הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 96, 2011-01-18 12:00

אורלי לוי אבקסיס: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

אורלי לוי אבקסיס: היום יום שלישי, ה- 18 בינואר 2011, י"ג בשבט תשע"א.

אורלי לוי אבקסיס: על סדר היום, הצעה לסדר היום במסגרת דיון מהיר, השלכות הריסת בתים על מצבם של ילדים, של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אורלי לוי אבקסיס: על פניו, אנחנו מכירים את הנושא הזה והוא לא נושא חדש, לא מדובר בנושא אופייני רק למגזר כזה או אחר, כולנו מכירים גם את השאלות שעלו במהלך ההתנתקות בהריסת בתיהם של לא מעט ילדים, אפשר לומר עשרות אלפים, ואת הפינוי שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם מכירים, את התוצאות הלא כל כך מחמיאות ומרגיעות, שאנחנו רואים במהלך המעקב על אותם הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: כאן אנחנו מדברים על נושא שבו כאילו הכינו את הקרקע ומשרדים נוספים היו מעורבים וגם ניסו עד כמה שניתן לעשות מערך תומך על מנת להפחית את הטראומה.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שזה לא משהו שאנחנו ידועים לעשות אותו, לא הכי טוב.

אורלי לוי אבקסיס: כעת אני אעביר את רשות הדיבור למגיש ההצעה, חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: שלום רב, אני רוצה להודות ליושבת ראש ולמשתתפים.

טלב אלסאנע: אני סבור שהסוגיה הזאת היא סוגיה ספציפית ומאוד חשובה.

טלב אלסאנע: ילד הוא ילד ולא חשוב שייכותו זו או האחרת.

טלב אלסאנע: כאשר מתייחסים לנושא של הריסת בתים רואים את הבית ולא רואים לא את המשפחה ולא את הילדים.

טלב אלסאנע: לא רואים את ההשלכות של הריסת הבית מבחינת אירוע טראומטי וגם מבחינת הבטחון האישי והמשפחתי.

טלב אלסאנע: תפקידה של המדינה בעצם הוא להעניק בטחון, הגנה לאזרחים ולילדים.

טלב אלסאנע: לא פעם שואלים איפה טובת הילד.

טלב אלסאנע: זה מושג שחוזר על עצמו בהרבה הקשרים –המושג טובת הילד.

טלב אלסאנע: אין ספק שכאשר יוצאים לבצע את ההריסה יש התעלמות מוחלטת מההשלכות הדבר על ילדים.

טלב אלסאנע: הזכרת את פינוי גוש קטיף, כאשר אז יצאו לפנות דאגו שהחיילים לא יהיו מצוידים בנשק כי המראה של חייל עם מדים, ואפילו את המדים הם שינו אז כדי שהילדים החיילים לא יתפסו בעיני הילדים בדימוי שלילי ויפתחו איזו עמדה נגד חיילים.

טלב אלסאנע: הם החליפו את המדים והם הגיעו בכלל בלי נשק וללא אלות - - -

אורלי לוי אבקסיס: היו אלות, והיה על גם משפט על המכות הנמרצות.

טלב אלסאנע: חוויתי שלושה מקרים, המקרה האחרון היה לפני יומיים כאשר בישוב אלעקריב בנגב ישבו שבעה לרגל מותו של אחד הנכבדים של הישוב, אותו היום היה יום גשום ואז הגיעו כוחות המשטרה עם פרשים, עם יחידת כלבנים והתחילו עם ההריסות תוך התעלמות מהעובדה שאנשים ישבו שבעה - - -

אורלי לוי אבקסיס: את הבית של היושבים שבעה, אותו הרסו?

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: בחורף שהשאירו את הילדים ואת הנשים.

אורלי לוי אבקסיס: מה היה עם הציוד שבתוך הבית?

טלב אלסאנע: כאשר הם הורסים הם חופרים, קוברים ומכסים בעפר, הילדים נחשפים למראה.

טלב אלסאנע: מגיע ציוד מכני כבד מאוד בליווי שוטרים, והכל באווירת פחד מאיימת.

טלב אלסאנע: המשטרה עושה את זה כדי להרתיע את המבוגרים אבל מתעלמים מכך שהם מבהילים ומפחידים וגורמים לטראומה בקרב הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: למשפחה הזאת יש ילדים קטנים?

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: ילד בכה ואם איני טועה השוטר תת ניצב בשם בועז שאל אותו "מה שלומך?"

טלב אלסאנע: הילד ענה "רע,  הרביצו ועצרו את הדוד שלי" הילד בכה והמראה מזעזע.

טלב אלסאנע: לא פעם הילדים גם ראו כשירו כדורי צבע על המבוגרים, האמבולנסים מגיעים.

טלב אלסאנע: אחרי זה אין מי שמטפל בילדים.

טלב אלסאנע: הילד נשאר ללא המשפחה, ללא הבית ועם טראומה ואין התייחסות.

טלב אלסאנע: לכן האירועים האלה נוגדים את כל האמנות הבינלאומיות בדבר זכויות הילד.

טלב אלסאנע: הם נוגדים את חוקי יסוד בדבר כבוד אדם וחירותו, הם נוגדים כל תפיסת עולם בסיסית שיש להתחשב בילד וברגשותיו.

טלב אלסאנע: על כן אני חושב שבדיון הזה אנחנו צריכים לתת את הדעת על כך.

טלב אלסאנע: מתמקדים כל הזמן בעניין הריסה, הרי חוק תכנון ובנייה הוא חוק אדמיניסטרטיבי שפקיד בוועדת התכנון שכאשר פקיד מאשר זה חוקי וכשהוא לא מאשר זה לא חוקי.

טלב אלסאנע: לא מדובר על פשע שמישהו רצח.

טלב אלסאנע: מדובר כאן על קורת גג שהיא זכות יסוד לאדם.

טלב אלסאנע: שביתו מבצרו.

טלב אלסאנע: כאשר הורסים את הבית הורסים את המבצר ואת הבטחון.

טלב אלסאנע: צריך לעשות את זה בגישה אחרת.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו קיימנו דיונים קודמים באותו הקשר.

טלב אלסאנע: אני אצטט מסמך שהציגו לנו רופאים מזכויות אדם שהוא מסמך חשוב מאוד שאני מבקש שהמלצותיו תהיינה חלק מסיכום הועדה.

טלב אלסאנע: במסמך מצוטטות חוות דעת של מומחים לעניין כמו תמר, פסיכולוגית קלינית בכירה מהמחלקה לבריאות הנפש במשרד הבריאות.

טלב אלסאנע: היא מציינת "אני כסמכות מקצועית בתחום הטיפול רוצה להביע זעזוע מהעובדה שהמדינה גורמת לטראומה והורסת את הנפש.

טלב אלסאנע: נראה לי שהטראומה הזאת היא משהו מסוכן ביותר וצריך לעשות משהו כדי למנוע אותה".

טלב אלסאנע: פרופסור עליאן אלקרינאוי, ראש החוג לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בן גוריון לשעבר, מציין "הריסת הבית הוא אירוע טראומטי וקשה עבור כל בני המשפחה לאור משמעות הבית וגם מעמדו של האב וההשלכות של הדבר לגבי הילד".

טלב אלסאנע: לכן אני סבור שכאשר מבצעים, ראשית לא צריך להרוס, שנית, אם זה הפתרון האחרון צריך לדאוג למקום חלופי לאותם הילדים ולא להשאיר אותם בוכים על עיי חורבות הבית שלהם.

טלב אלסאנע: היה וצריך לבצע את ההריסה יש לעשות את זה בלווי עובדים סוציאליים או פסיכולוגים.

טלב אלסאנע: גם לדאוג לטיפול ומעקב לאחר מכן - לתת טיפול פסיכולוגי.

טלב אלסאנע: תפקידה של המדינה לא רק להרוס אלא לספק הגנה על ביתו, בריאותו ולנפשו של הילד.

טלב אלסאנע: הדבר הזה לא נעשה עד היום.

אורלי לוי אבקסיס: כשדיברת, הסתכלתי כאן על החוזר ופרסום של משרד החינוך מחוז דרום, יש כאן תשובות בנוגע ללווי של פסיכולוגים, נדמה לי שזה בדיעבד.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא, מה קורה עם משרד הרווחה והשירותים החברתיים כאן?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש שיתוף פעולה בין הגורמים השונים, האם המשרדים השונים מעורבים באותו תהליך?

אורלי לוי אבקסיס: מה שעל פניו חשוב ומחויב מכורח המציאות.

אורלי לוי אבקסיס: לכן הייתי רוצה שנציג משרד הרווחה יגיד לי אם בכלל מעדכנים אותם.

אורלי לוי אבקסיס: האם מעדכנים אתכם?

אורלי לוי אבקסיס: האם בונים תכנית משותפת תוך ראיית העניין החברתי, נפשי, פסיכולוגי?

אורלי לוי אבקסיס: כמובן שנגיע גם למשרד החינוך ולמשרדים האחרים.

אורלי לוי אבקסיס: כעת משרד הרווחה.

יוסי וקנין: אני מפקח ארצי – פנימיות במשרד הרווחה.

יוסי וקנין: הנתונים שבידי מראים שאכן היה תיאום מול רשויות הרווחה.

יוסי וקנין: ביררתי את הנושא הזה מול האחראית במחוז תל אביב, מפקחת מחוזית.

יוסי וקנין: התמונה מראה שכן היה תיאום.

יוסי וקנין: עובדים סוציאליים הסתובבו בעת ביצוע הוראת החוק לבושים בביגוד מתאים.

יוסי וקנין: היה תג זיהוי של עובד סוציאלי, הם הסתובבו בין המשפחות.

יוסי וקנין: זה מה שנאמר לי.

יוסי וקנין: גם לאחר האירוע, ממשיך מעקב - - -

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה אומר מעקב, האם אתם דואגים להם לקורת גג, ללווי או רק ייעוץ לפני?

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אם אנחנו רוצים שהדיון הזה יתנהל כראוי תנו לשאול את השאלות ותאמינו לי שאני יודעת לשאול את השאלות, למי שיש שאלה שלא נשאלה יכול להעביר אלי פתק.

אורלי לוי אבקסיס: חבר כנסת יכול להעיר הערות ביניים, שאר המוזמנים לא, כדי שהסדר ישמר כאן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כמו ששמת לב אני כבר שאלתי את השאלה שאליה כיוונת.

יוסי וקנין: אני מסתמך על דברים שביררתי מול מפקחת מחוזית, הממונה, מתכללת את הנושא הזה לפחות בעיר לוד.

יוסי וקנין: נאמר לי שהיה תיאום, עובדים סוציאליים הגיעו במהלך ולפני האירוע.

יוסי וקנין: היו מזוהים עם לבוש ותגית, פנו למשפחות, הציגו את עצמם.

יוסי וקנין: אני רוצה לומר משהו כללי.

יוסי וקנין: התפיסה המקצועית שלנו שילד שייך למשפחה שלו גם כשהמשפחה חווה משבר.

יוסי וקנין: משבר יכול להיות מכל סוג שהוא.

יוסי וקנין: כלומר אנחנו לא מפרידים בין המצוקה של הילד לבין המצוקה של המשפחה.

