם עם העירייה אנחנו מדברים בלי סוף ואומרים: זה לא יעזור.

גילה אלישר: זה לא יעזור.

דוד אזולאי: גברתי, אני מציע להפריד בין הדברים, בין הדברים ששייכים לעיריית ירושלים ואי אפשר להפנות אותם לשר לביטחון פנים, כשמדובר על השירותים הקהילתיים.

דוד אזולאי: מה ששייך למשטרה, לא צריך להגיד לך, זה נושא הביטחון האישי שהוא חשוב.

גילה אלישר: זה ברור לי.

דוד אזולאי: צריך לנצל את נוכחותם של השר ושל מפקד המחוז ומפקד המרחב להעלות את הדברים האלה, כפי שהעלתם בזמנו, כשביקרתי אצלכם.

יצחק אהרונוביץ': ברשותך, יש פה, אני שכחתי, אבל יוסי היימן, נכון?

יצחק אהרונוביץ': המנכ"ל החדש של עיריית ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': אז שיהיה לך בהצלחה - הוא רק נכנס לתפקידו, אבל יש פה גם את המנכ"ל,  שזה דרג בכיר מאוד של עיריית ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': אז זה אני והעירייה.

גילה אלישר: אני מודה על האוזניים הנוספות שפה ואני שמחה לכך, וברור לי שהפיתרון הוא משולב.

גילה אלישר: אבל באמת, היות ואנחנו כאן מול העניין הביטחוני אז אנא מכם, צריך עוד אמצעים ולהפעיל את כל מה שאפשר כי אסון, חס וחלילה – אני לא צריכה להגיד לכם, כשמנתקים צינורות גז כדי לגנוב את הברזל, מה יכול לקרות במקרה כזה.

גילה אלישר: או כשרוגמים אבנים או כשזורקים בקבוקי תבערה.

גילה אלישר: אף אחד לא רוצה לחיות ככה, ואנחנו בתוך עיר בירה.

גילה אלישר: תודה לכם.

דוד אזולאי: תודה רבה לך, גברתי.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: תודה, אדוני.

אריה אלדד: אני אשתדל לקצר ככל האפשר.

דוד אזולאי: כן, אני מאוד מבקש מהדוברים, אתן לכם חמש דקות ותשתדלו למצות את זה בתוך החמש דקות.

דוד אזולאי: בסדר?

אריה אלדד: אתחיל מהדברים האחרונים ששמענו, יש איזושהי מחשבה שמדובר פה בבעיה פלילית, שאם יהיה טוב להם יהיה טוב גם לנו.

אריה אלדד: חברים, אנחנו חיים במקום אחר לגמרי, זו לא בעיה של נוער שוליים.

אריה אלדד: את שיירת הדסה שחטו לא כי לא היה ביוב בשייח ג'ראח.

אריה אלדד: יש פה מלחמה של מאה שנים, מלחמה על ארץ ישראל, מלחמה על ירושלים.

אריה אלדד: מי שמתעלם מזה וחושב שאם תבני גן ילדים בעיסאוויה לא ינתקו לך את צינור הגז בגבעה הצרפתית, אשרי המאמין.

אריה אלדד: חברים, אנחנו חיים בעולם אחר.

אריה אלדד: מי שמתעלם מהאלמנט הלאומני של המלחמה הזאת וחושב שיש פה בעיה פלילית, יכול להשקיע מיליארדים בשיקום תשתיות.

אריה אלדד: יש צינור הזנה שמדינת ישראל הפקירה אותו.

אריה אלדד: זה שטחי הפקר, ושמענו דיווח בוועדת חוץ וביטחון על העניין הזה.

אריה אלדד: יש שטחי הפקר בירושלים, שמדינת ישראל לא נכנסת אליהם.

אריה אלדד: מחוץ לגדר, בתחומים הריבוניים של מדינת ישראל וירושלים, למשל בצפון ירושלים, מצפון לקלנדיה, שטח הפקר שהוא צינור הזנה קבוע של טרור לאומני בתוך ירושלים.

אריה אלדד: מגיעים לשם אנשים, יש שם תעודות זהות כחולות, יש מעבר חופשי של בעלי תעודות זהות כחולות, ישראל לא נמצאת במקומות הללו לא רק ברמת הביוב, גם לא ברמת הביטחון האישי.

אריה אלדד: ומי שמתעלם מצינור ההזנה הזה ואומר: טוב, שם אנחנו לא נוגעים כי בנינו גדר - בנינו גדר ויש לנו צינור בקוטר המוביל הארצי שמזרים את כל הלאומנות לתוך העיר דרך המעברים המסודרים.

אריה אלדד: כך שגם גדר לא תפתור את הבעיה פה.

אריה אלדד: אובדן שליטה בשכונות: העובדה שאנחנו פחות או יותר מוותרים במודע על שליטה בשכונות מבנייה בלתי חוקית, דרך אכיפת חוק וסדר, דרך זה שישראלי לא יכול להיכנס לשם בלי ליווי של שני ג'יפים, לאותן שכונות.

אריה אלדד: אומר שאם אנחנו מוותרים על שליטה, אנחנו מוותרים שלטון, אנחנו נחולל גם שינויים מדיניים בסופו של דבר כתוצאה מאובדן השליטה שנבוא ונגיד: רבותיי בואו נתנתק מהם.

אריה אלדד: זה יזלוג, זה לא ייגמר בענתא, זה לא ייגמר בקלנדיה.

אריה אלדד: זה נכנס לגבעה הצרפתית, זה יגיע לכל מקום בירושלים כי אי אפשר – וצודק השר לביטחון פנים – אי אפשר פה לחסום עוד כביש ועוד כביש.

אריה אלדד: הבעיה היא לא כמה קל להיכנס, אלא למה נכנסים.

אריה אלדד: ולכן אם נתעלם מהדבר הזה, משטחי ההפקר שיצרנו, ואם לא ננסה לקחת מחדש שליטה באותם שטחים שעזבנו, שהצבא לא נכנס אליהם, שהמשטרה לא נכנסת אליהם, אם לא ננסה לקחת מחדש שליטה ואכיפת חוק מלאה בשכונות ערביות שלמות שהזנחנו, שוויתרנו על אכיפת חוק מלאה בהן, מבנייה בלתי חוקית דרך ונדליזם ואחר כך גם טרור בקת"בים, טרור אבנים, אנחנו נגיע למצב של אובדן שליטה בירושלים כולה.

אריה אלדד: אנחנו חושבים שאם ניסוג ונוותר על שליטה ולא ניכנס לתוך השכונות הערביות, אז הבעיות יישארו שם.

אריה אלדד: הבעיות לא יישארו שם, תודה רבה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: בבקשה, שם.

יוחנן פלסנר: שמי יוחנן בכלר, אני מנהל את המינהל הקהילתי.

יוחנן פלסנר: אגיד, ברשותך, השר, ומפקד המחוז, שלוש תובנות.

יוחנן פלסנר: אחת, יש שם את המרכז הסטודנטיאלי הגדול בעיר.

יוחנן פלסנר: אלפי סטודנטים.

יוחנן פלסנר: צריך להתייחס אליו כמשהו אחר לגמרי בבירה, בדיוק כמו שמתייחסים למקום הזה שנקרא כנסת ישראל, אחרת האוניברסיטה הולכת לאבד סטודנטים.

יוחנן פלסנר: אין ספק, סטודנטים לא אוהבים להיות באזור הזה, גם כשיש מצבים מסוימים של הטרדות או חוסר שקט.

יוחנן פלסנר: יש לנו בעיה שצריך לשמר את המרכז הסטודנטיאלי הזה כמו שמשמרים כל מרכז סטודנטיאלי בכל מדינה בעולם.

יוחנן פלסנר: כי זה, לדעתי, הכוח של העיר הזאת.

יוחנן פלסנר: אין ברירה, צריך להתייחס, מה שלא עושים עד היום, להתייחס לאזור הזה, לדעתי, בצורה אחרת לגמרי.

יוחנן פלסנר: תובנה שנייה, אדוני השר, חבר הכנסת אלדד: 95% מתושבי עיסאוויה הם אנשים שיש להם רצון אחד בדיוק כמו לתושבי הגבעה הצרפתית: לחיות בשלום, ללכת לעבודה, ליהנות, לגדל ילדים, וגם לקבל חינוך טוב.

יוחנן פלסנר: יש שם 5% בעייתיים, בדרך כלל בני נוער.

יוחנן פלסנר: יש בעיה קשה, המוכתרים לא שולטים על מה שקורה שם.

יוחנן פלסנר: גם אני אומר: המשטרה יודעת לטפל בזה, צריך לטפל בזה בצורה מסוימת, אבל בסך הכל מדובר שמה על משהו שאנחנו פעם קראנו לו – כי אנחנו קצת מבוגרים - "פושטקים".

יוחנן פלסנר: יש שם ילדים משועממים, אין להם מה לעשות, פעם הם היו זורקים אבנים על חמורים, היום הם זורקים אבנים על רכבים.

מיכאל בן-ארי: על סתם רכבים או יש רכבים מסוימים שהם זורקים?

יוחנן פלסנר: לפעמים הם גם פוגעים ברכבים של עצמם, אגב.

מיכאל בן-ארי: לא, אבל, שהם - - -

יוחנן פלסנר: אגב, התושבים מתלוננים שהם פוגעים לפעמים גם ברכבים של יהודים וגם של ערבים.

אריה ביבי: הוא מפריע לך כי הוא רוצה שתדע שהוא הגיע.

יוחנן פלסנר: לא, זה בסדר.

יוחנן פלסנר: התובנה השלישית היא: אין לנו ידיעה.

יוחנן פלסנר: אני אומר את זה כאן לך, אמרתי את זה גם כשהיית בגבעה הצרפתית: אנחנו לא מקצוענים בתחום.

יוחנן פלסנר: אנחנו מקצוענים בלנהל קהילה.

יוחנן פלסנר: אני בטוח ואני יודע שאתם יודעים לעשות את העבודה.

יוחנן פלסנר: עכשיו הבקשה, ובזה אני מסיים: אנחנו מבקשים, אמר את זה חבר הכנסת אלדד, אנחנו מבקשים בסך הכול שליטה.

יוחנן פלסנר: יש תחושה שבשכונה, באזור שלנו, אין שליטה.

יוחנן פלסנר: לא יכול להיות שיהיו שיכורים בגנים ואף אחד לא יעשה איתם שום דבר.

יוחנן פלסנר: לא יכול להיות מצב שיהיו הטרדות של אנשים ולא יהיה שום דבר.

יוחנן פלסנר: לא יכול להיות מצב שבשעה שתיים בלילה יהיו רעשים מול רחוב ההגנה ואף אחד לא יטפל בזה.

יוחנן פלסנר: כשאני אומר שליטה – צריך להתייחס למקום הזה כיחידה נפרדת, כך אנחנו מבקשים.

יוחנן פלסנר: ואגב, אגיד רק הערה לגבי עיסאוויה: הייתה בקשה, ויש הרבה בקשות של תושבים בשכונה, לסגור את הכביש לעיסאוויה.

יוחנן פלסנר: ראש העיר מתנגד, כל הסיבות הנכונות, אגב.

יוחנן פלסנר: אנחנו לא מתנגדים  למה שראש העיר אומר, אם אי אפשר לסגור את הכביש, צריך למצוא פתרון אחר, בכדי שהתושבים יוכלו לחיות בצורה נורמאלית.

יוחנן פלסנר: תודה.

דוד אזולאי: בבקשה, תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אריה ביבי.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, השר, חבריי חברי הכנסת.

אריה ביבי: אומרים: מדינת ישראל יש רק אחת, גם ירושלים יש רק אחת, ועליה אנחנו חייבים לשמור מכל משמר.

אריה ביבי: אני לא יודע אם לצערי או לשמחתי, לחלק מהדברים של אלדד שבדרך כלל אני לא מסכים איתם, הפעם אני מסכים.

אריה אלדד: אני חייב לבדוק את עצמי.

אריה ביבי: שנינו חייבים לקחת את הכדורים הנכונים בבוקר וללכת לבדיקה.

אריה ביבי: יש מצב בירושלים של זחילה לתוך השכונות, השכונות היהודיות.

אריה ביבי: וזאת זחילה מתמשכת.

אריה ביבי: ואני רוצה לומר לכם: כשהייתי מפקד ירושלים – זה היה ב-1988 עד 1990 – היו 40,000 ערבים עם תעודת זהות כחולה.

אריה ביבי: היום יש בירושלים 240,000 ערבים עם תעודת זהות כחולה.

אריה ביבי: וזה צריך לאותת לנו לא רק אור, זה צריך לאותת לנו בזרקור.

אריה ביבי: אדוני, אני חושב שאם המצב יימשך כך, אנחנו מאבדים גם את צביון ירושלים, ולדעתי על זה אנחנו צריכים מאד מאד לשים לב ודגש.

אריה ביבי: אני מעריך את מה שהמשטרה עושה בירושלים, מעריך אפילו מאוד, אבל אני חושב שהיא לא עושה מספיק.

