הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 85, 2011-01-25 10:30

אורי מקלב: בוקר טוב, שלום לכולם.

אורי מקלב: בוקר טוב לתלמידי בית ספר רופין מעמק חפר.

אורי מקלב: שלום לכם.

אורי מקלב: אל תלמדו לאחר.

אורי מקלב: זה איחור קל אבל אל תנהגו כך.

אורי מקלב: אנחנו כרגיל נעשה סבב היכרות ואחרי זה נדבר על מהות הדיון שלנו, ותלמידי בית הספר יוסיפו משפט אחד או שניים.

אורי מקלב: (סבב היכרות).

אורי מקלב: תודה רבה לכולם.

אורי מקלב: הדיון היום מתמקד בנושא של טיפולי שיניים לאוכלוסיית המוגבלים בקהילה.

אורי מקלב: כפי שידוע בשנת 2007 היו מיליון וחצי אנשים עם מוגבלות במדינת ישראל, סוגים שונים של מוגבלויות, 720 אלף מתוכם אפילו הוגדרו כבעלי מוגבלות חמורה.

אורי מקלב: טיפול שיניים באנשים עם מוגבלות הוא מורכב מכמה וכמה סיבות.

אורי מקלב: קודם כל אנשים עם מוגבלות, חלקם סובלים יותר מבעיות שיניים.

אורי מקלב: זה נובע מכמה סיבות: קושי בשמירה על היגיינת הפה, קושי פיזי, הצטברות של שאריות מזון בחלל הפה, פעילות שרירים מופחתת, תזונה לא מאוזנת, מבנה שיניים פגום, גודש בחניכיים בגלל בעיית התרופות, עששת מוגברת בגלל הסוכר שיש בתרופות, צפיפות שיניים, יובש בפה.

אורי מקלב: יש כמה וכמה סיבות שגורמות לכך שאנשים עם מוגבלות סובלים מבעיות שיניים.

אורי מקלב: מאידך הטיפול בהם הוא גם כן מוגבל.

אורי מקלב: לא כל מרפאה יכולה להתאים לאנשים הללו את הטיפול ויש גם את עניין הנגישות.

אורי מקלב: לא רק נגישות של המרפאה עצמה אלא נגישות מכיסא הגלגלים לכיסא הטיפולים.

אורי מקלב: לא כל מרפאה יש לה את זה.

אורי מקלב: צריך גם מכשירים מיוחדים.

אורי מקלב: לאחר מכן, חלק מהמוגבלים הם פגועי נפש ואז זו בעיה אחרת.

אורי מקלב: לא כל המרפאות מסכימות לקבל אותם, גם בגלל התדמית של המרפאה וגם בגלל ההסבר הרב שצריך לתת להם, ההכנה לטיפול, הטיפול.

אורי מקלב: הטיפול בכלל בעלי מוגבלות הוא ארוך.

אורי מקלב: אם טיפול בבן אדם רגיל לוקח כך וכך זמן, נניח סתימה דורשת ביקור אחד אצל הרופא, אצל מוגבלים זה דורש שני ביקורים.

אורי מקלב: והדברים אמורים לגבי טיפול שורש, יישור וכולי.

אורי מקלב: מעבר לכך במדינה חוק הבריאות לא כולל בתוכו טיפולי שיניים חוץ ממקרים מאוד מאוד חריגים כגון בעיות אונקולוגיות ובמקרים מסוימים טיפול בילדים.

אורי מקלב: חוק הבריאות שחוקק בשנת 1994 נתן מענה אך לא לטיפולי שיניים.

אורי מקלב: דרך אגב גם השב"נים, שירותי הביטוח הנוספים שיש בקופות חולים מצריכים תוספת על ביטוח כאשר מדובר בשיניים.

אורי מקלב: רבים מהמבוטחים לא מבוטחים על שיניים.

אורי מקלב: רק 27% מבוטחים בנושא הזה.

אורי מקלב: 75% צריכים לבטח על ידי תוספת.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להתמקד בסקטור מסוים של האוכלוסייה של צרכים מיוחדים.

אורי מקלב: משרדי הממשלה, משרד הרווחה, משרד הבריאות נותנים מענה חלקי לאוכלוסיית המוגבלים.

אורי מקלב: הגדול ביניהם זה משרד הרווחה שמתמקדים בעזרה לחוסים של אגף השיקום והמוסדות, אוטיסטים.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להתמקד הפעם בשיתוק מוחין ותסמונת דאון שלא יכולים לקבל את הטיפול.

אורי מקלב: תיכף נשמע את הפונים.

אורי מקלב: יש גם לפנינו את הנושא את החוק הממלכתי שנחקק על ידי משרד הבריאות במידה שצריך הרדמות כלליות בטיפולי שיניים.

אורי מקלב: נפנה לאבי סלומה שפנה בקשר לצרכים מיוחדים לבעלי שיתוק מוחין.

אורי מקלב: שמה יש בעיה, הם סובלים מבעיות שיניים בגלל המגבלה הזאת.

אורי מקלב: רשות הדיבור ניתנת לך.

אבי סלומה: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב ליושב ראש הוועדה אורי מקלב, לחברי הוועדה.

אבי סלומה: אני אבי סלומה, יושב ראש אנשי"ם, ארגון נכי שיתוק מוחין בקהילה.

אבי סלומה: רוב האנשים שלוקים בשיתוק מוחין פגועים פגיעה  קשה במערכת העצבים.

אבי סלומה: אלה שחיים בקהילה מוגדרים בדרך כלל כבעלי יכולת תקינה קוגניטיבית.

אבי סלומה: רובם הגדול חיים מחוץ, מיעוטם מתפרנסים בכבוד.

אבי סלומה: מה שכן 75% מבעלי שיתוק מוחין סובלים מבעיות שיניים וזה הוכח על ידי מחקרים, זה קשור במבנה לסת לא סימטרי, גם בעיות שמירה על ניקיון הפה, גם צריכה מוגברת של סוכרים וכן הלאה וכן הלאה.

אבי סלומה: יש קושי לשמור על בריאות השן.

אבי סלומה: אני זוכר שכילד כבר בגיל 5 או 6 היו לי בעיות עם הנושא הזה.

אבי סלומה: הייתי אומר כך חלק מבעיות במערכת העיכול זה פועל יוצא של חוסר בריאות השיניים.

אבי סלומה: בעיה נוספת היא חוסר שליטה על הלסתות, חריקות שיניים בלתי נשלטות.

אבי סלומה: רופא אחד טען שאני סוגר את השיניים כמו תנין, באותה עוצמה.

אבי סלומה: כשאני רואה נכה שיתוק מוחין עם שיניים מבהיקות אני עומד מול אחד מפלאי תבל.

אבי סלומה: רובנו הם עם בעיות שיניים שמתגברות עם השנים.

אבי סלומה: זה הקושי שלנו.

אבי סלומה: מצד אחד רוצים לעודד אותנו לגור בקהילה, לקיים חיים נורמטיביים אבל אנחנו לא יכולים לעמוד בתשלומים של טיפולים מתמשכים.

אבי סלומה: כרגע אני נמצא בטיפול שיניים כשהרופא העריך את עלות הטיפול ב-205 אלף שקל במשך שנתיים.

אבי סלומה: אין לי שום עזרה בטיפול הזה, הכול מממון על ידי.

אורי מקלב: מה הקושי שלך?

אורי מקלב: האם אתה יכול לטפל בשיניים בכל מרפאה?