יוסי וקנין: ילד הוא חלק מהמשפחה גם כשהיא עם כוחות וגם כשהיא חווה משבר.

יוסי וקנין: המעקב אחרי מצבו של הילד, רמת הסיכון, מצב הסכנה אליהם הוא נחשף נעמד ונשקל ביחס גם לכוחות המשפחה והקהילה שסובבת אותו.

יוסי וקנין: אם אכן, תהיה התרשמות שהילדים נמצאים בסכנה וההורים והסביבה לא יכולים לספק את ההגנה על שלומם של הילדים והקטינים, יש לנו את וועדות תכנון טיפול ששם נמצא את הפתרון הטיפולי.

יוסי וקנין: וועדת תכנון טיפול פועלת בכל רשות ובכל לשכת רווחה, ואני רוצה לציין שיש מעקב אחרי הקטינים.

יוסי וקנין: אגב, הסיוע שהוצע למשפחות, זה גם מה שנאמר לי ובדקתי את זה, הרי אנחנו משרד הרווחה ואנחנו לא אמונים על סיפוק פתרונות דיור, אבל אנחנו כן הצענו למשפחות תיווך מול משרד השיכון, תיווך מולם, כתיבת דוחות מתאימים.

יוסי וקנין: אני אענה על כל שאלה, אולם תתחשבו בי מאחר וזו הפעם הראשונה שאני במעמד כזה, לכן קחו זאת בחשבון.

יוסי וקנין: אציין שוב, שבמהלך המעקב במידה ונתרשם שהילד בסיכון או במצב סכנה כשהמשפחה חווה משבר, הרי אנחנו ערים למשמעות המשבר ואנחנו לא מנותקים מהמשמעות של משבר כזה, המשפחה לא יכולה לספק הגנה ולא להגן על הילד, אנחנו במסגרת וועדות תכנון טיפול נמצא את הפתרון וזה יכול להיות כל סוג של פתרון.

אורלי לוי אבקסיס: בתור מי שמכיר את הוועדות האלה אנחנו יודעים שזה סוג של בירוקרטיה, אנחנו יודעים שזה סוג של דברים שלוקחים זמן.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא כשאתם נערכים אתם יודעים שבאותו יום נתון יש לילד קורת גג?

אורלי לוי אבקסיס: אתם בודקים את זה?

אורלי לוי אבקסיס: אתם מנהלים דין ודברים עם הרשות המקומית?

עפו אגבאריה: הוא דיבר על הערכות לפני, ולא על הערכות אחרי מה שקרה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא, האם לאותם ילדים היה באותו לילה גשום סידור, האם אתם יודעים האם יש להם סידור לימים הקרובים או שאתם באים ממלאים דוח, נמצאים\ מראים שאתם שם.

אורלי לוי אבקסיס: יתכן שגם בנוכחות שלכם יש משהו מרגיע אבל לא מספק.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה הקונקרטית שלי מה עם אותם ילדים בימים הראשונים של האירוע.

יוסי וקנין: שוב אני מציין, התפיסה המקצועית שלנו היא, שהילד שייך למשפחה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם בודקים האם למשפחה יש חלופה אחרת באותו יום?

יוסי וקנין: בראש ובראשונה הפתרון, אנחנו לא רוצים להחליף את האחריות של ההורים ושל אותה משפחה, אנחנו לא מתערבים להיות במקומם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם שואלים אותם?

יוסי וקנין: בוודאי שאנחנו שואלים.

יוסי וקנין: שהורה מחליט - - -

טלב אלסאנע: סליחה, אתה אומר שאתם יצאתם, מתי?

טלב אלסאנע: האם נערכו דוחות על הנוכחות שלכם?

טלב אלסאנע: האם תוכל להציג בפני הוועדה דוחות על הנוכחות, איך התבצע ההריסה, מה עם הילדים, אילו צעדים נקטתם תוך כדי ולאחר מכן?

טלב אלסאנע: יש לך משהו להציג?

טלב אלסאנע: אתה מדבר דברים בעלמא.

טלב אלסאנע: אני נוכחתי בהרבה הריסות ולא ראיתי אף פעם עובד סוציאלי.

טלב אלסאנע: לא ראיתי.

טלב אלסאנע: כשאני שומע את הדברים אני אומר שאני כנראה כחי במדינה אחרת.

טלב אלסאנע: אם יש לך דוחות - - -

עפו אגבאריה: זו פשוט אוכלוסייה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: עפו, היה לנו מקרה שנדון, כדי שנסדיר את הנושא, אנחנו לא מדברים על מגזר זה או אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על תופעה שלדעתי היא פסולה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו מדינת חוק ואם ההחלטה הסופית שבית משפט החליט, מי אנחנו שנבוא ונערער עליה?

אורלי לוי אבקסיס: כמוציאים לפועל צו כזה צריך להיערך בהתאם.

אורלי לוי אבקסיס: את ההערכות הזאת אנחנו בודקים.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו כאן דיונים שנעשו למשל על דברים דומים ונשמעו דברים דומים מהתושבים בחברון, תושבים יהודיים.

אורלי לוי אבקסיס: אותי בכלל לא מעניין אם זה ילד ערבי ,או ילד יהודי, דרוזי, ילד הוא ילד.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא אם אנחנו נערכים לרכך את הטראומה של הילד.

אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו נערכים ליום שאחרי, האם אנחנו שולחים אות הילד למסגרת החינוכית מתוך ידיעה שרק אתמול הרסו לו את הבית, לא משנה אם המשפחה נערכה.

אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו יודעים שיש לו קורת גג, אנחנו יודעים שיש לו מקום להניח את הראש בימים הקרובים?

אורלי לוי אבקסיס: זו שאלה שמשרד הרווחה צריך לתת עליה את התשובה.

אורלי לוי אבקסיס: זו השאלה באמת.

יוסי וקנין: הפקטורים שאת מציינת הם מאוד חשובים ואנחנו בהחלט לוקחים אותם בחשבון.

יוסי וקנין: אני כגורם מקצועי טיפולי לוקח בחשבון נתון נוסף והוא הערכת יכולת התפקוד של המשפחה.

יוסי וקנין: כשאנחנו רואים שמדובר במשפחות מתפקדות, עם כוחות - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא אמרתי להוציא את הילדים מהבית.

אורלי לוי אבקסיס: אולי שאלתי לא הובנה כראוי.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי הייתה לא להוציא את הילדים עכשיו מהמשפחה ולשלוח אותם לאיזה משפחת אומנה או למסגרת אחרת חוץ ביתית.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא אם בודקים ויודעים ושואלים את השאלה איפה הילד יהיה בימים הקרובים האלה.

קריאה: הם אפילו לא הלכו לבית הספר.

אורלי לוי אבקסיס: זה העניין של המעקב, ואת זה אנחנו נבדוק עם משרד החינוך.

יוסי וקנין: אגב, נאמר לי שזה היה חג כך שמראש הם לא הלכו לבית הספר.

טלב אלסאנע: מה היא המדיניות?

טלב אלסאנע: אתה נתפס למקרה אחד.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר שזו הפעם הראשונה שלו פה ובואו לא נתקוף אותו.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נבדוק מהי המדיניות של משרד הרווחה בנושא הזה.

יוסי וקנין: אני אחזור ואגיד, אנחנו לוקחים בחשבון את יכולת המשפחה לתפקד ולהתארגן בזמן משבר, לקראת משבר ואחרי משבר.

יוסי וקנין: היה ונראה שהכוחות שעומדים לרשות המשפחה, את זה אנחנו עושים בכל משבר ולאו דווקא במשבר של הריסת בתים, זה ככלל בכל אירוע טראומטי  וזאת ההערכה המקצועית.

יוסי וקנין: כשאנחנו רואים שלמשפחה אין את היכולת לספק הגנה לילדים אז אנחנו כמשרד, כנציגי המדינה נכנסים ומתערבים ומוצאים את הפתרונות.

יוסי וקנין: הנתונים כרגע אומרים לנו שהמשפחות הן בסך הכל משפחות חזקות, מתפקדות שיכולות להגן על הילדים שלהם.

יוסי וקנין: הילדים לא נמצאים בחזית ולכן - - -

טלב אלסאנע: חזרת על זה כמה פעמים, הבנו.

יוסי וקנין: אני אסיים את המשפט.

יוסי וקנין: אני בכוונה לא רוצה לרדת למקרים פרטניים.

יוסי וקנין: אני אומר שזאת המדיניות בכלל וזה יושם גם באירוע האחרון בלוד.

יוסי וקנין: זה מה שדווח לנו.

טלב אלסאנע: אתם מלווים כל צו הריסה?

יוסי וקנין: כשיש תיאום איתנו, אנחנו מלווים.

טלב אלסאנע: מי צריך לתאם אותו?

יוסי וקנין: אני מציין את הנתונים שבידי שאכן תואם.

יוסי וקנין: לפי הנתונים שיש בידי המשרד לבטחון פנים תיאם ואכן היו עובדים סוציאליים.

יוסי וקנין: אני אחזור שוב על התיאור הציורי, לבושים באפודים עליהם תג של עובדים סוציאליים, הם פנו למשפחות, משפחות פנו אליהם, שמעו את המצוקות, שמעו את הכעס.

טלב אלסאנע: האם כל הריסת בית מתואם איתכם מראש ואתם יוצאים בכל הריסה?

טלב אלסאנע: לא בהריסה ספציפית, האם זו המדיניות?

אורלי לוי אבקסיס: זאת מדיניות חדשה?

יוסי וקנין: את בעצמך ציינת את ההתנתקות ואת נוכחות העובדים הסוציאליים בשטח, אנחנו ראינו אותם בשטח.

יוסי וקנין: אגב גם אני הייתי חלק מהפינוי בדרך זו או אחרת.

יוסי וקנין: לגבי האירוע האחרון לפני כחודש בלוד נאמר לי מפורשות, תואר בפניי איך התנהגו מה הייתה - - - -

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת עפו אגבאריה בבקשה.

עפו אגבאריה: אני אתחיל מזה שהריסת בית זה בדרך כלל דבר שנובע ממתקפה, ממלחמה וזה דבר מאוד הרסני הן למשפחה וגם לסובבים אותה.

עפו אגבאריה: מחובתה של המדינה לבנות ולא להרוס.

עפו אגבאריה: אנחנו לא בקטע הפוליטי הזה אלא בקטע של מה קורה עם המשפחות והילדים שמאבדים את קורת ביתם ובאיזה מצב הם נמצאים.

עפו אגבאריה: לצערי הרב, כאשר מדובר בהריסות, אני מוכרח לציין שרוב ההריסות  הן בגלל בנייה בלתי חוקית שמבוצעת במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: אם ניקח בחשבון שיש רק 40 כפרים בנגב שהם בלתי מוכרים, שהמדינה עדיין לא מכירה בהם והם מאוימים בהריסה.

עפו אגבאריה: אני לא חושב שעובדים סוציאליים ולא אחרים יכולים להיות מאורגנים לעניין.

עפו אגבאריה: אני רוצה לציין שארגנו אותם לפינוי והמהלך היה מתוכנן, ברור וידוע.

עפו אגבאריה: אבל במקרה של הריסת בתים במגזר הערבי לא יודעים לאן פני האנשים, לאן הם הולכים.