אריה ביבי: לא בגללה, אלא בגלל האמצעים שאין לה.

אריה ביבי: אני חושב שמפה, מהוועדה הזאת, צריכה לצאת קריאה לשים שם לפחות עוד שלוש פלוגות מג"ב.

אריה ביבי: אל"ף, באזור עיסאוויה, בי"ת באזור ג'בל מוכאבר, גימ"ל כל בר גיורא וכל האזורים האלה.

אריה ביבי: שיסתובבו.

אריה ביבי: אני לא מסכים שיש פרחחים שזורקים אבנים.

אריה ביבי: פרחח כזה צריך לעצור, במיוחד בירושלים.

אריה ביבי: אני מוכן לקבל את זה שבאיזה חור ב-אני יודע מה, בדהריה שיזרקו אבנים, אבל בירושלים – אנחנו צריכים לעשות הכל, אדוני השר ומפקד המחוז, שזה לא יקרה בשום אופן.

אריה ביבי: שידעו שיש פה ירושלים, היא רק אחת, ירושלים היא יהודית.

אריה ביבי: אין, אי אפשר לבוא ולהגיד לגילה או לאחרים: אולי תעזבו את הגבעה הצרפתית.

אריה ביבי: מה הם בדיוק יעשו?

אריה ביבי: הגבעה הצרפתית הייתה המקום הכי שקט בירושלים פעם, והכי כיף לחיות בו.

אריה ביבי: אני חושב שפה, אדוני השר, אתה צריך לתת את כל תשומת לבך, בירושלים.

אריה ביבי: תודה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: חיים בר, קצין הביטחון של מבוא ביתר.

חיים בר: שמי חיים בר, אני ראש ועדת ביטחון של מבוא ביתר.

חיים בר: אני מתייחס לדברים שנאמרו פה.

חיים בר: נכון שאנחנו, מבוא ביתר, בר גיורא, צור הדסה, אנחנו חיים על קו התפר.

חיים בר: קו התפר שממזרח אלינו ומדרום – פחות מקילומטר יושבים כפריים ערביים.

חיים בר: אין שום הפרדה בינינו.

חיים בר: השב"חים והמסתננים מסתובבים שם בצורה חופשית, יום יום.

חיים בר: הם עוברים את הגבול ללא שום הפרעה, ללא שום בקרה.

חיים בר: כמה שאנחנו מבקשים  את מג"ב להתייחס לנושא, אין להם את היכולות.

חיים בר: אנחנו היום אנחנו מתמודדים בצורה פרטנית, אנחנו מנסים להגן על עצמנו.

חיים בר: אנחנו קמים כל בוקר ליום חדש ובודקים ורואים מה קרה לנו בלילה.

חיים בר: הקמנו צוותי כוננות, סגרנו על הישוב בסלעים.

חיים בר: אנחנו מפטרלים כל הלילה עם צוותי כוננות שלנו.

חיים בר: התושבים חיים בפחד.

אריה ביבי: דרך אגב, סליחה, פעם בבר גיורא הייתה פלוגת מג"ב.

חיים בר: נכון.

אריה ביבי: הייתה פלוגת מג"ב ויש מבנה עד היום.

חיים בר: המבנה בסדר, אבל איפה הפלוגה?

חיים בר: בכל מקרה, אנחנו חיים בפחד יומיומי, אנשים נכנסים אליהם באמצע הלילה.

יפעת עובדיה: לא רק באמצע הלילה, לי אתמול נגנב ארנק עור לאור יום בצור הדסה, בבוקר.

חיים בר: אז הנה דוגמא נוספת, גם ביום אנחנו נגנבים.

דוד אזולאי: מה השם שלך?

יפעת עובדיה: יפעת, אני העוזרת של חבר הכנסת דני דנון ואני תושבת צור הדסה.

יפעת עובדיה: הארנק נכון שזה כאב לי וגרם לי לעוגמת נפש, אבל אני יותר חוששת לשני הילדים שלי שנמצאים במוסדות החינוך בבקרים בצור הדסה, כשהישוב הומה שוהים בלתי חוקיים.

יפעת עובדיה: מצטערת שהתפרצתי ככה, אבל ממש בימים אלה חזרתי מחופשת לידה, וכשהייתי מטיילת ביישוב פשוט מפחיד לראות את כמות הערבים, לא נעים לומר, ששוהים שם.

יפעת עובדיה: ובעיקר מוסדות החינוך.

יפעת עובדיה: נכון שיש פה ושם שומר.

יפעת עובדיה: במעון שהבן שלי נמצא אין שומר, יש מין קוד כזה בדלת.

יפעת עובדיה: בגני מועצה יש שומר, בגני חובה יש אחד שאחראי על ארבעה גנים והוא אמור לפטרל.

יפעת עובדיה: החשש הגדול שלי כאמא זה שחס ושלום יקרה משהו במוסדות החינוך או בגני השעשועים, כי היישוב פשוט פרוץ.

יפעת עובדיה: גם אם יש עכשיו מערך שמירה חדש ומנסים לסגור את השערים, גם את המערבי וגם את המזרחי, זה לא משנה.

יפעת עובדיה: הם נכנסים בדלת האחורית מתוך כל האזור של ואדי סנסן שם.

יפעת עובדיה: הם באים בהמוניהם בבוקר, זו תופעה – צריך לראות כדי להאמין.

דוד אזולאי: תודה רבה.

חיים בר: הנושא הזה בא מתוך זה שאנחנו לא מוגנים מהסביבה.

חיים בר: כלומר למג"ב ולמשטרה אין מספיק יכולת, אז אנחנו מנסים להגן על עצמנו.

חיים בר: אנחנו מקימים כוחות פנימיים, אבל השב"חים מסתובבים.

חיים בר: תחנת הדלק אצלנו ביישוב – כל שבת הם שורצים שם בצורה בלתי רגילה.

חיים בר: כמויות של תצפיתנים.

חיים בר: הם יושבים וצופים עלינו.

חיים בר: הם מדווחים החוצה והם באים אחר כך ומבצעים את זממם.

חיים בר: אין שום גורם שיכול לעצור אותם.

חיים בר: כל שבת עשרות מבני דודנו יושבים שם.

חיים בר: חלקם, אני בטוח שעם תעודות כחולות.

חיים בר: אבל הם אלה שמסייעים, סייענים.

חיים בר: הרבה רכבים של סייענים ישראלים מסתובבים אצלנו.

חיים בר: הם מגיעים לשם על הגבול, לוקחים אותם פנימה לתוך הארץ.

חיים בר: אנחנו רואים תצפיתנים של השב"חים שיושבים שם ומסתכלים אם יש כוחות.

חיים בר: ברגע שאין כוחות הם מביאים את הרכבים פנימה, והם לוקחים אותם.

חיים בר: כל יום, כל בוקר, באופן שוטף.

דוד אזולאי: אדוני, כקב"ט אתם מדווחים למשטרה על הדברים האלה?

חיים בר: אנחנו מדווחים יום יום למשטרה.

חיים בר: יום יום, אבל עד שהמשטרה מגיעים התצפיתנים כבר מדווחים להם והם בורחים.

חיים בר: המשטרה הולכת, הם חוזרים.

חיים בר: זה יום יום.

חיים בר: הכול אנחנו מדווחים, מדווחים למועצה, מדווחים לזה – אנחנו מקבלים תשובה שאין תקציב.

חיים בר: אין תקציב, למה?

חיים בר: אנחנו מנסים בעצמנו לשמור על הגדרות שלנו.

חיים בר: הגדרות שלנו פרוצות, השערים שלנו - אנחנו כל הזמן מתקנים אותם.

חיים בר: הגדרות שלנו באמת נראות כמו טלאים.

חיים בר: אנחנו מתקנים, הם פורצים, כל לילה.

חיים בר: כבר לא ניתן לתקן יותר.

חיים בר: הכול תקציב.

חיים בר: רב"ש – היום יש לנו רב"ש.

חיים בר: אנחנו מנסים כבר חמש שנים לקלוט רב"ש אצלנו ליישוב.

חיים בר: לא מצליחים.

חיים בר: השכר – אני רוצה מישהו שיהיה מוכן פה לעבוד ב-3000 שקל לחודש, ולא לקבל או לעשות עבודה נוספת בשביל לעשות השלמה הכנסה.

חיים בר: אף אחד לא מוכן גם לבוא להיות רב"ש בשביל התנאים האלה.

חיים בר: הרב"שות לפני עשרות שנים באה להגן על היישוב, היתה חלק מהיישוב.

חיים בר: היום המצב הוא שונה.

חיים בר: אנשים לא גרים ביישוב.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: נציג המועצה האזורית מטה יהודה.

דוד אזולאי: ראש המועצה.

משה דדון: שלום אדוני, מה שלומך?

דוד אזולאי: אה, שלום, הנה יש פה ראש מועצה.

דוד אזולאי: אז בוודאי, אני מתנצל.

משה דדון: שלום, אני מתנצל על האיחור.

משה דדון: אני מקווה שכשנפתור את בעיית הביטחון, נפתור גם את הפקקים בכניסה לירושלים.

דוד אזולאי: זה לא בטוח.

דוד אזולאי: את בעיות הביטחון יש סיכוי לפתור, את בעיות התנועה אני לא בטוח.

משה דדון: אז באמת, בוקר טוב לכולם.

משה דדון: אני שוב מתנצל על האיחור ואני רוצה לומר שהסוגיה הזאת מיום כניסתי לתפקיד מדירה שינה מעיני.

משה דדון: יש מציאות שהיא בלתי נסבלת ברמת המדינה.

משה דדון: מי שהיה שם וראה -  זה פשוט מערך שאני לא מבין איך מדינה יכולה לאפשר.

משה דדון: אתה צופה שם למערכת של כניסה של אנשים שלא רשאים להיכנס.

משה דדון: יש שם – אני לא יודע אם סיפרו לכם החברים.

קריאה: עוד לא הספקנו.

משה דדון: אלה רכבים מהשטחים, עם מכשירי קשר ומוניות, ונכנסים.

משה דדון: בא ג'יפ מג"ב, מרחיקים את המוניות, הכול מסודר ומתואם.

משה דדון: יישוב שמונה כ-1400-1500 משפחות, הולך בטווח של שלוש שנים לגדול בעוד 2500 משפחות.

משה דדון: בעוד 2500 תכניות מאושרות.

משה דדון: גדר – זה באמת מפחיד אותי, מה שקורה.

משה דדון: כל יום מגיעים מאות ותוך שנה או שנתיים אלפי ילדים לבתי ספר.

משה דדון: בונים כרגע שני בתי ספר חדשים ואין מי שיפקח עליהם.

משה דדון: אין לנו את היכולת.

משה דדון: לדעתי, זו גם מין תחושה של: בואו נחכה שיקרה משהו.

משה דדון: זה כביש, יישוב שמהווה מעבר עובדים שלא רשאים להיכנס.

משה דדון: בבוקר אני מבלה שם, כראש מועצה.

משה דדון: אין מה לעשות.

משה דדון: זה לא רב"ש אחד ולא ג'יפ אחד.

משה דדון: צריך שם לקחת אחריות.

משה דדון: אנחנו יודעים שהגדר שם לא הסתיימה בגלל סיבות כאלה ואחרות שקטונתי.

משה דדון: אני קודם כל גם מברך את פרנקו, שאני חושב שהוא מלווה אותנו במטה יהודה, ואין לי אלא רק להודות על העשייה שלכם.

משה דדון: חייבים לקבל החלטה.

משה דדון: סגן שר הביטחון הוזמן על ידי והיה לפני שלושה שבועות ביישוב בסיור, וכולנו הזדעזענו, מסגן שר הביטחון עד אחרון האנשים.

משה דדון: חייבים לקבל החלטה, ואתמול.

משה דדון: אני חושב שצריך להבין שביטחון ילדים הוא לפני כל דבר.

משה דדון: אני, כראש רשות, לו יכולתי, הייתי מבטל את כל הפעילויות כדי לייצר שם מערכת ביטחון למען טובת מדינת ישראל.

משה דדון: מדובר בנקודה חלשה.

משה דדון: היא משפיעה על חיי התושבים בצור הדסה, על חיי חמשת הישובים מסביב.

דוד אזולאי: האם אין אבטחה  במוסדות החינוך, אדוני?

משה דדון: יש אבטחה, נדבר עוד רגע, אני לא רוצה להיכנס לסוגית האבטחה, כי זה גם היה בתקשורת עם פרנקו.

משה דדון: כאשר עובר מאבטח אחד ליד איזה גן ילדים, ומגיעים מאות פועלים, שלושה מתוכם שיהיו עוינים לנו – מה יכול להועיל אותו מאבטח?

משה דדון: מדובר פה בישוב מופקר.

משה דדון: מעבר לכך, אנחנו מדברים על בעיות ביטחוניות.

משה דדון: גל הגניבות אצלנו באזור – זו פשוט דרך מעבר למדינת ישראל.