אבי סלומה: לא. אני צריך ללכת למומחים לשיקום הפה, רופאים בעלי אורינטציה שיכולים לטפל באדם כמוני, רופאים שיש להם רישיון להרדמה.

אבי סלומה: אני מחויב לעשות את זה בהרדמה כללית אחרת יש לי תופעות לא טובות.

נח גבעוני: גם אשתי חולה בשיתוק מוחין והיא עוברת טיפולים בחלל הפה.

נח גבעוני: זה טיפול מורכב ויקר מאוד.

נח גבעוני: היא צריכה לעבור הרדמה.

אבי סלומה: ניסינו לפני 3 שנים להגיש הצעת חוק בכנסת השש עשרה וגם בכנסת השבע עשרה עם חבר הכנסת גפני בועדת שרים לענייני חוקה.

אבי סלומה: הבעיה שלנו היא זאת, מה אדם כמוני עם נכות כמו שלי שאין לו אישה שעובדת יכול לעשות?

אבי סלומה: עוד דבר, אדם עם שיתוק מוחין שאיבד את שיניו בגיל 40 נראה כמו בן 80.

אבי סלומה: הוא גם גורם לעצמו נזק  בריאותי במערכת העיכול, בחילופי החומרים.

אבי סלומה: אני מבקש אנא מכם, ממשרד הבריאות, משרד הבריאות וממשרד הרווחה, תנו לנו מענה.

אבי סלומה: אנחנו לא נוכל לעמוד בזה.

אבי סלומה: תודה רבה.

אורי מקלב: אבי תודה רבה לך.

אורי מקלב: היטבת לתאר את הנושא.

אורי מקלב: והשורה התחתונה, מי יכול לשלם 205 אלף שקל בעד טיפול שיניים?

אבי סלומה: עוד דבר, פניתי לד"ר שלמה אלעזר, מנהל אגף השיקום במשרד הרווחה.

אבי סלומה: הוא הציע לי 5000 שקל עזרה בטיפול השיניים.

אפרים חוצ'ה: אני מניח שזה לא בא מהתקציב אלא זה בא מקרנות לסיוע לבודדים דרך קרנות מיוחדות.

אפרים חוצ'ה: אין תקציב אורגאני.

אבי סלומה: פניתי גם למשרד הבריאות.

אבי סלומה: אם זה דרך סל הבריאות אז אפשר לעשות משהו אבל מה איתנו המבוגרים?

אבי סלומה: הם דיברו איתי על כך שיש עזרה עד גיל 18.

אורי מקלב: כרגע סיוע ניתן עד גיל 8. מנסים להרחיב את זה שזה יהיה עד גיל 10.

אבי סלומה: יש לי פה מכתב של מישהו שפנה אליי, נכה שיתוק מוחין, הוא באותו מצב.

אבי סלומה: המדובר בעצם באחותו שנמצאת במחלקה לאדם המפגר, במעון טיפולי, היא מקבלת את כל הטיפול, כולל פיזיותרפיה, כולל אוכל, כולל הכול.

אבי סלומה: מי שחי בקהילה מקבל  אפס.

אורי מקלב: תודה רבה אבי.

אורי מקלב: אבנר עורקבי תציג דברים שלא נאמרו על ידי אבי.

אבנר עורקבי: אני אבנר עורקבי, יושב ראש ארגון אהב"ה, ארגון הנכים בישראל המיוחד.

אבנר עורקבי: אנחנו בלתי סקטוריאליים.

אבנר עורקבי: אנחנו מרכזים את כל הנכויות כולן.

אבנר עורקבי: אני מביע פליאה בקשר למה שאבי אמר.

אבנר עורקבי: תראה עד כמה הפה שלנו שווה.

אבנר עורקבי: הפה שלנו שווה 205 אלף שקל.

אבנר עורקבי: מה נגיד על אצבעות הידיים, כמה הן שוות?

אבנר עורקבי: בכמה צריך להעריך אותן?

אורי מקלב: זה פה מפיק מרגליות.

אבנר עורקבי: איך אדם אם קצבת נכות יכול לעמוד ב-50% מזה?

אבנר עורקבי: גם בן אדם שמתפרנס בכבוד קשה לו.

אבנר עורקבי: אנחנו מסתכלים על כלל אוכלוסיית הנכים וגם על אוכלוסיית הילדים הנכים, כולם בכללם.

אבנר עורקבי: אנחנו לא סקטורייאלים.

אבנר עורקבי: אנחנו מדברים גם על נכים עם ניוון שרירים בהקשר לטיפולי שיניים.

אבנר עורקבי: יש הרבה מצבים מאוד קשים לנכי ניוון שרירים.

אבנר עורקבי: יש גם אנשים אוטיסטים, גם אנשים עם פיגור שכלי.

אבנר עורקבי: יש לנו הרבה קבוצות בתוך קהילות הנכים שזקוקים לטיפולי שיניים ספציפיים שמאוד קשה לטפל בהם והטיפולים הם מאוד מורכבים.

אבנר עורקבי: יש אוטיסטים עם תסמונת נוספת, אנגלמן או רט.

קרן גייר כהן: אני מאלו"ט, עמותה לאומית לילדים ואנשים על רצף האוטיזם.

קרן גייר כהן: היום הרצף הוא נרחב.

קרן גייר כהן: זה יכול להיות מתופעות קלות שנקראות היום PDD שזה לקות תקשורת קלה ועד אנשים שיש להם אספרגר שזה אבחנה שלפעמים יש גאונות בתחום מסוים אבל לקות בהבנת השפה, בתקשורת עם הסביבה, עם חברים, זה רצף רחב של אנשים.

קרן גייר כהן: אלו"ט מטפלת בהוסטלים בחברים ברמה תפקודית די נמוכה והם חברים שהם קיבלו תרופות פסיכיאטריות שתופעות הלוואי שלהן בתחום חלל הפה מאוד משפיעות לאורך השנים.

קרן גייר כהן: רבים מהחברים מגיעים למצבים שכמעט לא נשארות להם שיניים בפה.

קרן גייר כהן: אז אנחנו עכשיו הצלחנו להגיע דרך קרן מיוחדת של ביטוח לאומי שהם יקבלו במרפאות של אקי"ם טיפול וזה מאוד יקל עלינו.

קרן גייר כהן: אקי"ם זכתה במכרז עדיין הילדים הצעירים או כאלה שהם אקסטרנים שלא נמצאים במסגרות של משרד הרווחה נתקלים בבעיה ובקושי לקבל טיפול שיניים.

שוש רשף: זכאים בעצם רק האוכלוסייה שנמצאת במסגרות חוץ ביתיות ומממונות על ידי משרד הרווחה.

שוש רשף: מי שגר בקהילה בעצם לא זוכה לשירות הזה.

אפרים חוצ'ה: לי קוראים אפרים חוצ'ה, אני סגן מנהל אגף שיקום.

אפרים חוצ'ה: שלא יהיה פה חלילה איזה רושם שיש אפליה של אנשים שבמוסדות לעומת אנשים שחיים בקהילה.

אפרים חוצ'ה: בפועל זה נראה ככה.

אפרים חוצ'ה: אין תקציב מיוחד לטיפולי שיניים בתקציב מדינת ישראל.

אפרים חוצ'ה: בתקנות תקציב של מדינת ישראל באגף השיקום והאגף למפגר אין תקציב לטיפולי שיניים.

אפרים חוצ'ה: מה שאנחנו עושים, מי שנמצא במוסד נמצא תחת חסותנו ואנחנו לוקחים מהמאגר הזה, מהקצבה, החזר של 30% ומייעדים אותו למטרה הזאת מתוך הנחה שפה בריא יש לו השלכה לאיכות חייו של הנכה והמפגר, והרי המטרה של הקרן היא שיפור איכות חיים.