עפו אגבאריה: רוב ההריסות, ומה שקורה כעת בלוד שהילדים עדיין נמצאים באוהלים ולא בבית שמשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה או איזו לשכת רווחה שכרה למען המשפחה או הילדים האלה.

עפו אגבאריה: תארו לעצמכם שכאשר נהרס הבית וקוברים את כל התכולה, את כל הצעצועים, את כל המחברות - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא נותנים זמן לפנות את התכולה?

עפו אגבאריה: לא נותנים זמן לפנות, זה לא ניתוח מתוכנן, זה ניתוח דחוף.

עפו אגבאריה: תראי תמונות דרך האינטרנט ותראי ילדים מחפשים את המחברות שלהם.

עפו אגבאריה: מה שעושים נקרא עונש קולקטיבי.

עפו אגבאריה: מענישים את המשפחה, מענישים את ראש המשפחה שהוא בנה ללא היתר.

עפו אגבאריה: , על זה יש ויכוח, אבל למה להעניש את הילדים?

אורלי לוי אבקסיס: השאלה כמה זמן נותנים התראה מראש.

אורלי לוי אבקסיס: אומרים תפנו, יש לכם כך וכך זמן.

אורלי לוי אבקסיס: זאת השאלה שלי ואני לא יודעת את מי לשאול.

אורלי לוי אבקסיס: אני אחדד את השאלה.

אורלי לוי אבקסיס: האם ניתן למשפחה זמן התארגנות?

אורלי לוי אבקסיס: האם נאמר להם יש צו הריסה ויש לכם כך וכך זמן לפנות את הבית?

אורלי לוי אבקסיס: השאלות אני מפנה ולא רק למשפחה.

עפו אגבאריה: בדרך כלל שיש צו הריסה זה אחרי תהליכים ארוכים וזה אחרי דיונים עם הרשויות ואז מחליטים שאת הבית הזה אין בררה צריך להרוס אותו.

עפו אגבאריה: הולכים לערכאה נוספת, בין הזמן הזה לבין הזמן שנקבע רשויות האכיפה באים בהפתעה.

עפו אגבאריה: אנחנו רואים בכל מקום שהם מגיעים באישון לילה כדי שלא תהייה התנגדות ושלא יהיה קונפליקט עם התושבים.

עפו אגבאריה: באים באישון לילה להרוס את הבתים.

עפו אגבאריה: מוציאים את האנשים ומכתרים את המקום.

עפו אגבאריה: זה כמו מבצע צבאי.

עפו אגבאריה: תארי לעצמך מבצע צבאי כזה שבאים כוחות מזוינים וזה מראה קשה לילדים ומהו האפקט הפסיכולוגי על האנשים, הנשים והילדים.

עפו אגבאריה: רק אתמול הזעיקו אותנו, אני חבר בארגון רופאים לזכויות אדם, שיש מצב היסטרי באלעקריב שהנשים בוכות וגם ילדים ושהמצב בלתי נסבל ואין מי שיטפל.

עפו אגבאריה: לצערי הרב אמרת שהתכנית הייתה בתיאום איתכם, אם הם לא מתאמים את ההריסה אז הם מתאמים עם שירותי הרווחה?

עפו אגבאריה: בגלל זה אני מבקש שמהוועדה תצא המלצה - - -

אורלי לוי אבקסיס: גם לזה אנחנו נגיע, וזה יהיה בסיום הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת את נציג משרד הפנים, ציון סעד סגן הממונה על פיקוח הבנייה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתם מתכננים הריסה, פינוי, איך אתם פועלים?

אורלי לוי אבקסיס: מול מי?

אורלי לוי אבקסיס: איך מתבצע התיאום מול המשרדים השונים?

אורלי לוי אבקסיס: אתם דואגים שמשפחות יהיה זמן לפנות את התכולה?

אורלי לוי אבקסיס: אתם מתריעים?

אורלי לוי אבקסיס: אולי אתם אפילו לא אומרים שאתם מגיעים ביום מסוים כדי שלא תהייה התארגנות בשטח ואת זה אני יכולה להבין.

אורלי לוי אבקסיס: האם מהרגע שהתקבל הצו הסופי או הערכאה האחרונה אתם מנהלים איזה דין ודברים עם המשפחות ומול המשרדים?

חנין זועבי: כדאי לשמוע את המשפחות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נרצה לשמוע גם את המשפחות ואת הילדים כי זו הועדה לזכויות הילד וקולם של הילדים חייב להישמע.

ציון סעד: ראשית כפי שאמרת בהתחלה וגם אחרים אמרו, צווי ההריסה של בניינים נעשית על פי  חוק ועל פי הסדר שצריך להיות.

ציון סעד: שנית, עברייני הבנייה יודעים מראש מה הם עושים.

ציון סעד: הם בונים בנייה ללא היתר מתוך מודעות או מתוך כורח שהם צריכים את הבנייה הזאת.

ציון סעד: אבל ברור להם מראש שהם בונים ללא היתר.

חנין זועבי: הם לא עבריינים, הם קוראים להם עבריינים.

ציון סעד: הם עברייני בנייה.

אורלי לוי אבקסיס: על זה אנחנו לא מנהלים דיון.

ציון סעד: כמו שאדם נוסע במהירות של 140 כשמותר רק 100 הוא נקרא עבריין תנועה.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת חנין זועבי, אני לא אתן לדיון שאני מנהלת כאן, להיות דיון שכזה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין שאנחנו מדינת חוק ואם בית המשפט והערכאה האחרונה החליטו, אני לא באה לערר על סמכותם.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי איך אנחנו עושים את זה בצורה הטובה ביותר על מנת למנוע את הטראומה של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: זה הדיון כאן ולא דיון אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא בוועדת חוקה ולא בוועדה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בוועדה לזכויות הילד ובאים להגן על זכותם של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אתן לדיון הזה לגלוש לשום ערוץ אחר.

ציון סעד: כפי שאמרתי, התושבים החליטו לבנות בנייה ללא היתר, הם בונים.

ציון סעד: רשויות האכיפה מתוקף תפקידם, לפי חוק תכנון הבנייה, היחידה לפיקוח על הבנייה במסגרת משרד הפנים והוועדות המקומיות - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה ההליך כאשר אתם באים להרוס?

אורלי לוי אבקסיס: מה הנוהל?

ציון סעד: אנחנו, וגם הוועדות המקומיות, פועלים לאכיפת חוק תכנון הבנייה וזה על  פי החוק.

ציון סעד: לצערנו בין היתר מדובר גם על הריסת מבנים, צווי הפסקה, צווי מניעה וכולי.

ציון סעד: כאשר מדובר על הריסת מבנים ראשית מדובר על הריסה על פי צו מנהלי או על פי צו שיפוטי.

ציון סעד: היום, בשנים האחרונות כמעט לחלוטין לא ניתן להרוס מבנה על פי צו מנהלי.

ציון סעד: על פי החוק אתה יכול להרוס בצו מנהלי גם בלי בית משפט, על פי חתימת הוועדה המחוזית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה אומר שזה לא נעשה.

ציון סעד: כמעט שזה ואף לאפס.

ציון סעד: בעלי הבתים מגיעים לבתי המשפט ומקבלים דיון, דנים בבתי משפט ולפעמים נמשך שנים.

ציון סעד: זה גם מגיע לבתי משפט מחוזיים ולבית המשפט העליון וכדומה.

ציון סעד: בסופו של דבר יש החלטה סופית בין אם זה בבית משפט השלום, המחוזי או בית המשפט העליון להריסת המבנה.

ציון סעד: בשנים האחרונות יש תופעה, לדעתי מבורכת, שבעלי הבתים מחליטים להרוס לבד את המבנים.

ציון סעד: תופעה מבורכת.

ציון סעד: משום שהם יודעים ראשית שכנראה לא יזכו בבתי המשפט, שנית לא שווה להם לבנות את הבית.

ציון סעד: כאשר מגיעים להריסה, כמובן שכל נושא ההריסה מתוכנן לחלוטין עם המשרד לבטחון פנים ומשטרת ישראל.

ציון סעד: אנחנו כמעט ולא יכולים להרוס מבנה בלי גיבוי של משטרת ישראל שמסייעת לנו ולוועדות המקומיות בהליך ההריסה.

ציון סעד: ההליך הזה אינו הליך קצר, הוא הליך ארוך משום שכל הערכאות שאנחנו עובדים איתן, כמו המשרד לבטחון פנים, משרד המשפטים וגם המחלקה למקרקעין שעוסקת בעניין הזה, בודקים את הצד המשפטי או המנהלי.

ציון סעד: בודקים לאשורו אם הוא תקף וחוקי.

ציון סעד: באים בתאום עם משטרת ישראל.

ציון סעד: משטרת ישראל היא שמודיעה לנו שביום מסוים בשעה מסוימת תתבצע ההריסה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן לפני ההריסה מודיעים לכם?

ציון סעד: יום, יומיים, לפעמים ממש בהתרעה קצרה.

טלב אלסאנע: מי שאחראי על הפיקוח של הבנייה ואכיפת חוקי הבנייה זה אתם ולא המשרד לבטחון פנים.

טלב אלסאנע: המשרד לבטחון פנים ומשטרת ישראל - - -

ציון סעד: אמרתי את זה.

טלב אלסאנע: אם אתם מתאמים, זו שאלתה של היושבת ראש, אתה עשר דקות מדבר ולא עונה על השאלה.

טלב אלסאנע: כאשר אתם פועלים לאכוף את הצו אתם פועלים על פי חוק - אנחנו לא דנים בסוגיה הזאת.

טלב אלסאנע: אתה אומר שאתם מתאמים עם המשרד לבטחון פנים.

טלב אלסאנע: אתם מתאמים עם עוד משרדים?

ציון סעד: לא.

טלב אלסאנע: אתם לא מתאמים עם משרדים נוספים.

טלב אלסאנע: משרד הרווחה לא מתואם, לא מדווח, לא משתתף בהריסה.

טלב אלסאנע: תגיד את זה.

ציון סעד: אמרתי שאנחנו פונים למשרד לבטחון פנים ומפנים לו את הצו.

ציון סעד: הוא בודק את הצו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה מבקש מהמשרד לבטחון פנים לבצע את החלטת הרשות השופטת?

ציון סעד: לא לבצע אלא לתת סיוע בביצוע.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת ורוצה לקבל תשובה אחת, יש נוהל או הליך שהוא הליך קבוע באירועים האלה?

אורלי לוי אבקסיס: ישנו איזה חוזר המנהל הכללי, ישנן הוראות ספציפיות להליך?

אורלי לוי אבקסיס: . אני לא אומרת לכם לגשת ולמשפחה ולומר להם שביום זה וזה באים עם כוחות משטרה, אז אולי הם יתארגנו, יעשו הפגנות ויביאו ילדים, בסדר אני לא מצפה לזה.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אתם יודעים שישנו הצו, אתם הרי אתם מבקשים את ביצוע הצו, אתם מבקשים את הסיוע מהמשרד לבטחון פנים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא, האם לפני שאתם יוצאים לביצוע האם יש לכם נוהל שאומר מה אתם צריכים לעשות את זה ואת זה ובשיתוף פעולה, שיהיה להם זמן להוציא את הדברים, שיהיה להם זמן לדאוג לקורת גג לילדים, שיהיה להם את הזמן לדבר עם בית הספר, עם העובדים הסוציאליים, אולי עם הפסיכולוג של הרשות או אם אין יועצות חינוכיות בבית הספר כדי לבנות מהלך תומך.