משה דדון: שיהיה ברור.

משה דדון: אנשים נכנסים ויוצאים.

משה דדון: אני פונה אליכם כנבחרי הציבור והנציגים שלנו.

משה דדון: לא מדובר בסכומי עתק מבחינתנו.

משה דדון: הגשנו תכנית רק לצור הדסה, מדובר על כשני מיליון שקלים לגדר מבוקרת.

משה דדון: כל הנושא של הרב"ש וקליטת כוח אדם שבאמת העלו פה התושבים, את זה קטונתי מלהבין.

משה דדון: קטונתי מלהבין.

משה דדון: יש דוגמאות קצת הזויות.

משה דדון: דיברנו אז עם הניצב, שבחור שגמר את הצבא והיה בסיירת מובחרת וכדומה, לא יכול להיות רב"ש.

משה דדון: זה בעניין של כוח אדם.

משה דדון: בעניין של שכר, אנחנו מנסים להתמודד.

משה דדון: זו בקשתי: אם אפשר לקבל החלטה אחרת מהרגיל לגבי צור הדסה.

משה דדון: הם צמודי קו של היום, הם הגדר החיה של התקופה הזאת.

משה דדון: אם בשנות ה-50 היו מושבי העולים, היום צור הדסה וכמה מושבים משרתים את הצרכים של מדינת ישראל והמועצה.

משה דדון: הם נמצאים שם, הם חיים שם, הם מפחדים שם.

משה דדון: הייתי מאד מבקש, אם אפשר – אני לא יודע מה הסמכויות ומה הכוח, אדוני היושב ראש, לגרום לכך שיקרה משהו בעקבות הפגישה הזאת.

משה דדון: כי אנחנו באמת אחרי המציאות הקשה.

משה דדון: אני כל יום חרד מאירוע, מטלפון שיקרה שם משהו, וזה לא רחוק.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: השר לביטחון פנים, הממ"ז.

אורי מקלב: במילת הערכה אחת: תודה לך, אדוני השר אהרונוביץ', על זה שאתה משתתף איתנו בדיון הזה וגם הממ"ז, בגלל שזה בעצם מעלה את רמת הדיון וזה גם מראה על האחריות ועל החשיבות שאתה נותן לנושא.

אורי מקלב: קודם כל, חייבים לציין, שהבעיה היא לא רק בשכונה אחת שנמצאת במזרח ירושלים או בשכונה אחת או בשכונות או ביישובים שנמצאים בדרום מערב, לאורך כל ירושלים.

אורי מקלב: זה מאד קשה בצפון ירושלים, בכל השכונות שנמצאות לאורך צפון ירושלים, זה גם בדרום ממש.

אורי מקלב: שכונות כאלה, שכונות אחרות.

אורי מקלב: תלוי בתנאים הטופוגרפיים של הסביבה או בקרבה.

אורי מקלב: אבל אין ספק שבשכונה כמו הגבעה צרפתית, שהמעבר לעיסאוויה ולשכונות האלה הם דרך השכונה, והיו רגילים אפילו שהחיים המסחריים היה להם איזה קשר, שם הבעיה היא הרבה יותר עצומה.

אורי מקלב: זה על הדרך.

אורי מקלב: נמצאים בקרבה מאוד גדולה.

אורי מקלב: זאת בעיה הרבה יותר קשה, וזה קיים גם בשכונות האחרות.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להבין שירושלים עברה שינוי בשנים האחרונות, משנים שהיו בה פיגועים רבים, פעילות חבלנית מאוד גדולה.

אורי מקלב: ירושלים הייתה לה איזו הפרדה, ונעשתה פעילות חשובה של המשטרה ושל משמר הגבול, ואנחנו באמת צריכים לברך ולהודות על כך שאנחנו לא שומעים בשנים האחרונות – הפעילות הזאת קטנה, וישנה פעילות חשובה מאוד ומאוד מאוד ערכית של המשטרה, משמר הגבול וכולי, למנוע את הדברים האלה.

אורי מקלב: עשו איזו הפרדה בין שכונות ירושלים לאחרות.

אורי מקלב: יש איזה הפרדה.

אורי מקלב: אנחנו אומרים את זה בלי קונוטציה פוליטית, אבל השכונות היהודיות הפכו לאיזה קו גבול, לאיזה קו שכונות תפר.

אורי מקלב: חלק בגלל גדר, איפה שקיימת גדר.

אורי מקלב: איפה שלא קיימת גדר בגלל דברים אחרים, בגלל תנאים אחרים.

אורי מקלב: אז הפעילות הזאת, החבלנית, ממש ירדה ואנחנו מברכים על כך.

אורי מקלב: אבל מצד שני, מה שזה כן גרם, שהפעילות הפלילית-לאומנית גברה מאוד.

אורי מקלב: ויש קשר.

אורי מקלב: יש פעילות פלילית.

אורי מקלב: אני גר בשכונת רמות כבר הרבה שנים, מעל 30 שנה.

אורי מקלב: יש פעילות פלילית של ילדי השכונה, נערי השכונה, פעילות שמטרידה גם את הביטחון האישי של התושבים, שכוללת פריצות, שכוללת התנכלויות לבחורות ולנשים ולכולם.

אורי מקלב: זו פעילות קשה וצריך להתגבר עליה.

אורי מקלב: אבל אני מודה, שאנחנו צריכים קצת להציף ולהגדיר את הפעילות הפלילית שהיא יותר לאומנית.

אורי מקלב: יש הבדל בין פעילות פלילית שעשה מישהו שפורץ לדירה, מנסה לגנוב רכב, לבין פעילות פלילית שהיא מתוכננת, מאורגנת.

אורי מקלב: זה לא על ידי אחד, אלה כנופיות שלמות, והם יודעים באמת לתצפת ולראות מתי נמצאים ואיפה נמצאים.

אורי מקלב: זה נעשה במיוחד, בהתרסה מלאה, ללא שום פחד – עובדים שנכנסים לא מפחדים משום דבר, הם יודעים שמיד הם יכולים לעבור ומיד כשהם צריכים הם עוברים לצד השני.

אורי מקלב: זה נעשה בריש גלי, רואים אותם, מטפסים.

אורי מקלב: לא לאור יום, כן לאור יום, עם כפפות על גדרות, נכנסים לתוך בתים.

אורי מקלב: יודעים בדיוק מי נוסע בשבת ומי לא.

אורי מקלב: הם נמצאים בשכונה ללא שום מטרה, הם יודעים ומחכים לראות בזמנים האלה איפה הם פועלים בלילה ואיפה הם פועלים לאחר מכן.

אורי מקלב: וזו באמת סכנה.

אורי מקלב: הפעילות הפלילית הזאת היא באמת, המעבר בינה ובין משהו לאומני חבלני הוא קודם כל הבדל דק מאוד, והוא גם בסדרי גודל גדולים מאוד.

אורי מקלב: זה לא פריצה פה פריצה שם.

אורי מקלב: זה בסדרי גודל הרבה יותר גדולים, באזור שלם שהוא מוכה, יום אחרי יום כמה דירות.

אורי מקלב: באותו יום, כמה פעילויות כאלה.

אורי מקלב: עד שלא מנקים את כל האזור ועוברים לאזור אחר אז לא נעשה שום דבר.

אורי מקלב: המשטרה, קודם כל צריך לשבח אותה במה שהיא עושה, אין ספק.

אורי מקלב: אבל השמחה היא קצרה.

אורי מקלב: מה שצריך כאן לעשות, מה שכאן אני פונה אליכם ואני גם מבין שאלה נושאים כלכליים, זה תוכנית כוללת.

אורי מקלב: צריך לעשות תכנית כוללת לאור המצב שנוצר היום.

אורי מקלב: כי מצד אחד יכול להיות שיש הפרדה, אבל מצד שני זה לא מופרד לגמרי וישנה פעילות.

אורי מקלב: יש כאלה שנמצאים בהיתר אבל יחד איתם מסתובבים כאלה שלא בהיתר.

אורי מקלב: ויש כאלה שגם בהיתר נמצאים, אבל הפעילות הפלילית גברה מאד, גם של כאלה שמורשים להיכנס לירושלים.

אורי מקלב: הדבר נעשה בהרבה יותר אומץ ובצורה הרבה יותר רחבה.

אורי מקלב: אז כאן צריך, וודאי, מודיעין וצריך כאן פעילות משטרתית וגם החלק של עיריית ירושלים שלא כאן.

אורי מקלב: כמובן שיש שכונות בקווי התפר, שאם אתה מאיר את האזור, אתה שם גם מתרסים שמונעים, זה יכול להיות הרבה.

אורי מקלב: פעילות משולבת של כל הגורמים יחד לתכנית עמוקה וכוללת יכולה לשפר את המצב.

אורי מקלב: וזה באמת נהפך למשהו שהוא צו השעה בצורה הרבה יותר רחבה מאשר פעילות קטנה כזו בשכונה זו או אחרת.

אורי מקלב: אני לא מונע שום דברי שבח.

אורי מקלב: אני פעיל בדבר הזה ואני פונה, ובמקום שאומרים: יש פעילות, אתה רואה שיש פעילות משטרתית.

אורי מקלב: אבל אז זה עובר למקום אחר.

אורי מקלב: אתה רואה מודעה ואז צריך לפעול במקום אחר.

אורי מקלב: כך שזה משתנה, אבל זה לא פותר ולא עוקר את הדברים האלה מהשורש.

אורי מקלב: ודאי בשכונות בעייתיות כמו הגבעה הצרפתית, ומי שנמצא שם, וכאלה שחייבים להיות שם, רואים את זה בעליל.

אורי מקלב: זה לא צריך להיות רק תושב השכונה שמכיר ומזהה.

אורי מקלב: מי שמכיר, כל אחד שייגש עכשיו, כרגע, במצב נתון כרגע, לשכונה כזו כמו הגבעה הצרפתית, יראה את הפעילות, יראה את הבעייתיות, את הביטחון האישי של התושבים.

דוד אזולאי: תודה רבה לאורי מקלב.

דוד אזולאי: אתה רשום אצלי, המנכ"ל, אני מייד אאפשר לך.

דוד אזולאי: אני משתדל פה לעשות איזשהו סדר.

דוד אזולאי: תושבים, חברי כנסת.

אורי מקלב: אל תשכח שאנחנו גם תושבים.

דוד אזולאי: נכון, מזל שאין לנו הרבה חברי כנסת ירושלמים.

אריה ביבי: אני רוצה להגיד לך: כשהייתי חייל, עמדתי בתור לאוטובוס.

אריה ביבי: אז היו הרבה חיילים, ואז חיילים היו בלי תור.

אריה ביבי: אז בא אחד, ואמר: יעלה אחד חייל, אחד בן אדם.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אורי מקלב, רציתי רק להגיד לך ששבוע הבא, בעזרת השם, הוועדה מתחילה לקיים דיון על הצעת החוק שמדברת על סמכויות לפקחים העירוניים.

דוד אזולאי: אני חושב, אני לא יודע אם זה נותן מענה מלאה, אבל זה יתחיל לתת מענה חלקי ברשויות המקומיות.

דוד אזולאי: אלה בדיוק הנושאים שאדוני דיבר עליהם.

דוד אזולאי: אלי ניסן, בבקשה, אדוני, בקצרה.

אלי ניסן: ברשותכם, אני רוצה להדגיש כמה נקודות שעלו כאן, כשמדברים על ההתנתקות של הגבעה הצרפתית מעיסאוויה.

דוד אזולאי: אתה מדבר כתושב הגבעה הצרפתית, למען הסר ספק בעניין.

אלי ניסן: השר יודע – אנחנו גם דיברנו.

אלי ניסן: כשמדברים על התנתקות של הגבעה הצרפתית מהכפר עיסאוויה, יש כאלה שרואים בדבר הזה חלוקה, או שנראה, לפחות בעיניהם, כחלוקת ירושלים.

אלי ניסן: הנושא הזה כלל וככלל לא עומד על הפרק.

אלי ניסן: לא נושא חלוקת ירושלים עומד על הפרק, אלא ההתנתקות בין הכפר עיסאוויה לבין הגבעה הצרפתית.

אלי ניסן: אני רוצה, אולי, לומר דברים קשים כאן.

אלי ניסן: כי לדעתי, מה שקורה בגבעה הצרפתית מתחיל להמיט אסון על הגבעה הצרפתית ועל תדמיתה ועל זהותה כשכונה שהייתה פעם שכונת יוקרה בירושלים.

אלי ניסן: יש תחושה, וזה גם מה שהולך בשטח, של השתלטות של תושבי עיסאוויה על השכונה.

אלי ניסן: אי אפשר לבקר היום בדואר בגבעה הצרפתית.

אלי ניסן: כל מי שנמצא במרכז, רואה את ההשתלטות של אנשי עיסאוויה על המרכז.

אלי ניסן: דבר אחד קטן אספר על הנושא הזה שעלה, גניבת צינורות של גז.