אפרים חוצ'ה: אין תקציב.

אורי מקלב: 30% עליהם אתה מדבר מכסה לכם את כל טיפולי השיניים או שאתם צריכים עדיין תקציב מאגף הרווחה שיכסה לכם את הגירעון בתקציב.

אורי מקלב: אין לי ספק שהסעיף התקציבי הזה 30% לא מכסה את כל עלות הטיפול בשיניים באותם נכים.

אילן פלדברג: הוא כן מכסה.

אילן פלדברג: אנחנו מנהלים את זה בצורה כזאת שזה כן מכסה אבל מראש צריך להיות ברור שזה לא כסף שהיה צבוע מלכתחילה לרפואת שיניים, זה כסף שהיה צבוע לרווחת הנכה.

אילן פלדברג: קרן 30 מטרתה היא רווחת הנכה שזה כולל פעילות נופש, פנאי, דברים שהם בכלל לא רפואת שיניים ובאופן שרירותי בהעדר פתרון לנושא הזה לאותם חוסים, בהחלטה של הנהלת הקרנות האלה נלקח נתח מסוים, הוא מכסה, הוא כן מכסה, אבל הוא לא היה מיועד מלכתחילה לנושא רפואת שיניים.

אילן פלדברג: הוא בא על חשבון הדברים הייעודיים.

אילן פלדברג: הנתח הזה מכסה הכול, כולל שתלים, כולל כל הטיפולים.

אילן פלדברג: אבל זה רק לאותם חוסים.

אורי מקלב: בקשר לקרן הזאת.

אורי מקלב: איזה אחוז מהילדים מטופלים על ידה?

קרן גייר כהן: קודם כל רק החודש הצלחנו להיכנס להסדר הזה שזה מאוד יקל עלינו.

קרן גייר כהן: אבל עד היום לא היה הסדר.

אורי מקלב: כמה אחוזים של ילדים נמצאים במסגרות שיקומיות של אוטיסטים וכמה מהילדים האוטיסטים הם אקסטרנים שנמצאים בקהילה?

קרן גייר כהן: חברים בתוך ההוסטלים 600 ילדים.

שוש רשף: יש לנו רישומים במשרד הרווחה, בשירות לאדם עם אוטיזם רשומים היום קרוב ל-6500 אנשים עם אוטיזם על כל רצף הגילאים שבערך קרוב ל-550 נמצאים היום בהוסטלים.

שוש רשף: זאת אומרת זו הקבוצה מגיל 15 נמצאים בהוסטלים.

שוש רשף: כל הקבוצה בגיל צעיר יותר וכל הקבוצה שנמצאת מעל ולא נמצאת במסגרות חוץ ביתיות בעצם לא זוכה לטיפול.

שלומית אבינח: 90% נמצאים בחוץ.

אורי מקלב: 90% בחוץ?

שוש רשף: כן.

שוש רשף: מספרם הכולל הוא 6500 אוטיסטים, אנחנו מדברים על 600 בערך מתוכם בהוסטלים מתוך 6500.

שוש רשף: הרוב נמצאים בקהילה.

אורי מקלב: מה האפשרות של אלה שנמצאים בקהילה לקבל טיפול?

שוש רשף: יש בבית איזי שפירא אפשרויות.

קרן גייר כהן: אולי צריך להגיד עוד מילה, אתה הזכרת את זה בתחילת דברייך, יש גם קושי מעבר העניין התקציבי לקבל טיפול במרפאות רגילות כי זו אוכלוסייה עם התנהגויות לפעמים קשות ולא כל רופא מודע ויודע איך לגשת, איך לטפל, צריך הרבה מאוד ידע איך לטפל בבחור עם אוטיזם, באדם עם שיתוק מוחין.

אורי מקלב: שאלתי אם אקי"ם מציג מחירון ונותן שירות ללוקים באוטיזם.

אורי מקלב: אני מניח שכל קבוצת נכים יש לה את המאפיינים שלה.

אורי מקלב: אינו דומה שיתוק מוחין לאוטיזם.

אורי מקלב: המרפאות של אקי"ם מתחילות לרכוש ידע איך לטפל באוטיזם.

אורי מקלב: למשל אבא עם ילד אוטיסט משלם מכיסו.

אורי מקלב: אבל הוא רוצה ללכת למרפאה שהרופאים בה מיומנים לעניין הזה.

אורי מקלב: המרפאות של אקי"ם הרי לא נותנות שירות לאוכלוסייה הרגילה.

אורי מקלב: השאלה היא הן יכולות להרחיב את הפעילות שלהן תוך כדי הצגת מחירון.

אורי מקלב: אולי אפשר להגיע איתן להסכמים בלי שאתם תממנו את זה.

אילן פלדברג: במצב הנוכחי זה בלתי אפשרי מאחר שאנחנו כרגע מפעילים 15 מרפאות שיניים באמצעות אקי"ם שמטפלות באוכלוסייה של אנשים עם פיגור שכלי, אוטיסטים וחוסים של אגף השיקום.

אילן פלדברג: זה לא מיועד לאנשים מהקהילה.

אילן פלדברג: אנשים עם פיגור שכלי מהקהילה גם יכולים להגיע אלינו בתשלום.

אילן פלדברג: אנחנו היום מתעסקים עם סדר גודל של 18 אלף מטופלים ב-15 מרפאות.

אילן פלדברג: אנחנו לא מסוגלים לקלוט יותר מטופלים כרגע במצב הנוכחי.

אילן פלדברג: המסה של המטופלים זה אנשים עם פיגור שכלי, לא אוטיסטים.

אילן פלדברג: ישנם 30 אלף עד 50 אלף אנשים עם פיגור שכלי במדינת ישראל.

אילן פלדברג: אנחנו מטפלים היום בחוסים בסדר גודל של עשרת אלפים אנשים.

אילן פלדברג: 3000 הם מאגף השיקום ועוד אוכלוסיות נוספות מהקהילה.

אורי מקלב: מהדיווח שנמסר לי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת אני לומד ששני שליש הם דיירי הוסטלים וכדומה, ו-6000 חיים בקהילה מתוך 18 אלף שמקבלים שירותים.

אילן פלדברג: 18 אלף זה כלל האוכלוסיות.

אילן פלדברג: אנחנו מדברים כרגע על האוכלוסיות שמטופלות במרפאות השיניים של אגף הטיפול למפגר של משרד הרווחה באמצעות אקי"ם.

אילן פלדברג: מתוכם עשרת אלפים אנשים הם דיירים שחוסים במוסדות, אנשים עם פיגור שכלי, עוד 3000 חוסים של אגף השיקום, ונוסף לזה אוטיסטים ואנשים שמגיעים מהקהילה.

אילן פלדברג: חלק קטן.

אורי מקלב: עכשיו מה הבעיה?

אורי מקלב: זה עניין של שעות?

אילן פלדברג: אני אומר, אנחנו בתפוסה מלאה.

אורי מקלב: איזה עוד אוכלוסיות היו יכולות לקבל את הטיפול?

אילן פלדברג: כל האוכלוסיות יכולות לקבל אצלנו טיפול.

אילן פלדברג: המרפאות שלנו פועלות כמו  בית איזי שפירא שזה מרפאות ייעודיות לאנשים עם מוגבלות.

אורי מקלב: אוטיסט שנמצא בקהילה לא יכול לקבל את הטיפול?