אורלי לוי אבקסיס: האם יש נוהל כזה או אין?

ציון סעד: ראשית המשפחה כמו שנאמר כאן, המשפחה יודעת מראש באופן מוחלט על כך שהבנייה שלה לא חוקית ויודעת שהמבנה הזה עלול להיהרס.

ציון סעד: ממש יודעת.

טלב אלסאנע: אתה יודע כמה בתים שיש לגביהם צווי הריסה שיפוטיים שעומדים שנה, שנתיים, שלוש, עשר שנים?

טלב אלסאנע: כשיש צו הריסה שיפוטי, הם צריכים לדעת שכל יום  - - - -

אורלי לוי אבקסיס: כדי לחדד את השאלה, אני לא אומרת שנה שנתיים, האנשים הם על זמן שאול והם לא יודעים איפה נמצא שעון העצר נעצר וכמה זמן נותר להם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם כמשרד הפנים יודעים בסביבות חודש  - - -

ציון סעד: אם אנחנו יודעים גם המשפחה יודעת.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא אם בחודש הזה אתם מתארגנים לפי נוהל מסוים.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם תכנית עבודה כן או לא?

ציון סעד: כאשר מגיעים למבנה שמיועד להריסה יש סיור, ישנם שניים שלושה סיורים לפחות שמגיעים למבנה, סיור של המשטרה, סיור שלנו ולפעמים עוד סיור אחד או שניים במבנה עצמו, מדברים עם המשפחה.

ציון סעד: הרבה פעמים אומרים להם שהמבנה הזה מיועד להריסה.

ציון סעד: גם החבר'ה שלנו ברשויות המקומיות וגם משטרת ישראל יודעים.

אורלי לוי אבקסיס: האם יש נוהל שמחייב אתכם לעבוד לפיו.

אורלי לוי אבקסיס: כן או לא?

ציון סעד: בדברים שאמרתי כרגע.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: נשמע את המשפחות.

אורלי לוי אבקסיס: נתחיל עם הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: סונדוס אבו עיד.

סונדוס אבו עיד: הורסים לא רק את הבית, הם הורסים את החיים שלי, ולא רק הבית שלי.

אורלי לוי אבקסיס: בת כמה את?

סונדוס אבו עיד: בת 11.

אורלי לוי אבקסיס: את בכיתה ה' או ו'?

אורלי לוי אבקסיס: לא ידעת שהולכים להרוס לך את הבית, לא ידעת בכלל?

סונדוס אבו עיד: קודם כל נכנסו אלינו.

אורלי לוי אבקסיס: מתי זה היה?

סונדוס אבו עיד: יום שני ה- 13 בדצמבר, בשעה תשע בבוקר.

אורלי לוי אבקסיס: לא היית בשעה תשע בבוקר בבית הספר.

אורלי לוי אבקסיס: למה היית חולה?

סונדוס אבו עיד: זה היה יום קר.

אורלי לוי אבקסיס: מה הרגשת?

סונדוס אבו עיד: פחד.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו לך מהר לצאת החוצה?

אורלי לוי אבקסיס: הספקת לקחת איתך משהו, אולי את הילקוט, צעצוע אהוב או שהכל נשאר בבית?

סונדוס אבו עיד: לא לקחתי כלום.

אורלי לוי אבקסיס: חשבת לקחת איתך משהו?

סונדוס אבו עיד: אחרי שהם הרסו את הבית חשבתי לקחת משהו אבל זה לא התאפשר.

אורלי לוי אבקסיס: ריאד אבו עיד.

אורלי לוי אבקסיס: את רוצה לדבר ולספר לנו מה הרגשת ומה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: אתן אחיות?

ריאד אבו עיד: בנות דודות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על אותו מבנה?

ריאד אבו עיד: כן.

קריאה: שבעה  בתים.

אורלי לוי אבקסיס: גם את היית בבית באותו יום?

ריאד אבו עיד: לא. הייתי בבית הספר.

אורלי לוי אבקסיס: כשחזרת מי אמר לך?

ראיד אבו עיד: המורים בבית הספר אמרו לי.

אורלי לוי אבקסיס: מה הרגשת?

ריאד אבו עיד: פחד, עצב וכאב.

אורלי לוי אבקסיס: ולא הספיקו להוציא שום דבר שלך החוצה, בגדים, נעליים, מעילים?

ראיד אבו עיד: לא. גם לא שמיכות.

אורלי לוי אבקסיס: באת למקום וראית שהבית הרוס?

ראיד אבו עיד: כן.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אבקש את אחת האימהות.

אורלי לוי אבקסיס: את היית בבית שזה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: מישהי הייתה בבית שזה קרה?

סיהאם אבו עיד: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי רוצה לשאול אותך.

אורלי לוי אבקסיס: ספרי איך זה קרה ואיך זה התרחש.

חיתמאת אבו עיד: אני הייתי בבית בשעה תשע בבוקר.

חיתמאת אבו עיד: נכנסו אלי לבית בשעה תשע.

חיתמאת אבו עיד: הייתי לבד, לא הבעל, לא הבן.

אורלי לוי אבקסיס: מה אמרו לך?

אורלי לוי אבקסיס: מי נכנס?

חיתמאת אבו עיד: החיילים נכנסו כמו - - -

אורלי לוי אבקסיס: חיילים או שוטרים?

חיתמאת אבו עיד: שוטרים וחיילים היו.

חיתמאת אבו עיד: הם אמרו לי "תצאי החוצה".

חיתמאת אבו עיד: אמרתי להם "זה הבית שלי" אמרו לי "היה לך בית, את יכולה להוציא דברים רק בשביל הבנות שלך".

אורלי לוי אבקסיס: היה שם עובד סוציאלי איתך?

חיתמאת אבו עיד: לא. לא היו שום דבר רק נכנסו בנשק עלי.

אורלי לוי אבקסיס: הרביצו לך?

חיתמאת אבו עיד: כן הרביצו לי בפנים.

חיתמאת אבו עיד: בנשק עלי.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו לך שיש לך זמן להוציא דברים חשובים?

חיתמאת אבו עיד: את חושבת שאת נכנסת לבית חמש דקות, את יוצאת מהפחד ואת מצליחה להוציא משהו מבפנים.

חיתמאת אבו עיד: אני לא יכולתי להוציא שום דבר אמרו לי "היה לך בית, צאי מהבית".

אורלי לוי אבקסיס: לא חשבת להוציא את הבגדים של הילדים?

חיתמאת אבו עיד: לא.

אורלי לוי אבקסיס: ביקשת?

חיתמאת אבו עיד: ביקשתי ורצתי והיו מכות והנשק עלי, ככה עושים לי.

חיתמאת אבו עיד: שישים איש ככה עושים יורים לי בעיניים בנשק.

חיתמאת אבו עיד: והילדה שהייתה בבית מי היה איתה?

חיתמאת אבו עיד: אני יצאתי החוצה וקראתי לילדים.

חיתמאת אבו עיד: מה הם תפסו?

חיתמאת אבו עיד: הנעליים ביד בגשם רועדים.

חיתמאת אבו עיד: את יודעת מה היה ב- 12 וה- 13 איך היה גשום.

חיתמאת אבו עיד: כמו חיות הוציאו אותי בחוץ.

חיתמאת אבו עיד: עד עכשיו אני לא שוכחת את המקרה הזה מה שהיה לי.

אורלי לוי אבקסיס: איך התארגנתם אחר כך לגבי הדברים האלמנטאריים של הילדים?

חיתמאמת אבו עיד: יש לי שכנים והם עזרו לי עם הבגדים.

חיתמאמת אבו עיד: עזרו לי עם שמיכות מפני הגשם.

חיתמאמת אבו עיד: יש לי ילדה בהיריון שנתנו לה מכה.

חיתמאמת אבו עיד: חזרה הילדה מבית הספר ואין לה קורת גג עד עכשיו.

קריאה: באו בלי אישור ובלי צו הריסה.

אורלי לוי אבקסיס: האם יכול להיות שהם הגיעו בלי צו הריסה?

חיתמאת אבו עיד: לא קיבלנו כלום.

חיתמאת אבו עיד: אני הייתי מנקה בבית.

קריאה: אם היינו מקבלים צו, לא היינו מנקות את הבתים.

חיתמאת אבו עיד: מנקה את הבית ומכינה אוכל בשביל הילדים שלי.

חנין זועבי: האם הגשתם תלונה למשטרה על המכות?

חנין זועבי: יש תלונות במשטרה?

אורלי לוי אבקסיס: הוציאו אתכם החוצה ואת עומדת בגשם?

חימתאת אבו עיד: כן בגשם הייתי.

חימתאת אבו עיד: הגשם היה עלי.

אורלי לוי אבקסיס: ביקשת זמן להוציא דברים החוצה?

חיתמאת אבו עיד: ביקשתי אבל לא נתנו לי.

חיתמאת אבו עיד: הייתי בחוץ.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה אני מבקשת תגובה של משרד הפנים.

ציון סעד: אני רוצה להסביר לא באופן ספציפי אלא באופן כללי.

ציון סעד: זו מדיניות תקפה בכל הארץ ובכל המקרים.

ציון סעד: אנחנו באופן כללי מנסים להרוס מבנים ריקים, שהם ברמת מבנה ושלד, כפי שאנחנו עושים חצי שנה כאשר מדובר במחוז הדרום בחודשים האחרונים.

ציון סעד: להרוס עוד בשלב של היסודות והשלד, כמובן כשמדובר בבנייה ללא היתר - - -

אורלי לוי אבקסיס: ביסודות ושלד אין שם ילדים שגרים עם בגדים וילקוטים.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת חושבת שאם זה היה קורה לי, הזמן המינימאלי להוציא את הכפפות של הילדים - - -

ציון סעד: אני רוצה להתקדם.

ציון סעד: ראשית זו השאיפה שלנו.

ציון סעד: זה מה שאנחנו עושים בזמן האחרון וזה המצב האופטימאלי.

ציון סעד: אבל לצערנו כשמדובר במבנה מאוכלס התפיסה, המדיניות המוחלטת היא לפנות את כל החפצים.

ציון סעד: אני אישית עשיתי את זה.

אורלי לוי אבקסיס: היא אומרת שלא היה זמן להוציא את החפצים.

ציון סעד: אני לא מדבר על המקרה הזה, אני לא מכיר אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה שתברר את המקרה הזה כשיש שם בתים עם ילדים שחיים בו ומנהלים שגרה מסוימת בימים של קור ושל סופה, מוציאים אותם החוצה מבלי לקחת את הדברים הבסיסיים ביותר.

ציון סעד: אני מדבר על כך שבעשרות רבות ומאות מקרים, בחלקם אני חוויתי ועשיתי, לא נשארה נעל אחת - - - -

קריאה: זה לא נכון.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא מדבר על המקרה הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אבקש תשובות למקרה הספציפי שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם זה לא יהיה היום תהייה וועדת חוזרת עם התשובות הרלוונטיות.