אלי ניסן: אם חלילה היה קורה אסון, עשרות אנשים היו נהרגים.

אלי ניסן: שלא לדבר על גניבה של כל הברזלים בכביש, ברזלי הניקוז.

אלי ניסן: לא נשאר מתקן בגבעה הצרפתית, שלא ניזוק על ידי תושבי עיסאוויה.

אלי ניסן: אנחנו פשוט עומדים חסרי אונים בפני הנזק שנגרם לגבעה הצרפתית.

אלי ניסן: אני חושב שאף אחד לא ימתין שבטעות ייכנס יהודי לעיסאוויה ושם יירצח, כמו שקרה עם הסטודנטים שטעו בדרכם ויצאו בשן ועין מהמקום.

אלי ניסן: אי אפשר לנסוע היום בכבישי הגבעה הצרפתית, בגלל ההשתוללות של הנהגים, הצעירים במיוחד, של עיסאוויה.

אלי ניסן: לדעתי, לסגור את הכביש הוא המוצא הקיים כדי להפריד בין הגבעה הצרפתית לעיסאוויה.

אלי ניסן: ולפתוח להם כביש גישה שיחבר בין הכפר לבין הכביש שמחבר למעלה אדומים, לדעתי זה יהיה פיתרון טוב.

אלי ניסן: כמו שהאוניברסיטה סגרה בעתו את הכביש בין האוניברסיטה לכפר, כך אפשר לפתוח כביש גישה חדש שיחבר את הכפר לכביש שמחבר בין ירושלים ובין מעלה אדומים.

אלי ניסן: לדעתי, זה יהיה הפתרון.

אלי ניסן: מה גם שהקיבולת של הרכבים בין הגבעה הצרפתית ובין עיסאוויה – הכבישים לא יכולים להכיל את כל הקיבולת הזאת.

יצחק אהרונוביץ': ניסן, אתם מודעים לזה ש-90%-80% מהתושבים עובדים בתוך ירושלים?

אלי ניסן: נכון.

יצחק אהרונוביץ': יופי.

יצחק אהרונוביץ': אתם מודעים לזה שאם הם יצטרכו לרדת לכביש של מעלה אדומים זה מרחיק אותם, זה עושה עוד שעה נסיעה.

אלי ניסן: לא, זה בדיוק עשר דקות, אם לא פחות.

יצחק אהרונוביץ': אבל בדקנו את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': יש פה דברים שלא ניתנים לביצוע.

יצחק אהרונוביץ': לסגור את הכביש, מה זה, איזה פיתרון זה?

אלי ניסן: לסגור את הכביש ולפתוח כביש גישה חדש.

יצחק אהרונוביץ': אבל יש שם כביש.

אריה ביבי: אבל יש כביש קיים.

יצחק אהרונוביץ': קיים הכביש.

אלי ניסן: אתה יודע, אדוני השר, שבין כביש נהגי הפרדות – שהם פותחים להם כבישי גישה, דרכי מילוט עפר מהכפר לגבעה הצרפתית ואין, ואף אחד לא עושה שום דבר.

אהרון פרנקו: אין.

אהרון פרנקו: בואו, חבר'ה, באמת.

אהרון פרנקו: אין.

אלי ניסן: אבל אני גר בשכונה, אני רואה אותם.

אהרון פרנקו: אז אני חי בשכונה יותר ממך שם.

אהרון פרנקו: אתם זורקים פה נתונים, באמת יש גבול מה אפשר להגיד.

אהרון פרנקו: נכון שיש פה תחושות אישיות, התחושות כואבות.

אהרון פרנקו: אני יכול להבין.

אהרון פרנקו: תושב פרדסיה יספר בדיוק מה שסיפר תושב מבוא ביתר.

אהרון פרנקו: חבר'ה, בוא, תהיו קצת מציאותיים, אל תיקחו אירוע – אני אביא לפה את כל ה-500 איש שפרצו להם השנה, אם יישבו פה וכל אחד יספר על התיק שגנבו לו, זה ישמע חמור.

אהרון פרנקו: אבל מי שלא יודע, פה בירושלים ירידת הפשיעה הכי גדולה בארץ.

אלי ניסן: אנחנו לא מדברים על פשיעה.

אהרון פרנקו: אבל על הגבעה הצרפתית.

אלי ניסן: אנחנו מדברים על השתלטות של התושבים.

אלי ניסן: אנחנו מדברים על השתלטות של תושבי עיסאוויה על הגבעה הצרפתית.

אהרון פרנקו: עיסאוויה הם תושבי ירושלים.

אלי ניסן: הכל טוב ויפה, אבל היא ירושלים.

אלי ניסן: השכונה הזאת מאבדת מצביונה.

אלי ניסן: השכונה הזאת לא קיימת.

יצחק אהרונוביץ': אבל, ניסן, בוא, באמת  זה שכונות ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': אי אפשר לנתק שכונה משכונה.

יצחק אהרונוביץ': אתה לא יכול להוציא אותם מתוך לגדר.

אלי ניסן: לא מוציא אותם.

יצחק אהרונוביץ': אי אפשר, זה לא בר ביצוע.

אלי ניסן: בגלל זה הקדמתי ודיברתי: אנחנו לא מדברים על חלוקת ירושלים.

אלי ניסן: אנחנו רוצים להתנתק מהשכונה.

יצחק אהרונוביץ': אתה לא יכול, זה חלק מירושלים.

אורי מקלב: ניסן מציע: תנתק את הגבעה הצרפתית.

אורי מקלב: הוא אומר: עזוב, תן לי גישה אחרת.

יצחק אהרונוביץ': אין גישה אחרת.

דוד אזולאי: רבותיי, אני חושב, שהבעיה שם היא לא רק כביש הגישה.

דוד אזולאי: עצם העובדה שהשכונה הזאת הפכה להיות מרכז קהילתי, חברתי, בילויים לתושבי עיסאוויה.

יצחק אהרונוביץ': נו, אז מה אתה יכול  לעשות?

דוד אזולאי: אוקיי.

דוד אזולאי: זאת הבעיה.

יצחק אהרונוביץ': אני יכול להראות לך בנצרת עילית אותו הדבר, אני יכול להראות לך בעומר אותו הדבר.

יצחק אהרונוביץ': אין פיתרון.

דוד אזולאי: יש פיתרון, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': מה, למנוע את זה שיכנסו לשם?

דוד אזולאי: לא.

אריה אלדד: לא, אבל השאלה מתי עצרו בפעם האחרונה מישהו בגבעה הצרפתית באשמת שוטטות?

יצחק אהרונוביץ': איך?

אריה אלדד: שוטטות.

יצחק אהרונוביץ': איזה עבירה זו שוטטות?

יצחק אהרונוביץ': איזה עבירה זאת בספר העבירות?

יצחק אהרונוביץ': אין שוטטות.

יצחק אהרונוביץ': אין עבירה כזאת.

אריה אלדד: הייתה עבירה כזאת.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר דבר כזה.

אריה אלדד: הייתה עבירה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר שוטטות.

אריה אלדד: אז תבדוק, הייתה עבירה כזאת.

אריה אלדד: אולי מישהו ביטל אותה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר, אני אומר לך, לא מכיר.

אריה אלדד: הייתה עבירה בשם שוטטות או לא הייתה?

יצחק אהרונוביץ': אני לא מכיר עבירה כזאת.

אריה ביבי: יש עבירה כזו, אבל אם אתה תופס אותו באמצע הלילה, בשעה שלוש.

אריה אלדד: לא, השאלה היא מתי אתה אוכף אותה.

אריה אלדד: יש סעיף שוטטות בספר החוקים במדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': מה, אבל על מה תאשים אותו?

יצחק אהרונוביץ': שוטטות, כשהוא הולך בשכונה, אתה אומר לו עבירת שוטטות?

אריה אלדד: אנחנו יודעים איך ג'וליאני ניקה את ניו יורק.

קריאה: לא קשור.

אריה אלדד: אם תפעילו את השיטות החוקיות שג'וליאני הפעיל בניו יורק אפשר יהיה לחיות בשקט בגבעה הצרפתית.

אריה ביבי: קראתי את זה.

דוד אזולאי: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

דוד אזולאי: אדוני השר, אני חושב שאני מדבר על פתרונות.

דוד אזולאי: אחד הפתרונות  זה הגברת נוכחות של המשטרה.

דוד אזולאי: לא התכוונתי לסגור כבישים ולא התכוונתי לזה, אבל ברגע שיש הגברת נוכחות של המשטרה, אדוני השר, תסכים אתי שזה עושה את שלו.

דוד אזולאי: אי אפשר להתעלם מזה.

קריאה: אתה עוד מעט תשמע ממפקד המחוז מה הנוכחות שלו שם.

אלי ניסן: יש נוכחות, אבל זה לא פותר.

דוד אזולאי: יפה, נשמע מיד.

דוד אזולאי: אדוני, מנכ"ל עיריית ירושלים.

דוד אזולאי: אני רוצה, קודם כל, לנצל את ההזדמנות לברך אותך בתפקידך החדש.

דוד אזולאי: זו זכות גדולה להיות מנכ"ל בירת ישראל.

דוד אזולאי: אז בבקשה, אדוני, שמעת פה את הדברים.

דוד אזולאי: ביקרתי בשכונה ביחד עם חבריי, ואני חושב שחלק מהדברים שייכים גם לעיריית ירושלים.

דוד אזולאי: אני חושב שכאן התושבים אמרו: הם לא מתכוונים לעשות הסגר לתושבי עיסאוויה או לשכונות האחרות.

דוד אזולאי: כל מה שהם רוצים זה איכות חיים, ובכך שאתה תיתן שירותים קהילתיים לעיסאוויה זה יוריד מעליהם את הלחץ.

דוד אזולאי: זאת כל בקשתם.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני.

יוסי היימן: טוב, קודם כל, תודה רבה, אדוני היושב ראש.

יוסי היימן: אני מכיר את המקרה באופן אישי לא רע, הייתי שנתיים תושב השכונה והייתי מח"ט בנימין לא לפני הרבה שנים, כך שאני חושב שהבעיה מוכרת לי.

יוסי היימן: אני חושב שמתערבבים פה כמה דיונים ואני חושב שדרך הפריזמה של הדיון על הגבעה הצרפתית עולה פה תמונה רחבה, ולנסות לתת פיתרון לגבעה הצרפתית זה בסדר, אבל אם לא יהיה פיתרון מערכתי לאומי אז כנראה שזה יהיה כמו להדביק פלסטר לפצע.

יוסי היימן: ובכל זאת, היות וזאת המחויבות שלנו, אני אגיד מה אנחנו עושים.

יוסי היימן: בתחום הביטחוני אנחנו מופקדים על אבטחת מוסדות חינוך בתיאום עם התושבים.

יוסי היימן: בתיאום עם התושבים הוצבו מצלמות בבית ספר אחד, בבית ספר קורצ'ק, ויוצבו בימים הקרובים מצלמות נוספות בבית ספר פרנקל.

יוסי היימן: כולם מחוברים למוקד העירוני, הכול בתיאום עם התושבים ועם המשטרה.

יוסי היימן: הוגבר גם המאור – אולי לא מספיק, עוד לא ראיתי את זה בימים האחרונים – הוגבר המאור גם כן, בתיאום עם השכונה, באזור התפר, על מנת להגביר את הביטחון האישי.

יוסי היימן: לגבי שיפור השירות – אני לא אתייחס לדבריו של חבר הכנסת אלדד אם זה יעשה או לא.

יוסי היימן: אני משוכנע שאם ניתן את השירות היותר טוב זה יפתור חלק מהבעיה.

יוסי היימן: יש כאלה שיגידו חלק קטן, יש כאלה שיגידו חלק גדול.

יוסי היימן: אבל אני, כמנכ"ל עיריית ירושלים, מחויב לתת שירות לכל תושביה, כולל לתושבי מזרח ירושלים.

יוסי היימן: קיימנו בימים האחרונים מפגש עם נכבדי השכונה.

יוסי היימן: נאמר פה שהיום נכבדי השכונה  זה כבר לא מה שהיה בעבר, שהם קובעים את כל מה שקורה בשכונה, ובכל מקרה אנחנו בחודש פברואר מתוכננים להיכנס לשכונה עם כל ראשי האגפים שלנו: חינוך, תרבות, ספורט ולבחון כיצד אנחנו מסוגלים לסייע ולשפר בחלק מהדברים, על מנת שהנוער יוכל לקבל שירות קצת יותר טוב בשכונה ממה שהוא מקבל היום.

יוסי היימן: אני רק רוצה לומר דבר אחד: הבעיות שמוצגות פה הן בעיות מערכתיות ולא בעיות נקודתיות.

יוסי היימן: המצב הזה שנוצר היום, של אי האיזון, אי השוויון, בין השירות שניתן לתושבים במזרח ירושלים למערבה, גם הוא תופעה של תהליך, ושלא נאמר הזנחה, של 43 שנים, ששותפים בו לא מעט גופים במדינת ישראל.