אילן פלדברג: לא. כמוך כמוני.

אילן פלדברג: אנחנו מנסים לעזור אבל בעיקרון הם לא ערוכים לזה.

קריאה: אין מענה.

אורי מקלב: כמה שעות עובדות המרפאות האלה?

אילן פלדברג: Full time.

אילן פלדברג: יש משמרות של בוקר ויש גם משמרות של ערב במקומות שיש דרישה.

אילן פלדברג: משמרת הבוקר מתחילה ב-8 בבוקר ונמשכת עד 2 או 3. אחר כך מ-3 עד 8 בערב.

אילן פלדברג: המרפאות נמצאות בתוך מוסדות.

קרן גייר כהן: אני רק רציתי להדגיש עד כמה הלקות האוטיסטית למשל היא כל כך מורכבת ומלווה בהפרעות התנהגות שללכת למרפאה ציבורית בתוך הקופה עצמה זה כל כך קשה למשפחה כי יש המון חרדה סביב זה.

קרן גייר כהן: אי אפשר בכלל להושיב את הילד על כיסא המטופלים ואי אפשר בכלל לפתוח לו את הפה.

קרן גייר כהן: לרוב צריך הרדמה.

קרן גייר כהן: אנחנו מדברים על טווח תפקוד מלווה בהפרעות התנהגות מאוד מאוד קשות.

קרן גייר כהן: זה כמעט לא בר ביצוע במרפאה ציבורית.

קרן גייר כהן: בגלל זה חייבים לתת את הדעת על זה.

קרן גייר כהן: זה צריך להיות זמין במרפאות מיוחדות.

מיה גפן: אין לי נתונים על מגזרים ספציפיים.

מיה גפן: אני רק אומרת שזו עוד דוגמה באמת לאותם מצבים שאנחנו מצד אחד רוצים לעודד אנשים לגור בקהילה ולא נותנים להם את האפשרות ואת היכולת לעשות את זה.

מיה גפן: וזה עוד נדבך מכל מה שהם צריכים.

מיה גפן: עכשיו אנחנו רוצים שהם יצאו ואנחנו משקיעים תקציבים כדי שהם ישתלבו בקהילה, אנחנו נותנים להם דיור ואנחנו נותנים להם הכול ואנחנו אומרים להם תסתדרו עם השירותים שקופת חולים נותנת.

מיה גפן: אני יכולה לתת דוגמאות של ילדים שמגיעים לקופת חולים ואף אחד לא מוכן לקבל אותם, ואז שולחים אותם לשניידר.

מיה גפן: בשניידר אומרים, טוב, אז בהרדמה אבל עם חומר כזה וכזה, ואז הם חוזרים לקופת חולים וקופת חולים אומרת להם, לא, לזה אין לנו טופס 17, זה רק הרדמה רגילה.

מיה גפן: זה לא מכסה את החומר שאיתו צריך להרדים אותך.

מיה גפן: ולא אכפת להם שלילד יש אפילפסיה ואי אפשר להרדים אותו בחומר רגיל.

אילן פלדברג: אגב מניסיוננו אני יכול להעיד שרוב המקרים שמופנים להרדמה כללית הם היו יכולים להיות גם בלי הרדמה כללית.

אילן פלדברג: הסיבה העיקרית להפנות אותם להרדמה היא סיבה כלכלית.

אילן פלדברג: לא כדאי לטפל בהם במרפאה רגילה כי זה לוקח הרבה יותר זמן.

אילן פלדברג: זה דורש היערכות יותר טובה.

אילן פלדברג: בהרדמה כללית אתה יכול לגמור בבת אחת הרבה טיפולים.

אילן פלדברג: בעיקרון רוב ההפניות להרדמות כלליות הן לא מסיבות רפואיות טהורות.

אילן פלדברג: יש כאן ערבוב של סיבות כלכליות ומרפאות שהן ערוכות והן ייעודיות לטיפול באוכלוסיה הזאת יכולות להתמודד עם יותר דברים.

אורי מקלב: באילו מקרים אתם עושים הרדמה כללית במרפאות שלכם?

אילן פלדברג: אנחנו שולחים לטיפולים בהרדמה כללית באותם אחוזים של האוכלוסייה הרגילה.

אילן פלדברג: אנחנו מפעילים את המערכת כולל הרדמה.

אילן פלדברג: אנחנו קיבלנו החלטה אסטרטגית לעשות את זה ב-out sourcing, זאת אומרת אנחנו לא מרדימים בתוך המערכת, אנחנו משתמשים במרפאות שיש להן רישיון לעשות הרדמה ואנחנו החלטנו לא לעשות את זה בפנים בייחוד לאור העובדה שאנחנו ייעודיים בצורה כזאת שאנחנו מסוגלים להתנהל עם האוכלוסייה הזאת גם ללא הרדמה כללית.

אילן פלדברג: הרבה מקרים שהיו מצריכים הרדמה כללית אצלנו הם מקבלים את הטיפול גם ללא הרדמה כללית.

אורי מקלב: מתוך ה-18 אלף זה כולל?

אילן פלדברג: זה  כולל הכול.

אילן פלדברג: כן.

שלומית אבינח: 5% מורדמים הרדמה כללית?

אילן פלדברג: עד 5%.

אילן פלדברג: אפילו פחות.

אילן פלדברג: זה סדרי גודל של אוכלוסייה רגילה.

אורי מקלב: זה נתון חשוב מאוד מה שאתם עושים.

אורי מקלב: אבל מה שצועק מאוד מדוע צריכים כל כך הרבה לעבור הרדמות כלליות עם כל הסיכונים אם יש מרפאות ייעודיות, אם היינו מרחיבים את טיפולי השיניים .

אורי מקלב: יש בעיה עם הרדמה לנוכח הטיפולים הפולשניים.

אורי מקלב: יש אנשים שיש להם בעיות נשימה, הרפלקסים.

אורי מקלב: איך האנשים האלה מתמודדים עם הטיפולים?

מיה גפן: הם לא מטפלים בשיניים, זה נורא פשוט.

קרן גייר כהן: הם מתמודדים עם כל כך הרבה קשיים יומיומיים שהם לא מגיעים בכלל לטפל בשיניים.

קרן גייר כהן: צריך להבין גם את העלאת המודעות בכלל.

קרן גייר כהן: לעשות איזשהו קמפיין שיסביר להורים שכל התרופות הפסיכיאטריות האלה שהילדים מקבלים מגיל צעיר הן ממש פוגעות בבריאות הפה והחניכיים.

קרן גייר כהן: אין מספיק מודעות.

קרן גייר כהן: ההורים לא מגיעים לטפל ולצערנו אנחנו אצלנו פוגשים המון ילדים עם פה כמעט ריק משיניים.

קרן גייר כהן: והם לא מדברים והם לא אוכלים.

אורי מקלב: יש לפני נתון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה משנת 2003, זה נתון אחרון, זה כבר היסטוריה.

אורי מקלב: 45% מהזקוקים לטיפולי שיניים נמנעים מסיבות כלכליות.

אורי מקלב: זה מדובר על האוכלוסייה הכללית.

אורי מקלב: כן בבקשה, ניתן עכשיו לבית איזי שפירא.

דפנה קליינמן: אני אחראית על מרפאת השיניים ועל שירותים חוץ בקהילה בבית איזי שפירא.

דפנה קליינמן: איזי שפירא זה האבא של המייסדת שהיה איש שהקים בדרום אפריקה מעון כזה והעביר אותו לארץ.

דפנה קליינמן: בית איזי שפירא הוא ארגון ללא מטרות רווח.