אורלי לוי אבקסיס: חברים אי אפשר כך להפריע, אני לא רוצה להפסיק כאן.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה שנסיים את הוועדה כאן שיש נוהל ברור לפעם הבאה, אני רוצה לדעת במקרה הזה מי יפצה אם צריך לפצות.

ציון סעד: אני רוצה להשלים.

ציון סעד: לכן כל מבנה מאוכלס מתפנה לפני שהורסים אותו, מפנים  את כל החפצים, אני אומר את כל החפצים.

ציון סעד: כל החפצים מתוכו מפונים ומניחים אותם - - -

אורלי לוי אבקסיס: מי מפנה?

ציון סעד: יש חברה שעושה את זה בשיתוף פעולה.

ציון סעד: אנחנו משלמים לה.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שבמקרה הספציפי הזה לא היו?

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת שתברר לנו ותשלח לוועדה את כל ההשתלשלות של המקרה הזה.

ציון סעד: חברה שמגיעה ומפנה את כל החפצים.

ציון סעד: כולל ריהוט, ביגוד והכל ולפעמים אנחנו מוציאים אלומיניום כי בעל הבית רוצה אותו.

ציון סעד: זו המדיניות.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו לי, אם מישהו יתפרץ, עם כל הכאב ועם כל הסימפטיה שיש לי למקרה הוא יצא החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: תאמיני לי שאכפת לי לא פחות.

אורלי לוי אבקסיס: לי באמת לא אכפת אם מדובר בילד ערבי, יהודי או אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה תשובות ואני רוצה שדברים כאלה לא יחזרו על עצמם.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאת התמונה קיבלנו והבנו פחות או יותר מה התרחש באותו יום.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה תשובה למה במקרה הזה לא היה צוות שיפנה את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: אם אין לך תשובה לתת לי היום קח את הזמן להביא תשובה מסודרת.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה הנוהל המקובל בכל פינוי והריסה ואם כן למה זה לא התרחש ביום הספציפי הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה לא התרחש אז  מי נושא על עצמו את העניין לדאוג.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת אבל בדברים האלמנטאריים הבסיסיים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: מי שמגדל ילדים יודע שישנם צרכים שאתה לא יכול תוך יום למצוא להם חלופה.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר היא תתארגן עם מעיל מהשכנה אבל אתה לא יכול להחזיר את הגלגל אחורה.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו מבחינת צעצוע שלוקחים היום לגנים ולמעונות שיקל על המעבר.

ציון סעד: את לא צריכה לשכנע אותי.

ציון סעד: אמרתי את הדברים קודם בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: תבדוק את הנושא ואני רוצה לדעת אם יש נוהל מסודר ומוסדר ואם כן למה הוא לא התקיים בפינוי הספציפי הזה.

טלב אלסאנע: גם איפה יגורו הילדים באותו יום סגרירי?

ציון סעד: זה לא העניין שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: זה עניין של משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: ביקש את רשות הדיבור דב ברנשטיין בבקשה.

דב ברנשטיין: תודה.

דב ברנשטיין: אני רוצה להציג את עצמי.

דב ברנשטיין: בעבר הייתי עובד משרד הרווחה עד לפני שנתיים וחצי.

דב ברנשטיין: הייתי אחראי על נושא חקירות ילדים בשירות מבחן לנוער בירושלים.

דב ברנשטיין: עסקתי בילדים בטראומה.

דב ברנשטיין: היום יושב ראש שותף בארגון עושים שלום, עובדים סוציאליים לשלום ולרווחה.

דב ברנשטיין: ביקרתי בעיר לוד במהלך החודש האחרון שלוש פעמים.

דב ברנשטיין: אני ראיתי את ההריסות אדוני, בתוך ההריסות האלה אני ראיתי בגדים, אני ראיתי שולחנות, אני ראיתי דלתות של בית, אני ראיתי את האנשים האלה ואני ראיתי את הגברת הזאת.

דב ברנשטיין: ליבי ליבי איתך גברתי, אני מרגיש את הטראומה שלך ברגע זה.

דב ברנשטיין: אני יודע מה עברת, אני ראיתי את האישה בת ה-80, האימא של ריאד.

דב ברנשטיין: אני מתרגש מאוד.

דב ברנשטיין: אני אומר לכם שמי שלא היה שם לא ראה הרס.

דב ברנשטיין: אני הייתי במשך 29 שנים חייל קרבי במדינת ישראל.

דב ברנשטיין: אני הייתי בארבע מלחמות החל ממלחמת ששת הימים.

דב ברנשטיין: אולי אני לא נראה אבל אני בן 65.

דב ברנשטיין: אני אומר לכם שהמקום נראה כמו אחרי הפצצה.

דב ברנשטיין: אם אתה תספר כאן סיפורים, ואתה אדוני ממשרד הרווחה שבא להנה, אני ממליץ  לך להיות שם.

דב ברנשטיין: אתמול אחר הצהריים דיברתי עם מנהלת לשכת הרווחה.

דב ברנשטיין: הייתה לי שיחה ארוכה איתה, שיחה מאוד קולגיאלית, היא הופתעה מאוד שהיא לא הוזמנה, היא הופתעה מאוד שהיא לא הוזמנה לישיבה הזאת היום.

דב ברנשטיין: אני מציע שתדבר על זה עם הממונים שלך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשאול אותך שאלה, מאחר ואמרת שעד לפני שנתיים וחצי היית במשרד הרווחה, אתה יודע על נוהל שמתקיים במצבים כאלה?

אורלי לוי אבקסיס: ישנה תכנית מסודרת, יש תכנית עבודה של משרד הרווחה או שזה עוד ליקוי שצריך לתקן?

אורלי לוי אבקסיס: הרי הריסת בתים זה לא דבר חדש.

אורלי לוי אבקסיס: לא חדש שמשפחות, באשמתן או שלא באשמתן, מגיעות למצב שהורסים להן את הבית.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם משרד הרווחה ערוך עם תכנית לרגעים כאלה?

דב ברנשטיין: התשובה היא אני לא יודע.

דב ברנשטיין: מה שאני כן יודע, אני מדבר באמת מהמקום שהחברים הטובים שלי סייעו בפינוי מגוש קטיף, עובדות סוציאליות, פקידות סעד, קולגות שלי.

דב ברנשטיין: שם זה נכון אדוני, בגוש קטיף הגיעו עובדים סוציאליים עם שלטים ועם תוויות, וכל מה שצריך.

דב ברנשטיין: אני לא יודע אם זה כתוב בתקנות ונהלים או לא כתוב בתקנות ונהלים.

דב ברנשטיין: כאן לא רק שלא הגיעו עובדים סוציאליים עם תוויות וכל הטררם הזה שתיארת כאן.

דב ברנשטיין: פה נעשה דבר כמו שהגברת הזאת מתארת.

דב ברנשטיין: לא הייתי שם, לא הייתי שם אמרתי שלא הייתי שם אבל יושבי מימיני אחד שכן היה שם.

דב ברנשטיין: אני אומר לך תבדוק את העניין של התוויות והתגים וכל מה שסיפרת פה.

דב ברנשטיין: תבדוק.

יוסי וקנין: סליחה, אני רוצה לומר אמירה חד משמעית.

יוסי וקנין: ההתמחות של משרד הרווחה היא לא בהריסת בתים.

יוסי וקנין: התמחות משרד הרווחה היא התערבות במשבר.

יוסי וקנין: זה משבר ואני בהחלט מסכים שזה משבר טראומטי למשפחה ולילדים.

יוסי וקנין: זה ללא ספק וזו ההתמחות שלנו.

יוסי וקנין: אין נוהל שעוסק בהתערבות בעת הריסת בית כי אנחנו לא אמונים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא באים אליך בטענות אבל זה משהו שבגינו צריך לפנות למשרד כדי לקיים נוהל, או שיקיים הוראות למקרים כאלה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לדעת אם ישנם או אינם.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שאין.

יוסי וקנין: אני אומר שאין להחריג טראומה מסוג כזה מטראומות אחרות כמו למשל ילד שהבית שלו נשרף בשרפה בכרמל.

יוסי וקנין: השרפה לא הודיעה לו שמחר היא תשרוף לו בעשר בבוקר את הבית.

יוסי וקנין: אז המשרד מתערב באירוע משבר וגם לאחריו.

יוסי וקנין: זו המדיניות.

יוסי וקנין: אין ספור נהלים נכתבו בנושא התערבות במשבר.

יוסי וקנין: אנחנו יכולים לתת אין ספור דוגמאות של התערבות המשרד במשבר במשפחה, לכל המשפחה, והילדים כמובן בתוכה.

אורלי לוי אבקסיס: חברת הכנסת חנין זועבי בבקשה.

חנין זועבי: אני לא אוסיף, יותר טוב לשמוע.

חנין זועבי: יותר טוב לא להתמקד בעבודה של הריסת בתים אלא באגרסיביות, באלימות.

חנין זועבי: אני רוצה שהם יתבטאו ביתר נוחות ואתם יכולים לדבר בערבית.

חנין זועבי: אני שמעתי אותם בערבית ואולי יש להם קושי לבטא את האגרסיביות מול הילדים.

חנין זועבי: הילדים במקרה לא היו בבית הספר בגלל הסופה.

חנין זועבי: חלקם.

חנין זועבי: הם ראו איך נכנסים.

חנין זועבי: אני לא יודעת מה החברה או המשטרה עשו, אולי יש הפרטה לדברים האלה - - -

אורלי לוי אבקסיס: כשהוא דיבר על החברה הוא אמר שיש נהלים שבדרך כלל כאשר המשפחה לא מפנה את הדברים או כשיודעים שברגעים כאלה מתווכחים ומאפשרים להם, אם הם לא מפנים יש חברה שנכנסת ומפנה במקומם.

אורלי לוי אבקסיס: זה מבורך אם אכן זה מתקיים.ואם זה מתקיים זה צריך להתקיים בכל המקרים.

בוסינה דביט: אני משתי"ל, פרויקט ערים מעורבות.

בוסינה דביט: זאת הפעם המאה חמישים אולי שעברנו הריסות בלוד.

בוסינה דביט: זה לא המקרה הראשון, המקרה של אבו עיד הוא היותר זוועתי שחווינו.

בוסינה דביט: משהו לגבי החברה הזאת - - -

ציון סעיד: אני מדבר מטעם משרד הפנים - - -

בוסינה דביט: דור שלם עבר טראומה בלוד.

בוסינה דביט: מדובר ב- 3,000 מבנים ששייכים לאוכלוסייה הערבית שהם לא חוקיים.

בוסינה דביט: מתוכם 500, 600, 700 עם צווי הריסה.

בוסינה דביט: רוב האוכלוסייה הערבית חיה בסטאטוס של - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא דנים בשאלה כן להרוס או לא להרוס, זו לא הוועדה הנכונה.

בוסינה דביט: אנחנו רוצים למנוע טראומות עתידיות.

בוסינה דביט: אני לא רוצה להרחיב בנוגע לילדים הם ידברו בקולם.

בוסינה דביט: החברה מעסיקה ילדים יהודים שמביאה אותם עם מדים מסוימים, אני לא יודעת איך קוראים להם וצילמנו אותם.

בוסינה דביט: ילדים מתחת לגיל 17 או 18.