יוסי היימן: וכדי לנסות קצת להעלות את רמת השירות, לא רק בתחום החינוך והתרבות אלא גם בתחום הכבישים ובתחומים נוספים, ורישום הקרקעות, נדרשים פה 	תקציבי ענק.

יוסי היימן: יש לנו תכניות לכל הדברים האלה.

יוסי היימן: אבל כדי שלא נצטרך - -

מיכאל בן-ארי: ואכיפת בניה בלתי חוקית.

יוסי היימן: להפיל ולהטיל את העומס על תושבי מערב העיר ולקחת מהם תקציבים כדי לטפל במזרח העיר, אנחנו נזקקים או זקוקים לתקציבים.

יוסי היימן: ממשלת ישראל מטילה עלינו הרבה מאוד גזירות, איננה משפה אותנו ולכן בימים אלה, כפי שאתה יודע אדוני היושב ראש, יש מאבק לא פשוט כדי שמדינת ישראל תסייע לירושלים לתת מענה כמו שהיא נדרשת, ולנסות להשלים תהליכי הזנחה של שנים.

יוסי היימן: אני רוצה לומר שבתחום כיתות החינוך, בשנתיים האחרונות, הכי הרבה כיתות חינוך נבנות במזרח העיר.

יוסי היימן: בצדק, אגב.

יוסי היימן: מדוע?

יוסי היימן: מכיוון שבג"ץ הורה אותנו והוא מנחה את המדינה לתת 100% מתקציבי המדינה לבנות כיתות במזרח ירושלים.

יוסי היימן: אני לא חושב שצריך להגיע למצב שבג"ץ מנחה את המדינה להקצות את הכספים, ולכן אנחנו נדרשים לכספים נוספים של ממשלת ישראל כדי להרים מעט את הרמה של השירות שלנו.

יוסי היימן: אני בטוח שגם אם זה לא יפתור את כל הבעיה, זה ייתן פיתרון חלקי.

יוסי היימן: תודה.

דוד אזולאי: תודה רבה לך, אדוני.

דוד אזולאי: חבר הכנסת בן ארי, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה, אדוני היושב.

מיכאל בן-ארי: קודם כל, גם ברכותיי למנכ"ל של עיריית ירושלים.

מיכאל בן-ארי: שמעתי את הדברים והערה לפני עיקרי הדברים: כשאתה הולך לעסוק בשיפוי של שכונות מזרח ירושלים כמו עיסאוויה בכיתות וכבישים, כדאי שנעסוק שם גם בתיקון של אי אכיפה במשך שנים ארוכות של חוקי התכנון והבניה, שהם בעצם הגורם העיקרי- - -

יוסי היימן: מטפלים גם בזה.

מיכאל בן-ארי: הגורם העיקרי לכל בעיית התשתיות.

מיכאל בן-ארי: קודם כל, בונים בצורה פראית ואחר כך אומרים שאין תשתיות.

מיכאל בן-ארי: אז בואו נשים את הדברים על השולחן ונפסיק לרמות את עצמנו.

מיכאל בן-ארי: צריך לשים את הדברים בצורה מסודרת.

מיכאל בן-ארי: קודם כל, שתהיה אכיפת חוקי תכנון ובנייה, תשלומים של ההיטלים לעירייה, מה שצריך לשלם תשלומים לעירייה בלי מחילות, ואז, לאחר מכן, מהכסף הזה, מדינת ישראל תשלם את התשתיות הנדרשות.

מיכאל בן-ארי: כמו שאנשים משלמים בכל מקום.

מיכאל בן-ארי: זו הערה צדדית.

מיכאל בן-ארי: אני שומע את הדברים.

מיכאל בן-ארי: אני מסכים עם מה שאמר השר: אין פיתרון.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מדינה שיש בה אזרחים כאלה וכאלה, וישנם פערים כלכליים, ויש פערים לאומיים, ויש פערים תרבותיים ויש גם עוינות.

מיכאל בן-ארי: נשים את הדברים על השולחן.

מיכאל בן-ארי: כיוון שאנחנו לא הולכים פה לפתרונות מאוד מאוד דרסטיים וזה לא עומד על השולחן, אני מציע פתרון שהיה בעבר ומשום מה התמסמס, ואני חושב שאולי כדאי לחדש אותו, או שתתקנו אותי והוא לא התמסמס.

מיכאל בן-ארי: והעניין הוא המשמר האזרחי.

מיכאל בן-ארי: המשמר האזרחי – תנו לתושבי  השכונות את האחריות על השכונות שלהם.

מיכאל בן-ארי: ברגע שיבוא לאנשים המוכשרים שיש פה – ואני מכיר את המפקדים שלך בשטח ואני מכיר את המגבלות שלהם.

מיכאל בן-ארי: אני מכיר את ניצב פרנקו, אני מכיר את ידידי תת ניצב שטיין.

מיכאל בן-ארי: אני מכיר את האנשים שעושים את המיטב.

דוד אזולאי: בן ארי, אני מציע שתקצר כי הסתבכת עכשיו.

מיכאל בן-ארי: עם שוטרים עוד.

מיכאל בן-ארי: אנחנו בידידות, הכול בסדר.

מיכאל בן-ארי: מכל מקום, אני אומר: ברגע שיבואו תושבי השכונות ויתלוננו, יכול לבוא אליהם מפקד המרחב ולהגיד: אני מקצה לכם, יש לכם פה נקודה של משמר אזרחי, בואו תתנדבו, אלו הכללים שמותרים, אלו הכללים שאסורים.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מדברים על נוכחות בשטח, הם יוכלו לתת את הנוכחות שלהם בשטח, הם יוכלו להראות שהם מעורבים בעניין הזה של הרתעה כשמדובר בפשיעה, כשמדובר באיומים של תצפיתנים או כל הדברים האחרים שהביאו בצור הדסה ובמקומות אחרים.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שבהכוונה נכונה ובהשקעת משאבים לא גדולים, אנחנו יכולים לתת לאזרחי ישראל את השותפות על ביטחונם האישי ועל בטיחות הבתים שלהם והבטיחות של הילדים שלהם.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שבמציאות הקיימת יהיה לזה מענה נכון, עם הכוונה נכונה.

מיכאל בן-ארי: יכול להיות שנצטרך לתקן סמכויות כאלה ואחרות, כמובן, הכול בהנחיית המשטרה, כדי לתקן את המצב.

מיכאל בן-ארי: שינויים דרסטיים כמו שהיינו חולמים, שביום אחד תהיה פה מדינה רק של אוכלוסייה מסוימת, זה כנראה לא יהיה בשנתיים הקרובות.

מיכאל בן-ארי: אז אני מציע ללכת על הכיוון הזה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: אני מודה לך.

דוד אזולאי: אדוני מפקד המחוז, בבקשה.

אהרון פרנקו: תודה, היושב ראש.

אהרון פרנקו: כמו שנאמר פה, עלו פה לא מעט נושאים ואתמקד בשני הנושאים המרכזיים.

אהרון פרנקו: הראשון זה באמת הסוגיה של הגבעה הצרפתית והכפר עיסאוויה והסוגיה השנייה, כפי שהגדירו אותה כנושא לוועדה, זה המשולש בר גיורא, צור הדסה, מבוא ביתר.

אהרון פרנקו: כשאנחנו מדברים על משטרת ירושלים, כמו שאמר מנכ"ל העירייה, היא מחויבת לשרת את כל תושבי ירושלים.

אהרון פרנקו: מה לעשות, תושבי ירושלים מורכבים גם מתושבים יהודים וגם תושבים פלסטינים, בכל השכונות המקיפות את השכונות היהודיות.

מיכאל בן-ארי: שאלה: למה אתה לא אומר ערבים?

מיכאל בן-ארי: למה אתה אומר פלסטינים?

מיכאל בן-ארי: סתם בשביל המונחים.

אהרון פרנקו: זה לא משנה ההגדרה.

מיכאל בן-ארי: זה משנה.

מיכאל בן-ארי: אז אני מבקש להשתמש במונחים הנכונים.

אהרון פרנקו: מולם, משטרת ירושלים נדרשת לתת את השירותים לכל האוכלוסייה הזו של אזרחים, תושבי העיר ירושלים.

אהרון פרנקו: כשאנחנו מדברים על שכונת הגבעה הצרפתית, את אותו הדבר אפשר להגיד כמעט לכל השכונות שמקיפות את ירושלים.

אהרון פרנקו: נדבר על פסגת זאב, נדבר על נווה יעקב, נדבר על ארמון הנציב ושכונות אחרות, שכולן סמוכות גם לשכונות וכפרי מזרח ירושלים.

אהרון פרנקו: אנחנו ממוקדים על הגבעה הצרפתית והכפר עיסאוויה.

אהרון פרנקו: הזכירו פה: הגבעה הצרפתית מונה כ-12,000 תושבים.

אהרון פרנקו: הכפר עיסאוויה מונה כ-15,000 תושבים.

אהרון פרנקו: שכונת הגבעה הצרפתית מכילה גם אתרים ציבוריים גדולים מאוד, הזכירו אותם פה.

אהרון פרנקו: בית החולים, שהוא מבחינתנו מחייב את הרגישות ואת תשומת הלב.

אהרון פרנקו: האוניברסיטה שמכילה אלפי סטודנטים, ואני יכול להגיד לכם שחלק גדול מהם הם ערבים שלומדים שם.

אהרון פרנקו: הרבה מהתושבים, שליש, או יותר נכון, תיקון, שישית מתושבי הגבעה הצרפתית, הם בני מיעוטים.

אהרון פרנקו: זה חלק מהאוכלוסייה, מהשכונה.

אהרון פרנקו: זו לא איזה שכונה יהודית נטו.

אהרון פרנקו: שישית מהאוכלוסייה, אם זה 12,000 תעשו את החשבון.

אהרון פרנקו: בנוסף, חלק גדול מהסטודנטים הם גם סטודנטים בני מיעוטים שגרים בשכונה.

אהרון פרנקו: תושבי עיסאוויה, כמו כל תושבי הכפרים ושכונות מזרח ירושלים, מחזיקים גם את הכלכלה של ירושלים.

אהרון פרנקו: חלק גדול מהם עובדים בבתי החולים, במסעדות, בתחבורה הציבורית, במכוניות, בעירייה.

אהרון פרנקו: כמעט אין תחום בעיר שהתושבים לא מועסקים בו.

אהרון פרנקו: ולכן אין שום הגבלה חוקית שאני יכול להשתמש בה כדי להגביל תנועה של התושבים ממקום למקום.

אהרון פרנקו: מדברים פה על הגבעה הצרפתית.

אהרון פרנקו: תבוא לבקר במלחה, תבואו לשוק מחנה יהודה, תבואו למרכז העיר.

אהרון פרנקו: אדם שמשוטט במרכז העיר, בגלל שהוא ערבי, אני צריך לעכב אותו, לעצור אותו?

אהרון פרנקו: אדם שמבקר במלחה אני בכניסה אמנע ממנו, למרות שהוא עובר את הבידוק הקפדני?

אהרון פרנקו: רבותיי, הם תושבי מזרח ירושלים, הם תושבי ירושלים.

אהרון פרנקו: מבחינתנו, בגלל הרגישות הזאת, בנוסף ישנה רגישות נוספת לכפר עיסאוויה.

אהרון פרנקו: הוא יושב על מצוק ששולט על הכביש הראשי מעלה אדומים-ירושלים.

אהרון פרנקו: כל מה שתיארתי פה: האוניברסיטה, בית החולים, הבסיס הצבאי עופרים והכביש, מחייבים אותנו לתשומת לב וכך אנחנו עושים, ומקדישים כבר זמן רב בפריסה רחבה של כוחות סביב עיסאוויה, בגלל האלמנט הלאומני, שזה יידוי אבנים ובקת"בים, גם על האתרים שציינתי ועל הכביש.

אהרון פרנקו: לגבי השכונה עצמה – בשכונה עצמה, בעבר, היו שם תיאורים קשים מאד.

אהרון פרנקו: וכל מה שעלה פה אנחנו מכירים, כי אנחנו נפגשים.

אהרון פרנקו: רק במהלך השנה המשטרה נפגשה עם תושבי השכונה למעלה מעשר פעמים.

אהרון פרנקו: מבחינתנו, בשכונה עשינו רה-ארגון ולקחנו את תחנת שלם, שהיא תחנה סמוכה למזרח ירושלים, הוספנו לה כוחות משטרה: בלשים, חוקרים, רכזי מודיעין, שוטרי סיור, ונתנו לה את האחריות על הגבעה הצרפתית.

אהרון פרנקו: ולכן, חלק מהדברים פה יכול להיות שהם נכונים נקודתית.

אהרון פרנקו: ומאז בכל הפגישות שאנחנו מקבלים מול השכונה הדברים השתנו.

אהרון פרנקו: כי בתחום הפשיעה בגבעה הצרפתית יש ירידה בגנבות רכב של 45%.