דפנה קליינמן: מעגלי ההשפעה שלנו הם ארציים.

דפנה קליינמן: אנחנו יושבים ברעננה.

דפנה קליינמן: יש לנו בתוך הארגון מספר שירותים לקהילה ברעננה ויש לנו סניף בקלנסואה.

דפנה קליינמן: יש לנו שירותים בתוך הבית, יש שירותים שאנחנו מפיצים גם ידע, גם תורה, גם מחקרים, גם שירותים של כלל האוכלוסייה.

דפנה קליינמן: בין שאר השירותים שאנחנו נותנים זה טיפולי שיניים.

דפנה קליינמן: מרפאת השיניים שלנו היא מאוד ותיקה.

דפנה קליינמן: היא הוקמה על ידי מתנדבים בשלב הראשון ומאוחר יותר כאשר משרד הבריאות התנה את הקמת מרפאת תאגיד ברופא עובד אז גייסנו צוות טיפולי קבוע.

דפנה קליינמן: אנחנו במשך שנים נותנים שירות לאלו"ט.

דפנה קליינמן: אנחנו נותנים שירותים לכלל הארגונים ולכלל התושבים בקהילה.

דפנה קליינמן: לאלו"ט יש לנו הוסטלים שאנחנו נותנים להם במשך שנים שירות.

דפנה קליינמן: התעריפים שלנו מקובלים על ידי משרד הרווחה ומשרד הבריאות, שכל ההוסטלים יקבלו החזר עבור הטיפולים שלהם.

דפנה קליינמן: עד ה-1 בינואר בעצם כל ההוסטלים באזור שלנו קיבלו שירותים מאיתנו.

דפנה קליינמן: נתנו שירותים להוסטלים עד עתה.

דפנה קליינמן: ב-1 לינואר הם החליטו לעבור למרפאות של אקי"ם.

אילן פלדברג: יש קצבת נכות שעוברת דרך המדינה.

אילן פלדברג: זה לא דיור בקהילה.

אילן פלדברג: הוסטל זה דיור חוץ ביתי.

אילן פלדברג: בן אדם שלא גר עם המשפחה.

אילן פלדברג: אנשים בקהילה זה אנשים שגרים במשפחות שלהם או שהם גרים באופן עצמאי, זו ההגדרה.

אילן פלדברג: הוסטל זה דיור מוגן, זה חלק מהמערך של דיור תומך.

אילן פלדברג: האוטיסטים כרגע מצטרפים למערכת של האגף למפגר והם ייכנסו לטיפולים אצלנו באופן מרוכז על ידי העברת תקציבים של אותה קרן 30 שזה קצבת הנכות שלהם שמועברת למדינה.

קרן גייר כהן: הבעיה זה לא ה-600 האלה, הבעיה היא ה-6000 האחרים.

דפנה קליינמן: את אומרת שעד היום הם לא קיבלו טיפול, אני אומרת שאצלנו עד היום הם כן קיבלו טיפול.

אורי מקלב: אנחנו מתמקדים באנשים שגרים בקהילה.

אורי מקלב: אלה שלא נמצאים במוסדות שיקום.

דפנה קליינמן: אז גם לגבי אנשים שחיים בקהילה מגיעים אלינו לטיפול.

דפנה קליינמן: חלקם הגדול משלם עבור  הטיפול.

דפנה קליינמן: יש לנו ועדת הנחות שמממנת  טיפולי שיניים למי שלא יכול לשלם.

דפנה קליינמן: אנחנו קודם מקבלים לטיפול ואחר כך גובים מהם תשלום.

דפנה קליינמן: לא קרה מקרה כזה שמישהו לא קיבל טיפול בגלל בעיה כלכלית.

דפנה קליינמן: אנחנו מטפלים ב-1000 אנשים בשנה שזו האוכלוסייה שמגיעה אלינו.

דפנה קליינמן: אם היו מגיעים יותר אז היינו מטפלים בהם.

דפנה קליינמן: יש לנו אפשרות לתת הרבה יותר.

דפנה קליינמן: המרפאה שלנו עובדת ב-50% כי זו האוכלוסייה שאנחנו מגיעים אליה.

דפנה קליינמן: אנחנו יוצאים לפעולות מודעות בקהילה.

דפנה קליינמן: אנחנו נותנים הסברים בבתי ספר ועושים בדיקות לילדים במסגרות החינוך לראות מי צריך טיפול שיניים ואנחנו מקבלים את מי שמגיע.

אורי מקלב: אבי סלומה למשל, היה יכול לבוא אליכם לטיפול שינים בעלות סבירה?

דפנה קליינמן: בעלות שאבי יכול לשלם.

דפנה קליינמן: אם אבי היה מגיע אלינו לטיפול ואומר אני לא יכול לשלם את כל הסכום היינו עוזרים לאבי לגייס את שאר הכסף שהוא צריך בשביל טיפול השיניים שלו.

דפנה קליינמן: והיו דברים מעולם.

דפנה קליינמן: רוב הטיפולים שלנו ניתנים כטיפולים רגילים.

דפנה קליינמן: יש לנו את כל התנאים של ארגעה.

דפנה קליינמן: אנחנו עושים אצלנו טיפולי שיניים גם בהרדמה כללית במקרים שאנחנו מוצאים זאת לנכון, זה שיקול דעת של הרופא, מנהל המרפאה ושל הרופא המרדים.

דפנה קליינמן: אנחנו עושים גם שתלים.

קרן גייר כהן: כבוד היושב ראש, זה רק ברעננה, צריך להבין.

קרן גייר כהן: זה ברעננה, זה משהו מאוד מקומי.

אורי מקלב: אבי היה מוכן לנסוע מרמת גן לרעננה במידה שזה היה חוסך לו 200 אלף שקל.

אבנר עורקבי: מפעל כזה מבורך כמו איזי שפירא היה ראוי גם לתת להם מקום בדרום ובצפון.

אבנר עורקבי: בית איזי שפירא מוכר לארגון אהב"ה כארגון שעוזר להרבה אנשים בעלי מוגבלויות.

אבנר עורקבי: צריך לתת להם את הדחיפה הכלכלית.

קרן גייר כהן: גם מן ההיבט ההסברתי, המדינה צריכה לעזור להם.

דפנה קליינמן: אנחנו יוצאים לקהילה לבדיקות שיניים ולפעולות הסברה.

דפנה קליינמן: דיברו על מניעה בבריאות הפה אז אנחנו עושים סדרות חינוך.

דפנה קליינמן: אנחנו גם מסבירים על צחצוח שיניים ואם אנחנו בודקים אנשים.

אבי סלומה: אני חושב שאני מבין כל דבר.

אבי סלומה: באמת צריך להסביר איך לצחצח שיניים באופן נכון לא אחרי שקורה נזק בלתי הפיך.

דפנה קליינמן: אז אנחנו עושים את ההדרכה ויש אנשים שבאים לשיננית לעיתים תכופות.

דפנה קליינמן: חלק מהעבודה של המרכז זה באמת הנושא של שיננית.

אורי מקלב: אם אתם נותנים את השירות הזה אני אולי יכול להציע למשרד הרווחה לעשות פעילות דומה.

אורי מקלב: בכל זאת יש פער מאוד גדול בין מספר המטופלים אצלכם לאנשים הנזקקים לטיפולי שיניים.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על אוכלוסייה גדולה מאוד של מאות אלפים בעלי מוגבלויות שלרובם יש בעיות בשיניים.

אורי מקלב: חלקם הגדול לא עושה את זה בגלל העלות.