בוסינה דביט: התפקיד שלהם לפעמים לפנות את הבית מהתכולה.

בוסינה דביט: אני מדברת על מהו המסר.

בוסינה דביט: צריך לחקור איך מוציאים ילדים מבתי ספר בשביל להוציא תכולה של בתים ערביים ולהרוס אותם.

בוסינה דביט: גם כאן יש השפעה שלילית על דור שלם ועל ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מסכימה.

אורלי לוי אבקסיס: מהי החלופה לשבור את הבית על הציוד?

אורלי לוי אבקסיס: את מעדיפה את זה?

בוסינה דביט: לתת לאנשים להוציא את כל התכולה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה להסתכל על ההיגיון מכל הצדדים.

בוסינה דביט: קודם כל לא צריך להרוס, צריך לפתור את זה בדרך אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: לא אנחנו קובעים, זה בית משפט.

אורלי לוי אבקסיס: אם יש צו של בית משפט מי אני שאערער על החלטת שופטים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא איך אנחנו מרככים את הטראומה ואיך מצליחים להציל כמה שיותר גם מהרכוש וגם מהחפצים האישיים של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: כל אחד מאיתנו יודע במה מדובר.

אורלי לוי אבקסיס: אם יש חברה כזאת תמיד אפשר לשפר ולהביא חברה יותר טובה שתעשה את זה באופן מקצועי.

בוסינה דביט: יש כאן הפרת חוקים.

אורלי לוי אבקסיס: אם קרה מקרה שבו לא ניתנה למשפחה אפשרות לפנות וגם לא נכנסו אנשים אחרים שיפנו במקומם.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הם לא יפנו בצורה הטובה ביותר ולא ישמו לכל ילד בנפרד את בגדיו.

אורלי לוי אבקסיס: זה עוד בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה למה יש מצב שהורסים את הבית על כל התכולה שלו?

בוסינה דביט: לפי דעתי הם עוברים על החוק.

אורלי לוי אבקסיס: את זה אנחנו מנסים לבדוק.

בוסינה דביט: אני לא מבינה למה המשטרה לא נמצאת כאן.

בוסינה דביט: נעשו דברים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ביקשנו מהמשרד לבטחון פנים לשלוח נציג והוא לא שלח.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להבטיח לך באופן אישי שאני אפנה לשר ואני אגיד את דעתי בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך אני אעביר את רוח הדברים שהיו כאן וננסה לקבל תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מבינים שמי שעושה את הפינוי זה משרד הפנים, משרד לבטחון פנים רק מסייע כדי שלא יהיו התפרעויות וכדי שלא שהמצב לא יצא מכלל שליטה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין שכל אחד ותפקידו.

חנין זועבי: שמעת כאן גם על מקרה אלימות, שאולי המשטרה צריכה לבדוק.

אורלי לוי אבקסיס: העניין כאן הוא להגיש תלונה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת מכם ללכת ליחידה לחקירת שוטרים ולהגיש תלונה.

חיתמאת אבו עיד: אני מבקשת מלה אחת.

חיתמאת אבו עיד: אני מדברת לסבא שדיבר, אתה סבא ומתי שהבן שלי והבן של הבת שלי רואים את הצעצועים אחרי ההריסות ואומרים "סבתא הצעצוע שלי אחרי ההריסות, איפה הצעצוע הזה, איפה הטרקטורים שלי?"

חיתמאת אבו עיד: אתה יכול לשמוע את זה?

חיתמאת אבו עיד: תגיד לי אתה יכול לעמוד בזה ?

חיתמאת אבו עיד: איך אתה מרגיש?

חיתמאת אבו עיד: אני מרגישה ואני ראיתי הכל בעיניים שלי ועד עכשיו אני בטראומה.

חיתמאת אבו עיד: מגרשים אותי ולא מאפשרים להביא את התרופות שלי מבפנים.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו מכם מטופל בתרופות?

סיהאם אבו עיד: אני מטופלת בתרופות לעצבים.

אורלי לוי אבקסיס: הם נשארו בפנים ולא היה לך את הזמן לקחת אותן?

סיהאם אבו עיד: הגענו לכאן ואנחנו רוצים עכשיו פתרון.

סיהאם אבו עיד: אנחנו עד עכשיו חיים באוהלים, יש גשם, אין חשמל, אין מים ואפילו אין שירותים.

סיהאם אבו עיד: הילדים שלנו לא הולכים לבית הספר.

סיהאם אבו עיד: הילדים שלנו נמצאים באוהלים וחולים.

סיהאם אבו עיד: עכשיו אני חולה וגם הילדים הקטנים.

סיהאם אבו עיד: יש להם מכתב מראש העירייה שחתם והוא הרס.

אורלי לוי אבקסיס: מה ראש העיר נותן?

אורלי לוי אבקסיס: נמצא כאן נציג עיריית לוד?

סיהאם אבו עיד: הוא אומר שהוא לא חתם אבל יש לנו מכתב.

סיהאם אבו עיד: עשינו פגישה עם ראש העיר.

אורלי לוי אבקסיס: הוא נותן פתרון זמני למשפחות?

קריאה: על זה רציתי לדבר, הוא לא נותן שום פתרון.

סיהאם אבו עיד: הוא אומר לנו "לכו להסתדר עם השכנים שלכם".

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאת התמונה של המשפחות כולנו הבנו.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא חושבת שיש כאן מישהו שנשאר אדיש.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה את סערת הרגשות.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא ארשה את סגנון הדיבור הזה כאן בוועדה.

ערפאת איסמעיל: אני מכפר דהמש.

ערפאת איסמעיל: אנחנו בוועדה לזכויות הילד, וכמובן נושא הריסות הוא נושא שלא שייך לוועדה כאן.

ערפאת איסמעיל: הנושא מאוד רחב וגדול ויש לו המון השלכות.

ערפאת איסמעיל: הפרוצדורה והנוהל שדובר עליהם, אין נוהל.

ערפאת איסמעיל: נוכחתי בהרבה הריסות וגם פיזית ואישית.

ערפאת איסמעיל: הנוהל שמתבצע היום גברתי, כשמתבצעת הריסה מעורבים בה כמה גופים, משרד הפנים או הוועדה המקומית או מינהל מקרקעי ישראל.

ערפאת איסמעיל: לכל גוף יש את הנוהל.

ערפאת איסמעיל: הנוהל היחיד שמכירים אותו הוא תיאום עם הקבלן, הם מתאמים ולא המשטרה.

ערפאת איסמעיל: למשטרה הם מודיעים באיזה יום הם באים לבצע.

ערפאת איסמעיל: הקבלן הוא החשוב ביותר כי הוא מגיע ביום שיש לו את הציוד מוכן.

ערפאת איסמעיל: הכל מגיע בהפתעה מוחלטת.

ערפאת איסמעיל: מבחינת המשפחות, היינו כבר בכל ההליכים המשפטיים כמובן, ההליכים הסתיימו ואנחנו ממתינים כל יום שתבוא ההריסה כי אין ישועה מאף צד.

ערפאת איסמעיל: כל הנציגים מגיעים כמו גנבים בלילה לפעמים.

ערפאת איסמעיל: הם מגיעים מצלמים מרחוק כי להחליט מאיפה יכנס הציוד ביום ביצוע ההריסה.

ערפאת איסמעיל: ההריסה של משפחת אבו עיד התבצעה במקרה בשעה תשע בבוקר, אבל רוב ההריסות מתבצעות בשעה שתיים לפנות בוקר.

ערפאת איסמעיל: המשטרה תופסת את השטח, שוברת את הדלתות על המשפחות, מושכת את כל המשפחות החוצה ועוצרת אותם.

ערפאת איסמעיל: אם יש ילדים או מישהו שמתנגד היא מרביצה לו.

ערפאת איסמעיל: משרד הפנים מביא חברה לפינוי, כמו שהוא אמר, יש חברה של נוער מפנימיות שחלקם חובש כיפות, גם ההרגשה מאוד קשה.

קריאה: שהם חובשי כיפות?

ערפאת איסמעיל: הרגשה של מישהו שמתפלל - - -

אורלי לוי אבקסיס: התגובות לא רלוונטיות כאן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כאן בוועדה לזכויות הילד.

אורלי לוי אבקסיס: זו נקודה שהוועדה כאן לא תסבול - - -

ערפאת איסמעיל: אני חושב שיש השלכות מאוד חשובות על הנוער שמפנה את התכולה ומבצע את ההריסות, כי בעתיד יתכן והנוער הזה יהיה בכוחות הבטחון ותמיד יישאר לו במוח העניין של האלימות.

ערפאת איסמעיל: יש לו זלזול בערכי האדם.

ערפאת איסמעיל: אין נוהל ומשרד הרווחה אינו מתערב, של אף משרד אחר והם ומשאירים את ערימת ההריסות לזכרון לכל המשפחות.

ערפאת איסמעיל: הם לא מפנים אותם והם נשארים שנים.

ערפאת איסמעיל: הבעיה המאוד קשה שאף אחד לא בדק מהם ההשלכות של ההריסות על הילדים שלנו.

ערפאת איסמעיל: בשנת 2006 כשהרסו לשכנים שלי חמישה בתים הגעתי בשעה חמש בבוקר.

ערפאת איסמעיל: אותו נוער הערים את התכולה בחוץ, לא הספיקו לפנות את כל הבתים כי לפעמים מספיקים ולפעמים לא ומה שלא הורסים כי יש שעה שצריך לסיים.

ערפאת איסמעיל: הסיבה העיקרית שהם מזדרזים היא כדי למנוע מאיתנו מלהגיע עם פתיחת בתי המשפט בשעה שמונה וחצי וכדי שלא נספיק להוציא צו מניעה של הרגע האחרון.

ערפאת איסמעיל: הם מנסים לעשות את זה לפני  פתיחת בתי המשפט ולכן הם התחילו להגיע בשעות הלילה.

ערפאת איסמעיל: תחילה הם היו מגיעים בשעה תשע, עשר והיינו מצליחים להוציא צו ומעכבים את הכל אחרי שיש הוצאות כספיות והציוד עומד.

ערפאת איסמעיל: במקרה הזה הם הערימו את הכל הצידה, אני ראיתי את הילדים, זה מקרה שאני לא אשכח אותו אף פעם.

ערפאת איסמעיל: ראיתי שני ילדים מטפסים בין הרגליים של השוטרים, עולים על הערימה ומחפשים את התיק שלהם, פותחים את התיק ומחפשים את הספרים שלהם כי הם צריכים ללכת לבית הספר.

ערפאת איסמעיל: האם תשכנעי את הילד הזה על דו קיום וחיים משותפים בעתיד שאותו אנחנו מחפשים לעתיד.

ערפאת איסמעיל: אלו ההשלכות, ואת ההשפעות על הילדים צריך לבדוק.

ערפאת איסמעיל: השנאה הזאת שמשתרשת אצל ילדנו מגיל אפס.

ערפאת איסמעיל: אף אחד - - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר כאן משפט.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הוא לא יצטלם יפה, אולי לא יתקבל על דעת כולם.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד פה שיש כאן כמה אשמים.

אורלי לוי אבקסיס: אם משפחה יודעת שהולכים להרוס את הבית ויודעת שיש לה ילדים קטנים, בבקשה גם עליה חלה אחריות.