אהרון פרנקו: אבל אני, עוד הפעם, מדבר על סטטיסטיקה שלנו.

אהרון פרנקו: קשה לי להתמודד עם תחושה של אזרח שגנבו לו את הארנק או גנבו לו את המכונית.

אהרון פרנקו: יש כאלה אלפים בארץ וגם בירושלים.

אהרון פרנקו: יש לנו ירידה ב-52% בהתפרצויות לדירה.

אהרון פרנקו: במהלך 11 מקרים.

אהרון פרנקו: התפרצות לרכב, שהייתה תופעה אדירה באזור הזה, בגלל החניונים הגדולים, בגלל החניה של הסטודנטים שחונים כדי לחסוך בכסף בחניה מסודרת – היו פריצות לרכב.

אהרון פרנקו: גם כאן הורדנו 35%.

מיכאל בן-ארי: אתה יכול לפרט איך עשיתם את זה בשניים-שלושה משפטים?

אהרון פרנקו: אפרט הכול.

אהרון פרנקו: ציינתי קודם: הגדלנו את כמות השוטרים שפועלים בשכונה, גם בניידת סיור, גם ברכז מודיעין, גם בבלשים שפועלים כל הזמן.

אהרון פרנקו: דיברת על המשמר האזרחי ואני מסכים איתך.

אהרון פרנקו: לצערי, בירושלים, הפוטנציאל הוא לא גדול, של מתנדבים.

אהרון פרנקו: המשמר האזרחי שלנו הוא לא מהגדולים, אבל בגבעה הצרפתית יש את הבסיס הטוב ביותר בירושלים.

אהרון פרנקו: יש שם שוטרת קהילתית שאני לא מאמין שיש מישהו בגבעה הצרפתית שלא מכיר אותה.

אהרון פרנקו: היא מפעילה 126 מתנדבים בשכונה שפועלים מידי יום, והמרחב והתחנה נותנים להם את האמצעים ואת הכלים.

אהרון פרנקו: תאמין לי, היינו רוצים הרבה יותר.

אהרון פרנקו: אנחנו עושים מאמצים לקשור גם את הסטודנטים שגרים במעונות, שגם הם יתנדבו.

אהרון פרנקו: הם לא מוכנים כי חלק גדול מהסטודנטים, אמרתי, הם בני מיעוטים.

אהרון פרנקו: ולכן קשה מאד לבוא מול תחושות של אנשים שזה פרצו לו, וההוא פרצו לו.

אהרון פרנקו: אנחנו מבצעים פעולות בגנים: בגן השלום, בברוש הגבעה, בעוקף האוניברסיטה.

אהרון פרנקו: אנחנו במהלך השנה, מאז שנכנס חוק האלכוהול, פתחנו 90 תיקים כנגד שתיית אלכוהול בשכונה בלבד, לא מדבר על כל העיר.

אהרון פרנקו: רשמנו 700 דוחות תנועה.

אהרון פרנקו: הורדנו 38 כלי רכב, השבתנו והורדנו אותם מהכביש בתוך השכונה הזו בגלל הרגישות שלנו לשכונה.

דוד אזולאי: כל הנתונים האלה, אדוני, זה רק לגבעה הצרפתית.

אהרון פרנקו: רק בגבעה הצרפתית.

אהרון פרנקו: אם אני אתן פה נתונים של כל העיר ירושלים ארגיש יותר גדול ממה שאני בנפח.

אהרון פרנקו: סוגיית התשתיות: אני מסכים, זאת סוגיה שמדאיגה בכל המדינה.

אהרון פרנקו: גונבים מתכות.

אהרון פרנקו: כשהפסיקו לגנוב את הברזל מחפשים את הנחושת.

אהרון פרנקו: הנחושת קיימת בצינורות הגז, לצערי.

אהרון פרנקו: באותם מקומות צינורות הגז היו קצת חשופים יותר ולכן הנגישות גדולה.

אהרון פרנקו: גנבו את הצינורות, סיכנו חיי אדם.

אהרון פרנקו: לקחנו את זה בחומרה, טיפלנו בזה ונעצרו שלושה חשודים שביצעו את המעשה הזה.

אהרון פרנקו: כל האירועים כאלה הם חמורים.

אהרון פרנקו: הם מטופלים עם כל תשומת הלב על ידי מפקח המרחב והנוגעים בדבר.

אהרון פרנקו: ציינתי את המפגשים עם השכונה.

אהרון פרנקו: במהלך השנה בפעילות סמויה, נעצרו 15 חשודים משוטטים שהיו להם סכינים, ללא קשר למעשה.

אהרון פרנקו: כי עבירת הסכין היום היא בתשומת הלב שלנו.

אהרון פרנקו: נעצרו שלושה בגלל הטרדות מיניות.

אהרון פרנקו: יכול להיות שיש הרבה יותר, זה לא מגיע אלינו.

אהרון פרנקו: לא כל דבר שמתארים פה מגישים תלונה.

אהרון פרנקו: אנחנו פועלים רק על פי המדווח.

אהרון פרנקו: לא הכול מדווח.

גילה אלישר: בדיוק, לא המון מדווחים.

אהרון פרנקו: ארבעה נעצרו בגין החזקה ושימוש בסמים, ועוד בנושא של תופעה של חטיפות תיקים שהיתה לנו שם.

אהרון פרנקו: אני מסכים, התנועה של תושבי עיסאוויה והשימוש במתקנים בשכונה זה דבר שקורה בכל ירושלים.

אהרון פרנקו: הזכרתם פה את הדואר.

אהרון פרנקו: הם מודעים לזה שלהביא להם דואר לשכונה – יותר קשה לזהות את הבית.

אהרון פרנקו: הם היום נלחמים להשיג תיבות דואר.

גילה אלישר: אבל יש פתרון  לזה.

אהרון פרנקו: אני יודע, הם רוצים להשכיר את תיבת הדואר בגבעה.

אהרון פרנקו: היום יש בקשה בסניף הדואר בסלאח א-דין להרחיב אותו, צמוד לתחנת המשטרה, כדי להוסיף עוד תיבות דואר.

אהרון פרנקו: כי הם רוצים לקבל את הדואר שלהם בתיבה, כי כנראה להביא להם אותו הביתה – לא כולם מכירים את הכתובות וכולי.

אהרון פרנקו: ולכן עושים שימוש בשכונה.

אריה אלדד: למה לא לפתוח להם תיבות בעיסאוויה?

אהרון פרנקו: זה אני מסכים.

מיכאל בן-ארי: אני אגיד לך למה.

מיכאל בן-ארי: הם ידעו איפה הכתובת שלהם, יבואו לבקש מהם  ארנונה.

אהרון פרנקו: הם משלמים ארנונה.

גילה אלישר: הם משלמים.

אהרון פרנקו: משלמים ארנונה ומשלמים טוב מאוד.

אהרון פרנקו: בואו, חבר'ה, יש דברים – ואני, כמפקד המחוז כבר שנה רביעית, מכיר טוב טוב מה שקורה בירושלים, ואנחנו בשיתוף פעולה מעולה עם העירייה.

אהרון פרנקו: אנחנו עושים מבצעים גדולים בעירייה גם כדי לשפר את השירות בכפרים.

אהרון פרנקו: עשינו מבצע, צבענו מדרכות, מעברי חציה, החלפנו פחי אשפה, בעיסאוויה.

אהרון פרנקו: אנחנו מבקשים להגדיל את התאורה במגרשי המשחקים, יש שם מגרש כדורגל שלא קיים אפילו במערב העיר.

אהרון פרנקו: אנחנו מעוניינים שיפתחו להם מתנ"סים, שתהיה יותר פעילות לנוער.

אהרון פרנקו: ברגע שיש פעילות לנוער הם לא יבואו לגבעה והם לא יזרקו עלינו אבנים.

אהרון פרנקו: האינטרס הוא משותף.

אהרון פרנקו: אבל למנוע תנועה של תושבי השכונה לתוך מערב העיר או לשכונה, זה לא משהו שעומד חוקית לרשותי.

אהרון פרנקו: לגבי הצירים, הזכירו את הצירים.

אהרון פרנקו: יש ציר ראשי שחוצה את הכפר.

אהרון פרנקו: הציר הזה מתחיל מכביש מעלה אדומים, מול מצודת מג"ב, ומסתיים ליד תחנת הדלק בגבעה הצרפתית.

אהרון פרנקו: יש עוד שתי כניסות, אחת לאוניברסיטה ואחת לתחנת הדלק.

אהרון פרנקו: מזה שלושה חודשים, בגלל העלייה ביידוי אבנים, שתי הכניסות האלה חסומות עם בטונדות.

אהרון פרנקו: רק הולכי רגל יכולים להגיע לאוניברסיטה, שזו מגבלה לא נעימה.

אהרון פרנקו: יש כל מיני בג"צים כנגדנו בדבר הזה, אבל אנחנו מתמודדים בגלל חשיבות הביטחון.

אהרון פרנקו: בשתי הכניסות האחרות, מתחנת הדלק ומהמצודה, יש מחסומים קבועים 24 שעות שבודקים את הנכנסים לכפר והיציאה מהכפר.

אהרון פרנקו: ואנחנו מדברים לא על כפר באיו"ש, אלא כפר-שכונה בתוך ירושלים.

אהרון פרנקו: שאנחנו מתייחסים אליו בגלל יידוי האבנים והבקת"בים קצת שונה.

אהרון פרנקו: אני מאמין מאוד שאם ישפרו את התשתיות ויתנו להם את המתקנים הנדרשים, אני בטוח שזה יצמצם.

אהרון פרנקו: לא לגמרי.

אהרון פרנקו: לכן הם מחפשים לגור בתוך ירושלים כדי לשפר את התנאים.

אהרון פרנקו: הם רושמים את הילדים שלהם בבתי ספר ובגנים במערב העיר כי גם הם רוצים לשפר.

אהרון פרנקו: ברגע שיהיו להם את התנאים האלה אני מעריך שהדבר הזה יצטמצם.

אהרון פרנקו: אני יכול במשפט אחד לגבי הגבעה הצרפתית: תשומת הלב שלנו לגבעה קיימת, ההשקעה רבה, התוצאות בהתאם, אבל לא ניתן להוריד את הפשיעה לאפס.

אהרון פרנקו: אנחנו בירושלים, בארבע השנים האלה, הורדנו את גניבות הרכב ב-45%.

אהרון פרנקו: את ההתפרצויות לדירה מעל 40%.

אהרון פרנקו: זאת משימה לא פשוטה, כשמשטרת ירושלים עסוקה מאד במניעת טרור, והוא קיים – לשמחתי הוא בעוטף ולא בתוך העיר – ובטיפול בהפרות סדר שהם לחם חוקנו כל ימות השנה.

אהרון פרנקו: לגבי הסוגיה השנייה, סוגיית צור הדסה והמשולש – לכל מה שעלה פה אנחנו מסכימים.

אהרון פרנקו: אנחנו בשעות הבוקר יצאנו בפרסום והוצאנו את צו איסור הפרסום מהרצח שהיה במושב מטע.

אהרון פרנקו: הרצח של התיירת, כריסטין זיכרונה לברכה, ופציעתה הקשה של החברה שלה, קלי.

אהרון פרנקו: מהחקירה של הפרשה הזו אחרי יום עצרנו את המבצעים, תושבי טרקומיה וצוריף שהם הכפרים הסמוכים ביותר לגזרה.

אהרון פרנקו: מדובר על גזרה רחבה מאד, מי שמכיר את אזור היערות שממשיך למעשה עד למבואות קריית מלאכי, קריית גת.

אהרון פרנקו: אזור עצום.

אהרון פרנקו: מהחקירה של הכנופיה הזו, הסתבר שהיא גדולה מאד, שהתחילה את דרכה כשב"ח, עשתה התפרצויות לבתי דירה, ביצעה לא מעט שודים ובשלב מסוים, מאז רצח מדחוח, הריגת מדחוח בדובאי, הם עברו לצד הלאומני.

אהרון פרנקו: הצלחנו בחשיפה הזאת לגלות שהם ביצעו משנת 1997 עד 2010 21 עבירות חמורות, שני מקרי רצח – האחד זה הרצח במטע, רצח נוסף היה בבית ג'מאל – שני ניסיונות רצח, מקרי אונס, 7 מקרי שוד ועוד התפרצויות.

אהרון פרנקו: נעצרו שמונה אנשים, נתפסו ארבעה כלי נשק ואנחנו ממשיכים בחקירה לבדוק שהם לא מעורבים במקרים נוספים באזור.

אהרון פרנקו: מה שהעלו פה התושבים – אני מתאר לי שאם היו מדברים כולם אז הדברים היו דומים.

אהרון פרנקו: אנחנו מלווים את הגזרה, את המועצה האזורית יהודה, עם שיתוף פעולה פורה.

אהרון פרנקו: נכון, ירושלים, להזכיר לכם,  נסגרה כמעט ב-195 ק"מ, אתן תכף לידידי עופר לפרט יותר.