אורי מקלב: קשה להאמין שמרפאה אחת תמלא את הצורך.

אורי מקלב: יכול להיות שהעלות עדיין מרתיעה אנשים.

אורי מקלב: ד"ר חיים נוימן בבקשה.

חיים נוימן: אני לא חושב שאני יכול לתרום במשהו כי אני למעשה מאגד את אותם רופאי שיניים שנותנים שירות שכירים ועצמאיים.

חיים נוימן: לאוכלוסיות מסוימות אנחנו מנהלים טיפולי שיניים בהתנדבות וזה כולל את כל נפגעי השואה כאשר המדובר ב-60 אלף איש.

חיים נוימן: אנחנו גם נותנים טיפולים בערים שונות בשיתוף עם המחלקות הסוציאליות.

חיים נוימן: כאשר מוצאים שמשפחה באמת נזקקת היא מקבלת הפניה לאותם רופאי שיניים מתנדבים.

חיים נוימן: ואולם פה מדובר באוכלוסייה שיש לה צרכים מאוד מיוחדים מכל הבחינות, גם נגישות, גם אופי וההתמחות הטיפולית באותה אוכלוסייה שלא כל רופא שיניים יכול לעשות זאת.

חיים נוימן: הכיוון שצריך להיות הוא להגדיל תקציבית את האפשרות למממן באותן מסגרות שכבר קיימות, להרחיב אותן, לפתח אותן, גם במשרד הרווחה, גם בבית איזי שפירא ששמו הולך לפניו.

אורי מקלב: משרד הרווחה מפנה אליכם?

חיים נוימן: כן, אבל זה מדובר על איש רגיל כמוני וכמוך שהבעיה היחידית שלו היא כספית, היא לא רפואית, היא לא התנהגותית.

חיים נוימן: אם מדובר בכסף אני לוקח אותו, אני גומר לו את הפה, מדווח לאגף הרווחה סיימתי את משה, שלחו לי את יענקל.

חיים נוימן: מדובר בעשרות רופאים שעושים זאת.

אורי מקלב: טוב.

אורי מקלב: משרד הבריאות, ד"ר לנה נטפוב בבקשה.

לנה נטפוב: ברשותך אדוני היושב ראש אני אתייחס לסוגיה של ילדים אוטיסטים.

לנה נטפוב: נכון שאנחנו שהזכרנו את סל הבריאות הממלכתי, והגיל הזה מגיל לידה עד גיל 8 הוא נראה שולי כאשר אנחנו משווים אותו לשלל הבעיות שאנחנו צריכים להתמודד איתן.

לנה נטפוב: עם זאת בשנת 2010 התחיל מהלך מאוד חשוב של המדינה לקחת אחריות ממלכתית על כל הנושא של טיפול השיניים ולמעשה להכניס שיניים בחזרה לגוף מפני בכדי שהמערכת הממלכתית תהיה אחראית גם על זה.

לנה נטפוב: בשנה זו הזכאות הזו תורחב עד גיל 10 ויש כוונות שעד שנת 2013 להחיל זכאות לילדים עד גיל 14.

לנה נטפוב: אם נוכל לכוון את האוכלוסייה עם הצרכים המיוחדים להשתמש בזכאות שלהם להשתמש בסל הציבורי אז אנחנו נוכל למנוע בעיות של המשנן הנשיר והמשנן המתחלף והמשנן הקבוע לשנים הבאות בצורה מאוד משמעותית.

לנה נטפוב: אני הייתי רוצה לבקש כן למצות את הזכאות הזאת.

לנה נטפוב: קופות חולים חייבות לתת מענה אם לא במרפאה השכונתית אז במסגרת משנית, אם זה בשניידר או לפתוח מרכז נוסף באסותא, או פתרון אחר.

לנה נטפוב: ברגע שקופת חולים אחראית על המבוטח היא חייבת למצוא לו פתרון, ואם יש בעיה נקודתית שילד שהוא בטווח גילאי זכאות פנה לקופת חולים ולא מצא מענה הולם יש נציבת קבילות הציבור והתוכניות האלה יטופלו בעדיפות מאוד גבוהה אצלנו.

אורי מקלב: למה את מתייחסת רק לילדים אוטיסטים?

אורי מקלב: מה עם בעלי שיתוק מוחין ובעלי מוגבלויות אחרות?

לנה נטפוב: הקשת הרחבה הזאת של מומים מולדים ופיגורים למיניה, ברגע שזה בטווח הגילאים שהם בסל קופת חולים חייבת לתת להם מענה, אם זה שיתוק מוחין או כל מום אחר.

לנה נטפוב: 5

אבי סלומה: אני פניתי לקופת חולים כללית.

אבי סלומה: אמרו לי, את זה אנחנו לא עושים, את זה אנחנו לא עושים.

אבי סלומה: אני מדבר על טיפולים בתשלום.

אורי מקלב: אנחנו מדברים עכשיו על ילדים עד גיל 8 ועד גיל 10.

אורי מקלב: אתה אומר קל וחומר.

אורי מקלב: אם הם לא נותנים לך טיפול כזה קל וחומר שהם לא נותנים לילדים שצריכים את הטיפול המיוחד.

אורי מקלב: איך מתמודדים עם זה.

לנה נטפוב: קופת חולים חייבת למצוא מסגרת מתאימה לכל ילד עם צרכים מיוחדים.

לנה נטפוב: אם תעשה הסכם עם אקי"ם ותעשה במרפאות מיוחדות שיש שם את כל הדרכים לתת להם טיפול .

אילן פלדברג: קופות החולים איתנו.

אילן פלדברג: הזה הכול שאלה של כסף.

אילן פלדברג: אם יהיה כסף אז זה ייפתר.

אורי מקלב: צריכה לצאת קריאה מהוועדה הזאת עכשיו בקשר לילדים האלה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להחיל את החוק לגבי ילדים עם מוגבלויות.

אורי מקלב: כל הילדים האלה זכאים לפנות לקופות חולים ולדרוש טיפול מקצועי של מומחה ברפואת שיניים.

לנה נטפוב: הדוגמה שהבאתי היא דוגמה מההווה.

לנה נטפוב: יש דוגמאות אחרות.

לנה נטפוב: אם אין מרפאות אקי"ם בצפון אז הם יכולים לעשות הסכם אולי עם בית חולים כרמל, ואם יש שם מחלקה להתמחות בילדים אז באמצעות המומחים לתת טיפול במקרה הצורך.

לנה נטפוב: אנחנו יודעים שאין עדיין מספיק מומחים.

לנה נטפוב: יש את ועדת הבריאות של הכנסת שדנה בסוגיה הזאת.

לנה נטפוב: הבעיות ברפואת השיניים לא תיפתרנה בן רגע.

לנה נטפוב: עובדים על הפתרון שלהם כדי להכשיר גם יותר מומחים וגם ליצור יותר מסגרות.

לנה נטפוב: אבל לפחות בקבוצת גיל זו, אפשר לטפל טיפול מונע וזה ימנע בעתיד הרדמה כללית.

שלומית אבינח: נניח ילד בן 7 שגר בעפולה, איפה הוא יכול לקבל טיפול?

לנה נטפוב: אז הוא יצטרך לנסוע קצת לבית חולים קרוב.

אורי מקלב: מה שאנחנו מבקשים מכם הרגולטורים לעקוב אחרי קופות חולים איזה מענה הם נותנים לילדים בעלי מוגבלות.