ערפאת איסמעיל: למשפחה אין אלטרנטיבה.

אורלי לוי אבקסיס: היא צריכה לעשות הכנה מסוימת.

אורלי לוי אבקסיס: חלילה זה לא במקום מה שאני אומרת לרשויות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל תבינו שגם זו עמדתי.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזו גם עמדת הוועדה כי אנחנו דואגים.

אורלי לוי אבקסיס: היו לי גם ביקורות לגבי הפינוי של ההתנקות.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא שמעתי אותך או מישהו אחר כאשר פינו את הילדים בהתנתקות.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזו טראומה דומה.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב היה לי לומר את זה כדי שלא שיובן משהו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: לכן הנושא של הדו קיום או לא דו קיום, נכון זה יוצר חסמים מסוימים אבל מצד שני אני רואה אחריות משותפת של כל הגורמים לפגיעה בנפשם של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: מי שיכול לצמצם את הפגיעה חובתו לעשות הכל על מנת לצמצם.

ערפאת איסמעיל: יש אחריות קולקטיבית קודם כל למדינה כי היא לא מאפשרת לבנות בהיתרים.

ערפאת איסמעיל: אם היו היתרים היו מונעים את זה.

ערפאת איסמעיל: יש השלכות לזה, יש התדרדרות לפשע עתידי, יש לזה השלכות מנקודת האפס.

אורלי לוי אבקסיס: למה היא בוכה?

סיהאם אבו עיד: היא לא הולכת לבית הספר.

אורלי לוי אבקסיס: הם עד עכשיו לא הולכים לבית הספר?

אורלי לוי אבקסיס: כמה ימים כבר?

ערפאת איסמעיל: חודש ימים.

אורלי לוי אבקסיס: למה הם לא הולכים?

ערפאת איסמעיל: אין להם בית.

ערפאת איסמעיל: אין מקלחות.

ערפאת איסמעיל: איך הוא יכול ללמוד?

סיהאם אבו עיד: איך יהיה להם ראש לקרוא בספר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת לפנות לעורכת הדין טל חסין מהאגודה לזכויות האזרח.

טל חסין: אני רוצה לחזק כמה דברים שעלו כאן.

טל חסין: אני חושבת שהתמונה של הפינוי עצמו מאוד ברורה.

טל חסין: עליה יש להוסיף נקודה אחת.

טל חסין: לא רק שמגיעים עשרות שוטרים, או מאות שוטרים ואנשי כוחות הבטחון, חלקם מגיעים רעולי פנים.

טל חסין: הסיפור הזה של ילדים שנתקלים בכוחות רעולי פנים הוא טראומטי.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה רעולי פנים?

טל חסין: מכסים את הפנים.

אורלי לוי אבקסיס: יש סיבה שהם מגיעים רעולי פנים?

טל חסין: הם אומרים שהרציונאל שלא יחפשו אותם כדי לנקום בהם.

טל חסין: זה הרציונאל.

אורלי לוי אבקסיס: את אומרת שזה לבטחונם של החיילים?

טל חסין: זו תשובה לא רשמית.

טל חסין: צריך להבין שהרציונאל  - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה את התמונה.

אורלי לוי אבקסיס: זה בגלל הקור או לצורך בטחונם?

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להבין את הרציונאל הזה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון שהוא גורם טראומה לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה לאזן את הדיון.

טל חסין: אני רוצה להגיד שזה נכון לגבי לוד, לוד היא המקרה הטראומטי ביותר אבל ההתנהלות היא גם לגבי דיירים שמופנים מהדיור הציבורי בגלל החובות של ההורים וגם שם יש קטינים וגם שם זה מאוד מאוד טראומטי.

טל חסין: פנינו כמה פעמים למשרד הפנים בניסיון שיכונן נוהל פינוי.

טל חסין: עכשיו לאור הדיון הזה הוא הופך להיות הרבה יותר רלוונטי.

טל חסין: צריך להיות נוהל פינוי והריסת בתים בהם יש קטינים.

טל חסין: עד היום לא קיבלנו תשובה.

טל חסין: אמרנו שהדבר הפשוט ביותר זה לדאוג לדיור חלופי.

טל חסין: הנה הסיפור של לוד, הם חודש וחצי מחוץ לבית באוהלים שלא מספקים הגנה מכלום, הם בבוץ בלי חשמל, בלי מקורות חימום.

טל חסין: הייתי שם בשבוע שעבר וראיתי ילדים חולים.

טל חסין: יש מחלות חום ויש להם מחלות ריאות.

טל חסין: הילדים לא הולכים לבית הספר כי הם מתביישים בגלל הסטיגמה, שלא יצביעו עליהם.

טל חסין: יש שם ילדים בכיתה יא' ויב' שיש להם בחינות בגרות השנה.

טל חסין: אם לא יוגש להם סיוע דחוף הלכו להם בחינות הבגרות.

טל חסין: הלכו להם כל החיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אבקש את תגובת משרד החינוך.

טל חסין: פנינו ולא קיבלנו תשובות לא ממשרד הפנים ולא ממשרד הרווחה, פניתי לשר הרווחה ולשר הפנים ולא קיבלתי תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: מתי פניתם?

טל חסין: לפני כחודש.

טל חסין: אני יכולה לתת לך את הפניה.

נגואה עבאס: ממשרד החינוך, אני מפקחת יועצים ועמיתתי סנא ג'ברין גם מפקחת יועצים.

נגואה עבאס: אמרת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שאי אפשר להישאר אדישים לתיאורים האלה וזה נכון, וסלחו לי אם אני מתרגשת קצת.

נגואה עבאס: חשוב לציין בהתחלה שאנחנו נציגות משרד החינוך מחוז דרום.

נגואה עבאס: לכן חשוב לומר שאין מחלוקת על השפעת הריסות הבתים על בריאותם הנפשית של הילדים ולא רק על המשפחות.

נגואה עבאס: על ילדים זה יכול להיות כפול ומכופל.

נגואה עבאס: כמו שציין חבר הכנסת טלב אלסאנע חשוב מאוד לאחר ההריסה לפעול כדי למתן את התגובות.

נגואה עבאס: יש תגובות די קשות אחרי ההריסה.

נגואה עבאס: כמו שברור מהדיון של הוועדה גם משרד החינוך לא מקבל ידיעה מוקדמת על הריסה.

נגואה עבאס: אנחנו בדרך כלל גם המורים, וציינה כאן אחת הבנות, שהם ידעו מהמורים שהרסו את הבית.

נגואה עבאס: גם משרד החינוך יודע בדרך כלל מהתקשורת אחרי.

נגואה עבאס: זה מתפרסם באמצעי התקשורת וכך משרד החינוך יודע.

אורלי לוי אבקסיס: איך משרד החינוך מבצע מעקב?

אורלי לוי אבקסיס: אני שומעת כאן על ילדים שלא נמצאים כחודש במסגרת חינוכית.

נגואה עבאס: אני מתנצלת שאני אומרת את זה, אבל המקרה של לוד זה לא שייך למחוז שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם יש נוהל של משרד החינוך.

קריאה: לא מעניין את משרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: נשמע את משרד החינוך אם זה מעניין אותו.

אורלי לוי אבקסיס: זו נציגת משרד החינוך.

נגואה עבאס: מיד אני אתאר את הנוהל שאנחנו עובדים לפיו.

נגואה עבאס: אני מאוד מקווה שזה הנוהל שפועלים על פיו גם בלוד.

נגואה עבאס: בדרך כלל כשאנחנו פועלים בהתמודדות עם משבר אנחנו פועלים בשלושה מישורים כמו שתיאר המסמך הזה, במישור הרגשי, במישור הלימודי ובמישור החברתי.

נגואה עבאס: כשתלמידים נעדרים מבית הספר, כמובן מחנך הכיתה בודק ומדווח ליועצת בית הספר אם ויש יועצת לבית הספר.

נגואה עבאס: הנוהל אומר שמעבר לשלושה ימים, אם ידוע להם שמדובר כתוצאה מהריסת בתים זה מידי ואם לא ידוע שזה כתוצאה מהריסת בתים מתקשרים להורים ומבררים את סיבת היעדרות ומכניסים לתמונה את היועצת.

נגואה עבאס: היועצת מדווחת לקצין ביקור סדיר של הרשות.

נגואה עבאס: קצין ביקור סדיר אמור לבקר אצל המשפחות ולבקש שיחזירו את התלמידים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם התלמידים שחודש ימים לא מגיעים לבית הספר?

נגואה עבאס: קצין ביקור סדיר אמור להיכנס לפעולה מידית ולהחזיר את הילדים ולדאוג לצרכים שלהם.

נגואה עבאס: שאלת אם יש נציג של העירייה, אני חושבת שזו תשובה של נציג העירייה כי קצין ביקור סדיר הוא עובד העירייה.

דב ברנשטיין: אמרה לי אתמול מנהלת הרווחה, שהיה נציג מביקור סדיר במהלך החודש.

דב ברנשטיין: אין לי מושג אם זה היה פעם או יותר.

נגואה עבאס: אתה מתייחס לעניין לוד.

דב ברנשטיין: אני בעניין לוד.

טלב אלסאנע: יש ישיבה של וועדת המעקב הערבית שאנחנו יזמנו, אני חייב להיות נוכח.

טלב אלסאנע: מאחר וכל הנוכחים מחויבים לנושא לא פחות ממני, ואני סומך על ההמלצות שלכם ואקרא את הסיכום.

טלב אלסאנע: אני אשמח שהוועדה תמליץ גם לצאת לסיור בלוד וגם בנגב לראות ולהתרשם.

טלב אלסאנע: יכול להיות שכל אחד מציג את עמדתו.

טלב אלסאנע: כדאי שהוועדה תתרשם במו עיניה וזה הדבר הטוב ביותר.

טלב אלסאנע: סלחו לי שאני נאלץ לצאת.

נגואה עבאס: בנוהל הבית ספרי החל ממנהל בית הספר ועד ל- - - - -

אורלי לוי אבקסיס: מישהו דואג להעביר את החומר הלימודי?

אורלי לוי אבקסיס: יש מי שדואג שאכן מתקיים מעקב?

נגואה עבאס: כמו שצוין כאן במסמך שקיבלת העתק ממנו.

נגואה עבאס: נערך בבית הספר מיפוי על מספר הימים שהילדים נעדרים.

נגואה עבאס: בעקבות זאת מערבים את המחנך שאוסף ממורי המקצוע את כל החומרים - - -

אורלי לוי אבקסיס: כשדיברת על המערך החברתי, אתם מסבירים לכיתה למה הילד לא נמצא.

אורלי לוי אבקסיס: נאמר כאן שיש בושה להגיע לבית הספר כי אין לאותו ילד בית והוא מתבייש שיצביעו עליו בגלל הסטיגמה החברתית.

אורלי לוי אבקסיס: לכם יש תכנית להנגיש את הדברים האלה גם לילדים נוספים ולחברים בכיתה כדי להסביר להם את המצוקה?

נגואה עבאס: יועצת בית הספר מתדרכת את הצוות.

אורלי לוי אבקסיס: אם אין יועצת בבית הספר מי עושה את זה?