אהרון פרנקו: האזור היחידי שעדיין לא נסגר מסיבות שונות, חלקן משפטיות אבל בעיקר כלכליות, זה כל האזור מהמנהרות בואכה נתיב הל"ה ועד נחושה, שזה האזור הפתוח, אזור שהוא שמורת טבע גדולה.

אהרון פרנקו: מי שמכיר את הסנסן, אזור שפרוץ יחסית גם לרכב וגם להולכי רגל.

אהרון פרנקו: באזור הזה פועלת כמות הכוחות הכי גדולה שתמצאו בישראל בשטח פתוח.

אהרון פרנקו: לא תמצאו את זה בשום מקום בארץ, שמושקע כוח גדול בגזרה כזו קטנה.

אהרון פרנקו: כל גזרת יהודה מושקעת רק במועצה האזורית בגזרה הזאת.

אהרון פרנקו: יש יחידת כפיר, יחידה מיוחדת ללחימה בפשיעה החקלאית – יושבת רק באזור הזה.

אהרון פרנקו: בצור הדסה לקח זמן, היום יש שם את כל הגורמים הנדרשים.

אהרון פרנקו: יש שם שני שוטרי קבע, גם מפקד שיטור קהילתי, גם שוטר מב"ס של גיוס מתנדבים.

אהרון פרנקו: יש שם רב"ש שמינינו אותו במאמץ גדול, כדי להשלים את הביטחון של צור הדסה.

אהרון פרנקו: כי רק במינוי רב"ש נקבל את הסל.

אהרון פרנקו: אנחנו כרגע במשא ומתן עם הצבא כדי לתת את הסל שמגיע לצור הדסה כדי להשלים את מה שעשו ונהרס לאורך השנים.

אהרון פרנקו: יש יחידת מתנדבים בצור הדסה, היא לא גדולה, 50 איש.

אהרון פרנקו: היא מעט.

אהרון פרנקו: באזור הזה כמות המתנדבים היא לא גדולה.

אהרון פרנקו: דיברנו עם ראש המועצה, צריך להשקיע הרבה במיגון היישובים.

אהרון פרנקו: אם ניקח כדוגמה את היישוב נתיב הל"ה, שהוא הממוגן ביותר, רמת הפשיעה בו היא מהנמוכות ביותר.

קריאות: פלוגת מג"ב.

אהרון פרנקו: זה לא קשור.

אהרון פרנקו: אני אומר כי הוא ממוגן.

משה דדון: אני רוצה רק להוסיף משהו ואני רוצה לומר: אני חושב שהתושבים חייבים לקחת אחריות על החים שלהם.

משה דדון: אנחנו במועצה אזורית מטה יהודה הטלנו היטל שמירה מיוחד על התושבים.

משה דדון: משלמים פה בשנה מעל מיליון וחצי שקלים.

משה דדון: אני חושב שהמערכת שהמשטרה נותנת היא משמעותית.

משה דדון: יש דבר אחד, הגדר בינינו ובין הפלסטינים, שלא ייפתר.

משה דדון: אבל הגדר של היישוב, שהיא הפקרות של המדינה, את זה אי אפשר להסתיר.

משה דדון: הכול נעשה.

אהרון פרנקו: לכן אמרתי, יש - - -

משה דדון: כבוד היושב ראש, מה שאני מאוד הייתי מבקש, הייתי שמח אם הוועדה הייתה אורחת של מטה יהודה בסיור.

משה דדון: תבואו ותראו.

משה דדון: מראה עיניים טוב יותר מכל הסבר.

אהרון פרנקו: נכון, יש שני מעגלים.

אהרון פרנקו: יש את המעגל של העוטף  שצריך לסגור אותו – צריך לעשות מאמץ גדול ועופר יעדכן אותנו – להשקיע, לתת את התקציבים כדי להשלים בסגירת הפרצה.

אהרון פרנקו: המעגל השני זה היישובים – כל יישוב צריך לסגור את הפרצות.

אהרון פרנקו: עשינו את זה גם ביישובים בתוך השרון: פרדסיה, קדימה, מזכרת בתיה.

אהרון פרנקו: אלו יישובים במרכז הארץ שסגרו את עצמם והורידו את הפשיעה לאפס.

אהרון פרנקו: מבחינת הטיפול בשב"ח אנחנו משקיעים מאוד.

אהרון פרנקו: נכון, התיאורים שנאמרו פה, התנועה של השב"חים, תחנות הדלק, כייסים – אנחנו במהלך השנה עצרנו 2166 שב"חים.

אריה אלדד: ומה קרה להם?

אהרון פרנקו: חלקם בכלא, חלקם לא.

אהרון פרנקו: היום בית המשפט לא עוצר בפעם הראשונה.

אריה אלדד: האם יהיה נכון לומר שרובם משוחררים אחרי 24 שעות?

אהרון פרנקו: רובם משוחררים כי בית המשפט רק בפעם השלישית מוכן לחשוב על כליאה.

אהרון פרנקו: אני אומר, לעומת זאת, שהיד הקשה היא כנגד המסיעים.

אהרון פרנקו: 185 מסיעים עצרנו, וכשמסיע נעצר, נעצר גם האוטו שלו.

אהרון פרנקו: אם תלכו למגרשי הרכב שלנו בבית שמש ובירושלים – אפס מקום.

אהרון פרנקו: אין לנו מקום כבר לקלוט את המכוניות שאנחנו מחרימים מכל המסיעים.

אהרון פרנקו: במהלך השנה – וזה משפט לפני אחרון – במהלך השנה פיצחנו שש כנופיות שעסקו בהסעת שב"חים בגזרה.

אהרון פרנקו: ממש בתהליך כמו שתיארו פה, עם מכשירי קשר, תשתית ענפה.

אהרון פרנקו: כל שב"ח כזה שילם 250 שקל לצורך ההסעה.

אהרון פרנקו: פיצחנו אותם.

אהרון פרנקו: משפט אחרון אני יכול להגיד לגבי ירושלים בכלל כי דיברו פה על ביטחון.

אהרון פרנקו: נכון, הביטחון האישי זאת המשימה האישית שלי בירושלים.

אהרון פרנקו: אבל אני יכול רק להגיד לכם: אנחנו מסיימים שנה ברוכה בירושלים, עם המצב הביטחוני וכל מה שתואר פה.

אהרון פרנקו: בירושלים ביקרו קרוב לעשרה מיליון תיירים גם מחו"ל וגם מישראל.

אהרון פרנקו: כל הכמות הזאת הגיעה לתוך העיר העתיקה.

אהרון פרנקו: מעל שמונה מיליון ביקרו בכותל.

אהרון פרנקו: מאות אלפים ביקרו בעיר דוד, כך שאם לא היה ביטחון היינו חוזרים לתקופות אחרות.

אהרון פרנקו: עד כאן.

אריה אלדד: רק הערה אחת, אדוני, ברשותך.

אריה אלדד: ציטוט של החוק הפלילי שנאמר - - -

דוד אזולאי: דקה, אני מבקש.

דוד אזולאי: אני אאפשר.

דוד אזולאי: רבותיי, השר מוגבל בזמן הוא צריך להיות ב-11:00 במליאה והיום הדיון היה, בין היתר, גם על נושא הנשק האישי.

דוד אזולאי: יש איזושהי הודעה לשר, שביקשתי שיעביר לוועדה בנוגע לנשק האישי.

דוד אזולאי: כידוע לכם, רישיון נשק עבר ממשרד הפנים למשרד לביטחון פנים, ואני מבקש את השר להתייחס לעניין הזה.

יצחק אהרונוביץ': אני אנסה גם לתת כמה תשובות לוועדה פה.

יצחק אהרונוביץ': נתחיל בזה ש-חבר הכנסת אלדד, יש, מצאתי את – אני חוזר בי – הנושא של עבירת שוטטות לפי סעיף 216(א)(5) לחוק העונשין.

יצחק אהרונוביץ': בדקתי את זה ולמעשה בדקתי גם כמה דו"חות או כמה מעצרים היו בעקבות הסעיף הזה.

יצחק אהרונוביץ': בודדים מאוד, הם הולכים יותר על הנושא של אפשרות לקבל מעצר בבית המשפט: על נושא של כניסה לחצרות, הסגת גבול, נשיאת סכין.

יצחק אהרונוביץ': הדברים האלה, שיש להם עילת מעצר.

אריה אלדד: אבל גם השוטטות עצמה.

יצחק אהרונוביץ': כן, אבל אם זה מגיע לבית המשפט הם לא נותנים לנו מעצרים.

יצחק אהרונוביץ': הם מגיעים למעשה, המשטרה מגיעה, ולמעשה הם משוחררים לאחר מכן.

קריאה: למעשה זה רק עיכוב.

יצחק אהרונוביץ': בדיוק, לכן הולכים על עבירה יותר חמורה, כי זה מסוג העבירות של עוונות, וזה פחות.

אריה אלדד: נכון, כי זה מכת מדינה.

יצחק אהרונוביץ': הם משתמשים בזה, אבל לא בכמות.

יצחק אהרונוביץ': יושב פה מפקד המחוז.

אורי מקלב: אחר כך אתה מגלה שיש לו גם עבר.

אריה אלדד: זה שאמרת שאין סעיף כזה, זה אומר שבקושי עושים בו שימוש.

יצחק אהרונוביץ': בסדר, מפקד המחוז פה יושב ושומע את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה עוד שניים שלושה דברים.

יצחק אהרונוביץ': אחד, אני באמת רוצה פה לברך את המשטרה על כל מה שהם עושים.

יצחק אהרונוביץ': גם את מפקד המחוז, גם את מפקד המרחב, שהם עושים, באמת – אני גם קיימתי דיון מקדים – עושים הרבה פעולות, כפי ששמענו ממפקד המחוז, למען ביטחונם של תושבי ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': יש תמיד, כמובן, מה להוסיף ומה לשפר, וכל הנושא של המשמר האזרחי והדברים שנעשים ועוד צריך להמשיך ולעשות, אלה דברים שבאמת צריך להתעסק אתם.

יצחק אהרונוביץ': לגבי הנושא של הסוגיה של השכונה הזאת, עיסאוויה והגבעה הצרפתית, היא סוגיה לא פשוטה, היא לא יכולה לבוא לפיתרון.

יצחק אהרונוביץ': צריך להגביר את הביטחון שם, אבל לסגור דרך או כל דבר אחר זה לא פיתרון, כי השכונות – אמרנו: שישית מהתושבים של הגבעה הצרפתית הם ערבים, וצריך להבין את הדברים האלה, זה גם ביתר השכונות.

יצחק אהרונוביץ': ככה זה, כל השכונות, הכל מעורבב, הכל ביחד.

יצחק אהרונוביץ': זה אחד.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השני, זה הנושא של ואדי סנסן.

יצחק אהרונוביץ': הנושא פרוץ, הוא לא סגור.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש מהיושב ראש לפנות ולנסות לקדם את כל הנושא של החלטת הבג"ץ לקצר את התהליכים.

יצחק אהרונוביץ': בטח עוד ידבר אלוף משנה הינדי.

יצחק אהרונוביץ': חייבים לקצר את התהליכים שם, המשפטיים, כי הנושא, הסוגיה המשפטית, עדיין לא באה על פתרונה.

יצחק אהרונוביץ': יש כוחות, כפי ששמענו ממפקד המחוז, אבל עדיין יש תנועות של שב"חים פנימה והחוצה.

יצחק אהרונוביץ': צריך, כמובן, את כל הנושא של היישובים עצמם – גם המוסדות, גם היישובים, גם הגידור – צריך להמשיך ולטפל.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השלישי שפנה אלי יושב ראש הוועדה זה בנושא של רישיונות לנשק לתושבי איו"ש.

יצחק אהרונוביץ': קיימתי דיון על זה ואני רוצה לבשר ליושב ראש ולוועדה שקבענו שנקצר את לוחות הזמנים כדי לתעדף בקשות שמוגשות על ידי תושבי איו"ש, כי בדרך כלל זה לוח זמנים יותר ארוך.

יצחק אהרונוביץ': ביקשתי, בגלל סמיכות של התושבים, או בגלל סכנה של התושבים שנעים ביהודה ושומרון, לקצר את התהליך, את לוחות הזמנים.

יצחק אהרונוביץ': גם זה יקבל תעדוף בתוך משטרת ישראל, כדי לתעדף את הדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': חייב לרוץ למליאה כי יש לי להשיב לשאילתא, אז תודה לכם.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

אורי מקלב: שאלה לממ"ז, אדוני היושב ראש, שאלה רק לממ"ז.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: בקצרה.

אורי מקלב: אנחנו מאד מעריכים את העבודה שאתה עושה באמת במשך ארבע שנים.

אורי מקלב: מצד אחד יצאנו מעודדים, כי יש אולי דו"חות ויש לכם סטטיסטיקות שיש ירידה בפשיעה.

אורי מקלב: מצד שני, אני כן רוצה להגיד לך שהתחושות וההרגשות עדיין נשארים, וזאת גם משימה.