אורי מקלב: אני מבין שבעלי מוגבלויות חלק נמצאים תחת חסות הרווחה וחלק הם תחת חסות משרד הבריאות.

אורי מקלב: מה ההסדר?

לנה נטפוב: נפגעי נפש מקבלים טיפול שיניים מכוח חוק שיקום חולי נפש בקהילה והם מטופלים.

לנה נטפוב: התקציב בא משירותי בריאות הנפש וד"ר מסאורה מנהל את הפרויקט הזה.

לנה נטפוב: זה בסל שיקום.

לנה נטפוב: מי שיש לו פיגור משרד הרווחה היסטורית דואגים לאנשים האלה.

לנה נטפוב: וזה רק אם זה בעל המוגבלות נמצא במוסד.

אורי מקלב: מה קורה עם בעלי הפיגור שלא נמצאים במוסד?

אורי מקלב: אין אפליה, לא נותנים.

אורי מקלב: למעשה אין לנו אפליה בחלק הזה.

אורי מקלב: בין אם יש לו פיגור ובין אם אין לו פיגור הוא לא מקבל טיפול שיניים אם הוא נמצא בקהילה.

אורי מקלב: אנחנו לא פעם דנו בוועדה הזאת על המקרים של ילדים בשיתוק מוחין מלא.

אורי מקלב: הביטוח הלאומי משלם בעד הילדים שנמצאים במוסדות.

אורי מקלב: יוצא שכאשר ההורים עושים מאמצים ולא שולחים את ילדיהם למוסד, יוצאים מופסדים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לעודד אותם כחברה להחזיק את הילדים בבית כי אין תחליף להורים.

אורי מקלב: ד"ר מסאורה לגבי פגועי נפש.

עבד אלסמיעה מסאורה: נכי נפש מקבלים טיפול שיניים בקהילה במסגרת סל שיקום.

עבד אלסמיעה מסאורה: הם קיבלו זכאות מתוקף חוק נכי נפש בקהילה.

עבד אלסמיעה מסאורה: 22 מרפאות פרושות ברחבי הארץ מן הצפון עד הדרום מטפלים בהם.

עבד אלסמיעה מסאורה: אלה מרפאות קהילתיות שעובדות לפי הוראות משרד הבריאות לנזקקים.

עבד אלסמיעה מסאורה: הם מטפלים רק בנכי נפש.

מיה גפן: כמה נכי נפש נמצאים בבתים, לא מסוכנים, לא מאשפזים אותם והם גם לא מקבלים סל שיקום?

מיה גפן: אין להם לאן ללכת, אף אחד לא מממן אותם.

מיה גפן: מי מגיע לו סל שיקום?

מיה גפן: מי שכבר משוקם.

עבד אלסמיעה מסאורה: מי שכבר נמצא בתהליך שיקומי.

עבד אלסמיעה מסאורה: יש כל שנה 1500 נכי נפש שמקבלים זכאות לטיפול שיניים.

עבד אלסמיעה מסאורה: יש בקהילה 15 אלף נכי נפש.

עבד אלסמיעה מסאורה: אני יודע שיש חסר.

עבד אלסמיעה מסאורה: לא המון אנשים מקבלים את הזכאות אבל אנחנו משרד הבריאות.

עבד אלסמיעה מסאורה: לא אני מחליט מי מקבל, מה מקבל.

עבד אלסמיעה מסאורה: אני כמשרד הבריאות צריך לדאוג מבחינה מקצועית שאנשים יקבלו טיפול שיניים במרפאות כלל ארצי.

עבד אלסמיעה מסאורה: כל שנה מסיימים טיפול שיניים.

עבד אלסמיעה מסאורה: בשנת 2010 סיימו 870 איש טיפול שיניים בלי השתתפות עצמית.

עבד אלסמיעה מסאורה: הטיפול כולל טיפול משמר, טיפול כירורגי וטיפול משקם.

עבד אלסמיעה מסאורה: אנשים שלא קיבלו טיפול שיניים מפאת מצבם הפסיכיאטרי לא קיבלו טיפול שיניים במרפאה מקומית, היו כאלה 10 במספר, שלחנו אותם לבתי חולים לקבל את הטיפול בהרדמה כללית.

לנה נטפוב: לגבי שיתוק מוחין עדכון.

לנה נטפוב: אנחנו מכירים את הארגונים שמטפלים של CP.

לנה נטפוב: הם באו אלינו למשרד עם הבעיות שלהם.

לנה נטפוב: מבחינתנו הפתרון המעשי והאפשרי והחוקי במדינת ישראל זה פתרון דרך ועדת הסל, להוסיף טכנולוגיה חדשה לקבוצת חולים חדשה.

לנה נטפוב: אז אמרנו להם צריך להגיש הצעה לועדת הסל.

לנה נטפוב: היא לא הוגשה כי כנראה הם לא מצאו עזרה מקצועית מי יעשה להם את זה.

לנה נטפוב: הבעיה הזאת הגיעה למנכ"ל משרד הבריאות לפני כחודש וחצי והוא נענה לבקשתם להעניק להם עזרה מקצועית שאנחנו במקומם נגיש הצעה לועדת הסל.

לנה נטפוב: אנחנו עשינו זאת.

לנה נטפוב: הגשנו את ההצעה וזה יידון בועדת הסל הבאה של 2011.

לנה נטפוב: הדילמות הן בלתי אפשריות.

לנה נטפוב: אנחנו למשל ב-2010 הגשנו 5 טכנולוגיות לבעלי מומים כאלה ואחרים.

לנה נטפוב: למשל לגבי ילדים שנולדים עם שיניים שאחר כך מתפוררות.

לנה נטפוב: זה לא נכנס לסל למרות שהצורך צועק.

לנה נטפוב: השמיכה הציבורית קצרה.

לנה נטפוב: אנחנו מקווים מאוד שזה יקבל עדיפות בועדת הסל הבאה.

אבנר עורקבי: מה עם כל הנכים?

אבנר עורקבי: מה עם אוטיסטים?

אבנר עורקבי: מה עם אנשים עם פיגור?

אבנר עורקבי: מה עם אנשים שיש להם ניוון שרירים?

אבנר עורקבי: מה איתם?

אילן פלדברג: על זה שר האוצר צריך להחליט.

אורי מקלב: כל חולי שיתוק המוחין?

אורי מקלב: זה בשיתוף עם הארגון?

אילן פלדברג: עם האגף לבריאות השן.

אורי מקלב: אם ועדת סל הבריאות היתה מאשרת את זה?

אילן פלדברג: מבחינתנו זה רק רגל בדלת כי אנחנו מכוונים לכל האוכלוסיות של המוגבלים.

אילן פלדברג: אני לא רואה שיתוק מוחין יותר בעייתי מפיגור שכלי ודאון סינדרום.

אורי מקלב: אני מניח שזה הולך לפי הדרגות, הדחיפות והצרכים.

אילן פלדברג: יש אפילו דרגות יותר חמורות.

אורי מקלב: למשל בעניין הילדים האוטיסטים הוגשה בקשה?

אורי מקלב: הרי כל סקטור מקדם את עצמו.

קרן גייר כהן: אנחנו עמותת הורים ואנחנו גם עמותה מפעילה.

קרן גייר כהן: בהיבט של העמותה המפעילה ב-1 בינואר הצלחנו סוף כל סוף לקבל איזושהי התייחסות ממשרד הרווחה וביטוח לאומי לנושא.

קרן גייר כהן: בהיבט של ההורים שהילדים גדלים בבית אני באמת נמצאת כאן כדי לדבר בשמם.