אורי מקלב: דהיינו: הביטחון האישי זו שאלה של תחושה והרגשה.

אורי מקלב: אנשים מרגישים שאין ירידה בפריצות לבתים, אנשים מרגישים שהביטחון האישי נפגם בתקופות האחרונות, ולכן צריך גם על זה  לתת לזה מענה.

אורי מקלב: הדבר השני הוא הדבר המרכזי.

אורי מקלב: מה שסיפרת ואמרת ודיברת על חשיפת החוליה הזו שהייתה.

אורי מקלב: היא בעצם משקפת את מה שאנחנו אמרנו בלי שידענו.

אורי מקלב: אמרנו שיש כאן, מה שאמרו כאן הדוברים, שיש כאן כנופיות.

אורי מקלב: אלה לא פורצים וגנבים פליליים בודדים, אלא זה כנופיות.

אורי מקלב: והנה אתה רואה שדברים פליליים הפכו לדברים לאומניים וחבלניים.

אורי מקלב: וזה באמת החשש.

אורי מקלב: דיברנו שזה משהו בתחום הפלילי לאומני, והנה כאן החשש.

אורי מקלב: אנחנו צריכים באמת לזהות את הדבר הזה, שאנשים שיוצאים מתחברים ביחד, יש להם כבר משקפות, יש להם גם מצלמות.

אורי מקלב: הם כבר הולכים ביחד, יש להם מכשירי קשר או מכשירי טלפון והם יודעים כשהמשטרה מגיעה.

אורי מקלב: אני אספר לכם שרק לפני יומיים  סיפר לי תושב שכונת רמת שלמה – עברתי שם וראיתי שהמשטרה עצרה כנופיה – שאלתי אותו, לא רציתי להתעכב שם.

אורי מקלב: הוא אמר לי: אלה באמת חלק מהפורצים שהיו בשכונה, ויש שם פריצות, ממש כמעט כל יום, במיוחד בשבתות.

אורי מקלב: והוא מספר לי, שלפני זה אותו עבריין אמר לו: אתה התקשרת למשטרה.

אורי מקלב: הוא בא אליו באיזה ביטחון.

אורי מקלב: והדבר הזה שזה נותן, זה דבר שצריך באמת.

דוד אזולאי: תודה.

אורי מקלב: דיברת על שכונת הגבעה הצרפתית.

אורי מקלב: האם אותו מסר  נעשה בכל השכונות?

אורי מקלב: האם הפעילויות נעשות בכל השכונות?

אורי מקלב: הבהרה שלי: האם הדבר הזה בשכונה ספציפית או שנעשה בכל השכונות?

אורי מקלב: זה מה שאני רוצה לשמוע.

דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה להודות לשר שהוא הביא לידיעת הוועדה שהוחלט לתת תעדוף לקבלת רישיונות נשק לאנשי איו"ש.

דוד אזולאי: אבל יחד עם זה, אדוני השר, יש נקודה אחת שעדיין לא קיבלנו עליה מענה ואני מבקש את בדיקתך לעניין הזה.

דוד אזולאי: זה חילוט הנשקים של אנשי יהודה ושומרון.

דוד אזולאי: זה גם נושא שעלה ועל כך לא קיבלנו מענה.

דוד אזולאי: אני לא מצפה שאדוני יענה לי עכשיו, אבל הנושא, כדאי לבדוק אותו.

דוד אזולאי: מפני שבדיון שקיימנו אז התברר לנו שאותו אזרח שאשתו נרצחה, חילטו לו את הנשק ממש כמה ימים לפני כן.

דוד אזולאי: אז אני מבקש ממך, אדוני השר, שהנושא הזה ייבדק.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

דוד אזולאי: עדיין לא נעלתי את הישיבה.

דוד אזולאי: אני מבקש את אלוף משנה הינדי, בבקשה, רק תגיד לנו מה התפקיד, לפרוטוקול.

עופר הינדי: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, מפקד המחוז.

עופר הינדי: שמי עופר הינדי, ראש מנהלת קשת צבעים וגדר הביטחון בפיקוד מרכז.

עופר הינדי: אל"ף אני רוצה, כאחד שמלווה את עוטף ירושלים והשכונות בשש השנים האחרונות, על אף שאין מהללים אדם בפניו, לשבח את מחוז ירושלים על העבודה שהוא עשה.

עופר הינדי: אם אני מסתכל על זה מהאספקטים הביטחוניים של הגבעה הצרפתית לבד, אני זוכר לפחות ארבעה-חמישה פיגועים שהיו בגבעה הצרפתית.

עופר הינדי: ועל אף שגדר הביטחון הוקמה באזור הזה, עדיין נוכחות קבועה של שוטרי מג"ב נמצאת שם.

עופר הינדי: כל היישובים שמדוברים פה הם לא באחריות ביטחונית של צה"ל, הם בתוך שטחי מדינת ישראל והם באחריות משטרת ישראל.

עופר הינדי: יחד עם זאת יש פעילות שוטפת במפגשים, בהערכות מצב, כולל מפגשים של האלוף, מפקד המחוז והשב"כ, לפחות אחת לארבעה חודשים, כדי לבחון את הסדרי הביטחון גם ביישובים האלה, בעבודה המשותפת.

עופר הינדי: ביחס לאזור  של הגבעה הצרפתית אני לא אתייחס כי זה באמת לא נוגע אלי.

עופר הינדי: ביחס לאזור השני, אנחנו מדברים על שתי פתחות מרכזיות: אחד פתחת בתיר, מה שנקרא נחל רפאים, מתחת לבתיר, שממנה אפשר לעלות גם לצור הדסה.

עופר הינדי: והפתחה השנייה זה פתחת ואדי פוקין שממנה עולים לרכס הר סנסן.

קריאה: לא, ממנה לצור הדסה צמוד.

עופר הינדי: בסדר, הר סנסן וצור הדסה.

עופר הינדי: אל"ף, מדובר בפתחה של כבערך כ-16 קילומטר שנשארה פתוחה בתוואי גדר הביטחון.

עופר הינדי: ככה כדי לסדר לפורום את אמות המידה של תוואי גדר הביטחון, הגדר שחוצצת בין יהודה ושומרון לעורף מדינת ישראל היא בערך כ-630 ק"מ.

עופר הינדי: אני לא כולל בתוכה את תוואי מעלה אדומים, אריאל וקדומים.

עופר הינדי: מתוך 630 ק"מ האלה נותר לנו למעשה לבצע ולהשלים בערך כ-100 ק"מ.

עופר הינדי: עיקר הקילומטראז' במדבר יהודה, מה שנקרא ספר המדבר, באזור שממצדות יהודה, מי שמכיר,  עד אזור נחל חבר, נחל צאלים.

עופר הינדי: דרך אגב, הפיגוע הבודד שיצא מתוואי גדר הביטחון כפיגוע פח"עי היה דרך האזור הזה.

עופר הינדי: מדבר יהודה, המתאבד שהלך אל הקניון בדימונה ונהרגה לנו תושבת יקרה.

עופר הינדי: אני אומר את זה כי אנשים לא אוהבים להתעסק עם מדבר יהודה, זה נראה רחוק, זה לא ליד איזה יישוב.

עופר הינדי: אבל הפיגוע הבודד ב-2008 יצא משם.

עופר הינדי: בסוף אדוני היושב ראש, הקמת המתארים של תוואי גדר הביטחון מתבצעת בשיתוף ובהערכת מצב של  השב"כ, צה"ל ומשטרת ישראל.

עופר הינדי: בהתאם להערכת המצב המודיעינית-מבצעית אנחנו קובעים איזה שלבים אנחנו מבצעים.

עופר הינדי: מה סדרי העדיפויות הביטחוניים.

עופר הינדי: כרגע בסדר עדיפות למערכת הביטחון בשילוב שירות הביטחון הכללי במשטרת ישראל, המטרה שלנו היא קודם כל להשלים את תוואי עוטף ירושלים.

עופר הינדי: זאת אומרת: הפרצות שנשארו לנו בעוטף ירושלים זה סדר העדיפות הביטחוני, אותם אנחנו רוצים לסיים.

עופר הינדי: ביחס לשתי הפתחות האלה, אני חייב להדגיש פה משהו נוסף ביחס למערכת המשפטית: בג"ץ לא מעכב אותנו בכלום.

עופר הינדי: כמעט כל התיקים בבג"ץ הסתיימו, נשארו לנו מספר תיקים.

עופר הינדי: בג"ץ הוא לא גורם מעכב.

עופר הינדי: יש דיונים שהם מורכבים יותר.

עופר הינדי: דרך אגב, באזור ואדי פוקין ובתיר, מעבר לעתירות הפלסטיניות והמניעים הביטחוניים, יש ארגונים ירוקים שעותרים נגד העניין הזה.

עופר הינדי: חלקם, דרך אגב, גרים באזור צור הדסה.

דוד אזולאי: גם באזור ואדי סנסן אין בעיות בבית המשפט?

עופר הינדי: יש.

עופר הינדי: הנושאים עדיין תלויים בבית המשפט.

עופר הינדי: אבל אני אומר: יש גם ארגונים ירוקים שמשיגים על העניין.

עופר הינדי: חלקם מצור הדסה.

עופר הינדי: כשאני שומע פה על התפתחות היישוב – דרך אגב, חלק מהבעיות זה קוריוז, כי הם  טוענים על בעיות הידרולוגיות.

עופר הינדי: וכשאני שומע שיש פיתוח של צור הדסה אני לא שומע שהם זועקים על הבעיות ההידרולוגיות.

עופר הינדי: אבל זה קוריוז.

משה דדון: זה נכון.

משה דדון: אבל זה טיעונים לעונש.

משה דדון: צריך לדאוג לביטחון הילדים.

עופר הינדי: ביחס לתוואי הזה.

עופר הינדי: שתבינו, ה-16 ק"מ האלה הם כרגע לא הנושא שעומד בסדר העדיפות הביטחוני-תקציבי של מערכת הביטחון.

עופר הינדי: זאת אומרת, אנחנו מניחים שהנושא הזה יטופל רק אחרי שנשלים את תוואי עוטף ירושלים שעומד בסדר העדיפות.

עופר הינדי: בימים אלה אנחנו עומדים בעיצומן של עבודות בחלק הדרומי של ירושלים באזור הר גילה והוואלג'ה.

עופר הינדי: רק לאחר שנסיים את כל העבודות ונסגור את כל עוטף ירושלים בצורה מלאה, נפנה משאבים ביטחוניים ותקציביים לאזורים האלה.

עופר הינדי: במקביל לזה נסיים את ההליכים המשפטיים.

עופר הינדי: על אזור בתיר, לדוגמא, כבר חודש הבא אנחנו מסיימים דיון בבג"ץ.

עופר הינדי: זאת אומרת: אין בעיה משפטית.

משה דדון: אבל יש פתרונות ביניים.

משה דדון: זה האופטימאלי.

דוד אזולאי: רבותיי, אנחנו בחריגה של זמן.

עופר הינדי: ביחס לפתרונות ביניים, סקר פה מפקד המחוז.

עופר הינדי: קטונתי מלחזור על דבריו.

דוד אזולאי: תודה רבה לך, אדוני, אני מודה לכם.

דוד אזולאי: לפני שאני נועל את הישיבה, סיכום הדברים:     הוועדה מחזקת את מפקד המחוז ואת מפקד המרחב על פעילותם בשכונות ירושלים בכלל ובגבעה הצרפתית בפרט.

דוד אזולאי: הוועדה מברכת על גילוי הרצח במטע.

דוד אזולאי: הוועדה פונה לשר לביטחון פנים ולמפקד המחוז לעודד את שירות המשמר האזרחי בשכונות עוטף ירושלים, בשיתוף עם הרשויות המקומיות – שזה דבר מאוד מאוד חשוב, מכיוון שזה המענה המיידי והטוב ביותר.

דוד אזולאי: הוועדה פונה ומבקשת להגביר נוכחות בשכונות עוטף ירושלים, כדי להחזיר את הביטחון האישי לתושבי השכונות.

דוד אזולאי: הוועדה פונה לפרקליטות לנקוט אמצעים כלפי הורים שבניהם נתפסו מיידים אבנים.

דוד אזולאי: הוועדה פונה לעיריית ירושלים ליזום דיון עם גורמי הביטחון, יחד עם המועצה האזורית מטה יהודה.

דוד אזולאי: ליזום דיון  עם גורמי הביטחון השונים, בעניין מדיניות הממשלה לגבי יישובי עוטף ירושלים.

משה דדון: מה עם הסיור, כבוד היושב ראש?

משה דדון: אנחנו רוצים שתבוא למטה יהודה.

דוד אזולאי: הזמנת אותנו היום, תן לנו לשקול אם כדאי בכלל.

משה דדון: אתה מכיר את מטה יהודה.

משה דדון: ראוי לבוא.

דוד אזולאי: רבותי, תודה רבה לכולם.

דוד אזולאי: הישיבה נעולה.