קרן גייר כהן: אנחנו נפגשים עם בית איזי שפירא ואנחנו מנסים לחשוב איך לעזור להם כדי לפתוח קמפיין.

קרן גייר כהן: מהוועדה הזאת צריכה לצאת קריאה לקופות החולים ולמדינה על עניין הזכאות של הילדים האלה.

קרן גייר כהן: צריך לעשות קמפיין ספציפי לאוכלוסיית בעלי המוגבלויות שזכאים לבוא לקופות.

קרן גייר כהן: על זה לא שמו דגש.

אורי מקלב: יש היום מודעות אחרי שיש חוק ביטוח לדרוש את זה .

אורי מקלב: משרד הבריאות כן עושה את זה.

אורי מקלב: עדיין אין מודעות בקרב ההורים עם הילדים הנכים לדרוש את הזכאות.

שלום קוטשר: הפקיד בסניף של קופת חולים בעצמו לא יודע על הזכאות.

אורי מקלב: אנחנו תרמנו את חלקנו בקיימנו את הישיבה הזאת ואנחנו נעצים את זה וכל אחד מכם שיהיה שותף בעניין הזה.

אורי מקלב: אפרים בבקשה.

אפרים חוצ'ה: אני חבר מועצת הבריאות מטעם משרד הרווחה.

אפרים חוצ'ה: תמכתי בהצעה של סגן השר ליצמן לגבי סל התרופות, 80 מיליון שקל, הנושא של השיניים בעד טיפול מונע שבעצם משפר את מצבם של הנזקקים.

אפרים חוצ'ה: אני גם בועדת המעקב במועצת הבריאות.

אפרים חוצ'ה: אנחנו ניפגש בעוד חודש בפעם הראשונה ואני אקח את הדברים שנאמרו פה ואני בהחלט הולך לקדם את העניין של הילדים בעלי צרכים מיוחדים שיקבלו התייחסות שווה ככל ילד רגיל כחלק מהתמהיל הכולל ואני אעמוד על כך.

אפרים חוצ'ה: אני אבקש את זה כחלק מההתחייבות של המדינה לתת להם טיפול.

אפרים חוצ'ה: אני מניח שיש בעיה ארגונית.

אפרים חוצ'ה: ייתכן שיש מרפאות שעדיין לא מסוגלות לטפל ילדים מסוג זה.

אפרים חוצ'ה: אני יוצא מהוועדה הזאת ואני אהיה פה לקטע הזה.

אפרים חוצ'ה: במסגרת היותי חבר בועדת המעקב אני אנסה לדחוף שהאוכלוסיות האלה לא תקופחנה.

אפרים חוצ'ה: לגבי סל התרופות אני מוכן להתעניין גם בזה.

אורי מקלב: המטרה שלנו היא להציף את הנושא הזה, להצביע על המצוקה של בעלי המוגבלות בטיפולי השיניים.

אורי מקלב: משהו נכשל כאן במערכת הבריאות.

אורי מקלב: לא יכול להיות שאחוז כזה גבוה של אנשים לא מקבלים טיפול שיניים.

אורי מקלב: אנחנו חייבים את זה למוגבלים מבחינה מוסרית, חברתית, ערכית.

אורי מקלב: אני מודע לזה שאי אפשר לעשות את זה ביום אחד, ובית איזי שפירא לא יכול לענות לכל הצרכים.

אבי סלומה: אני מציע הצעה, להקים קרן מיוחדת לטיפולי שיניים בקרב האוכלוסייה הזאת.

אילן פלדברג: לארגון איל"ן יש קרן כזאת.

אילן פלדברג: גם אצלנו יש קרן.

אילן פלדברג: אבל זה לא פתרון גורף.

אילן פלדברג: אפשר לפתור את הבעיה.

אילן פלדברג: זה יכול להיות סדר גודל של 1000 שקל לשנה בממוצע למטופל.

אילן פלדברג: אנחנו יכולים לקיים מסגרת תקציב שבנויה מספר אלפים של אנשים.

אילן פלדברג: כך אני יכול לפתור את כל הבעיות של האנשים האלה בתוך 10 שנים.

אילן פלדברג: אנחנו מטפלים ב-20% מהאוכלוסייה הזאת בשנה.

אריה רוטלין: אני מייצג את עמותת אנו"ש, עמותה לנפגעי נפש.

אריה רוטלין: הופתעתי לשמוע את הדוקטור שדיבר על טיפול שינים לנפגעי נפש.

אריה רוטלין: העמותה שלנו מייצגת המון סניפים בצפון הארץ.

לנה נטפוב: אתם בקשר עם סל ועדות שיקום?

אריה רוטלין: לעמותת אנו"ש יש גם הוסטלים וגם דיור מוגן.

אריה רוטלין: ודאי שמטפלים באנשים האלה באמצעות סל השיקום.

לנה נטפוב: כי הזכאות לטיפול שיניים ניתנת על ידי רכז ועדת סל שיקום יחד עם זכאות לפעולות שמתקיימות בקהילה.

אריה רוטלין: מדובר גם על אותם אנשים שאינם נמצאים במסגרות אם זה של העמותה או אם זה של ההוסטלים, להם יש בעיה רצינית.

אריה רוטלין: אמנם הם באים פעם בחודש לתחנה לבריאות הנפש לקבל תרופות אבל יש להם בעיה.

אריה רוטלין: הם כל היום לבד בבית.

אריה רוטלין: אני שייך לעמותה הזאת כבר 17 שנה.

אריה רוטלין: אני מכיר אנשים שאין להם שיניים בפה מפני שאין להם כסף לטפל.

אריה רוטלין: למה לא מטפלים גם באנשים האלה?

אריה רוטלין: זאת בעיה רצינית.

אורי מקלב: אנחנו יוצאים מההנחה שאלה שמקבלים את סל השיקום זה אחוז קטן.

אורי מקלב: אולי 10%.

אריה רוטלין: האנשים שנמצאים בהוסטל או בדיור מוגן מקבלים מידע מהעובדת הסוציאלית.

אריה רוטלין: אבל הרבה אנשים לא מודעים לאפשרות של הטיפולים האלה.

אורי מקלב: רבותיי אנחנו הגענו לסיום הישיבה.

אורי מקלב: אני מודה לכולכם שהשתתפתם בדיון הזה.

אבי סלומה: אין לנו הורים ואין לנו אלוהים.

אבי סלומה: לא נתתם לנו מענה.

אורי מקלב: המטרה שלנו היתה קודם כל ללמוד את הנושא הזה.

אורי מקלב: אנחנו נמשיך לקדם את זה .

אורי מקלב: על אף שיש חוק בריאות ממלכתי עדיין ההורים לילדים בעלי מוגבלות עדיין לא יודעים את זה.

אורי מקלב: אנחנו לא נרפה.

אורי מקלב: אנחנו נעלה את זה לסדר היום הציבורי בפני כול הגורמים הרלוונטיים גם לשרים וגם למנכ"לים בכל המשרדים שאחראים לכך.

אורי מקלב: מתברר שאוכלוסיות מסוימות לא מקבלות טיפולי שיניים.

אורי מקלב: אנחנו נמשיך לטפל בנושא הזה ונקיים ישיבת מעקב בנושא.

אורי מקלב: אנחנו נפנה לשר הרווחה.גם בנושא של אקי"ם.

אורי מקלב: לגבי משרד הבריאות, אנחנו חייבים לנער את קופות החולים שהזכאים יקבלו את מה שמגיע להם.

אורי מקלב: אנחנו מודים לכל העמותות שעוסקות בעניין הזה.