נגואה עבאס: אם אין יועצת בבית הספר אז בדרך כלל מפנים או לפסיכולוג הבית ספרי של הרשות שמגיע יום אחד בשבוע ואז מתגברים את הנוכחות שלו בבית הספר.

חנין זועבי: זה מה שאמור להיעשות ולא נעשה בפועל.

אורלי לוי אבקסיס: היא אומרת שזה מה שנעשה בדרום והיא מקווה שאכן נעשה גם פה.

נגואה עבאס: חשוב לי לציין לחברת הכנסת חנין זועבי ולכל הנוכחים.

נגואה עבאס: אני מתארת מה נעשה ברמת מחוז דרום שהוא בהחלט נוהל שאמור להתקיים ארצית.

נגואה עבאס: מעבר לזה אני באופן פרטני מעורבת בבתי הספר של כפר אלעקריב וכפרים בלתי מוכרים ששם נהרסים בתים והילדים לומדים בבתי ספר.

נגואה עבאס: באותה רמה פרטנית אני מעורבת גם בעשייה של היועצים והמחנכים וגם בדאגה לתגבר את אותם תלמידים בשעות אפקטיביות.

נגואה עבאס: אנחנו דואגים לזה וזה מה שקורה במחוז דרום.

אורלי לוי אבקסיס: את אומרת שזה מה שקורה במחוז דרום וזה נוהל ארצי.

נגואה עבאס: זה האלף בית של המקצוע.

אורלי לוי אבקסיס: זו לא תכנית שאתם בניתם בדרום אלא תכנית שמונחת מלמעלה?

נגואה עבאס: זו התמודדות במצבי משבר.

נגואה עבאס: מעבר לשעות האפקטיביות המוקצות לאותם תלמידים לתגבור על הפער הלימודי שנצבר בזמן ההיעדרות גם בבתי ספר שהם במסגרת של "אופק חדש" יש שעות פרטניות.

נגואה עבאס: באותן שעות פרטניות בהחלט נותנים הנחייה למחנכי בתי ספר לשבת עם אותם תלמידים באופן פרטני.

אבו סליק איברהים: אני מהוועד העממי בלוד.

אבו סליק איברהים: בקשר למה שנעשה במסגרת משרד החינוך או במסגרת הרווחה  בלוד בדיוק במקרה ההריסה.

אבו סליק איברהים: כל תושבי לוד הערביים מנותקים מכל הרשויות ואין להם נגיעה, וכנראה אף אחד לא רואה אותם.

אבו סליק איברהים: ראש הוועד הממונה היה אחראי במקום ההריסה והוא גורש משם בבושת פנים.

אבו סליק איברהים: הוא היה למחרת ההריסה וגורש משם בבושת פנים כי במהלך ההריסה נורה כלב שהיה שייך לאחד הילדים, הילד בוכה עד היום על הכלב.

אורלי לוי אבקסיס: מי ירה בכלב?

אבו סליק איברהים: השוטרים במהלך ההריסה.

אבו סליק איברהים: אני לא יודע למה ואולי הכלב נבח לכן מגיע לו למות.

אבו סליק איברהים: הוא בא לשאול לשלומו של הכלב והוא יצא משם בבושת פנים.

אבו סליק איברהים: לגבי בתי הספר בכלל בלוד.

אבו סליק איברהים: אני אספר על מקרה שחוויתי, שאלתי  את האחיין שלי שהוא בכיתה ד'.

אבו סליק איברהים: "למה אתה לא רוצה ללכת לבית הספר"?

אבו סליק איברהים: הוא ענה לי "אתמול יצא מאיזה חור בכיתה עכבר, חולדה ואפילו המורה נבהלה ולכן אני לא רוצה ללכת לבית הספר".

אבו סליק איברהים: אם המצב הוא כזה אז איך אנחנו שואלים מה עשה או לא עשה משרד החינוך?

אורלי לוי אבקסיס: זה לא קשור.

אבו סליק איברהים: הכל קשור ואי אפשר לנתק את הדברים.

אבו סליק איברהים: הכל קשור.

אבו סליק איברהים: אם מנהלת מחלקת החינוך של עיריית לוד ביקרה - - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מצטערת, לא נעים, אנחנו בחריגה של זמן ויש כאן וועדה אחרת שאמורה להתקיים.

אבו סליק איברהים: רק למשרד הרווחה, ראשית היום בו נהרסו הבתים בלוד היה יום מאוד סוער.

אבו סליק איברהים: אם לוקחים את האנשים כולל הילדים ושמים אותם באיזו פינה אני רוצה לדעת איך יכולה העובדת הסוציאלית להסתובב ולהגיע אליהם.

אבו סליק איברהים: הרי ילדים שחזרו מבית הספר השוטרים מנעו מהם להיכנס הביתה.

חלא אבו עיד: אני רוצה בית.

חלא אבו עיד: אני ברחוב קר לנו ביום ובלילה.

חלא אבו עיד: אנחנו בני אדם לא חיות.

חלא אבו עיד: רוצים פתרון.

עודד דינר: תודה רבה.

עודד דינר: אני רוצה להציג את הדברים מזווית אחרת.

עודד דינר: בעצם לא חייבים לשבור את הראש, יש סטנדרטים בין לאומיים מאוד ברורים להריסות בתים.

עודד דינר: ברור על פי אמנות רבות כולל אמנה בדבר זכויות חברתיות וכלכליות שהריסות בתים הם צעד פסול.

עודד דינר: גם כשעושים הריסות בתים יש סטנדרטים בין לאומיים שנקבעו על ידי האומות המאוחדות ואחרים איך עושים הריסות בתים.

עודד דינר: אני יכול לפרט בקצרה מספר סטנדרטים שלצערי לא עומדים בהם גם במקומות אחרים.

עודד דינר: סטנדרטים שאומרים: הודעה מוקדמת לתושבים, התחשבות בתנאי מזג האוויר, דאגה לדיור חלופי, פיצוי על רכוש אבוד.

עודד דינר: אלו מספר סטנדרטים בין לאומיים מאוד בסיסיים שהקהילה הבינלאומית אומרת שגם כשנאלצים לעשות את הריסות בתים יש להתחשב.

עודד דינר: אני רוצה לחבר את זה לוועדה הזאת - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש לך את הסטנדרטים המקובלים.

אורלי לוי אבקסיס: איפה זה מקובל?

אורלי לוי אבקסיס: באמנות בינלאומיות?

עודד דינר: כן.

עודד דינר: יש את האמנה בדבר זכויות כלכליות ותרבותיות של האומות המאוחדות.

עודד דינר: הייתה ישיבה של הוועד - - -

אורלי לוי אבקסיס: ישראל חתומה עליה?

אורלי לוי אבקסיס: מי היה חתום עליה?

עודד דינר: זה אושר בכנסת בשנת 1992.

עודד דינר: אני רוצה לחבר את זה לנושא זכויות הילד שגם אמנת זכויות הילד סעיף 3 קובע במפורש שבקביעת מדיניות ופעילות מדינה, טובת הילדים צריכה לעמוד כשיקול ראשון.

עודד דינר: כל אותם סטנדרטים צריכים לעמוד כשיקול ראשון לטובתם של הילדים.

עודד דינר: אני רוצה לומר שלא נראה לי מקובל שלא תהייה מדיניות ברורה כאשר יודעים מראש שיש ילדים באותם בתים.

עודד דינר: בעצם ישנן רשויות שמתנערות ואומרות "אנחנו לא דואגים לא לדיור חלופי אלא דואגים רק להריסת הבית ומישהו אחר יטפל בזה.

עודד דינר: אנחנו לא מודיעים לא למשרד הרווחה ולא למשרד החינוך כי אנחנו לא מחויבים להודיע".

עודד דינר: לכן אנחנו חושבים שצריך לשים את טובת הילד בצורה מאוד ברורה.

הג'ר אבו שעייד: אני מנהלת עמותת יסמין לבריאות האישה והמשפחה.

הג'ר אבו שעייד: אנחנו מלווים את כפר אלעקריב עם פסיכולוגים לנשים ולילדים.

הג'ר אבו שעייד: היה לי חשוב להדגיש את הנקודה הזאת מנקודת מבטם של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם יש כאן חלק למשרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת אם משרד הרווחה לוקח כאן חלק.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא סתם שואלת שאלות.

הג'ר אבו שעייד: אנחנו עם הפסיכולוגים משלווים את הנשים והילדים, הם מתנדבים ונותנים מזמנם.

הג'ר אבו שעייד: היה חשוב לי להדגיש שבמקרים האלה מאוד חשוב שיהיו פסיכולוגים.

הג'ר אבו שעייד: אתמול נקראנו בשעה חמש בערב למקרה דחוף.

הג'ר אבו שעייד: הגענו עם פסיכולוגים ופסיכולוגיות וישבנו עם הילדים והנשים.

הג'ר אבו שעייד: זה לא יתואר ואני לא יכולה להמחיש את מה שהיה אתמול.

הג'ר אבו שעייד: לא ישנתי בלילה.

הג'ר אבו שעייד: קודם כל הפוסט-טראומה לא מהיום להיום אבל זה כן יכול להשליך.

הג'ר אבו שעייד: אנחנו מלווים אותם כבר מחודש אוגוסט יחד עם פסיכולוגים.

הג'ר אבו שעייד: מה שאנחנו קיבלנו מהפסיכולוגים זה שיש ירידה בלימודים, יש סיוטים בלילה, יש ילדים שהתחילו לגמגם, יש ילדים שהתחילו להרטיב בלילה, יש ילדים שלא עוזבים את האימא בגלל שהם חושבים שמיד מפרידים ביניהם והם לא יכולים להיות יחד.

הג'ר אבו שעייד: אתמול לקחו את הילדים מתחת לגיל חמש למקום אחר כי המשטרה, אנחנו לא עוסקים בזה, אבל מי שעוסק בזה לקח להם את הדברים, לקחו את התרופות, לקחו את החלב של הילדים ואז האימהות נאלצו לשלוח את הילדים לקרובי משפחה ברהט כדי לקבל את התרופות, אוכל.

הג'ר אבו שעייד: היו אתמול גם ילדים שנעצרו והוכו על ידי המשטרה ילדים מתחת לגיל 18, שני נערים.

אורלי לוי אבקסיס: בני כמה הם?

ה'גר אבו עייד: אחד בן 14 ואת הגיל של השני  אני לא יודעת.

ה'גר אבו עייד: מה שנאמר כאן בקשר לילדים בבתי ספר, אין לבתי ספר מושג אילו ילדים יש בבית הספר.

ה'גר אבו עייד: בכפר הזה יש 90 ילדים מתחת לגיל 18, הם מפוזרים בכמה בתי ספר.

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: משרד החינוך יודע את מצבת התלמידים שלו.

הג'ר אבו עייד: לגבי הילדים מכפר אלעקריב הם לא יודעים.

הג'ר אבו עייד: אנחנו נדרשנו על ידי השירות הפסיכולוגי בהרט לתת להם רשימות הילדים ובאילו בתי ספר הם לומדים כדי שיתנו להם את הלווי.

הג'ר אבו עייד: רציתי להדגיש שהריסת הבתים של באלעקריב בפעם הראשונה הייתה בשעה ארבע לפנות בוקר ולא בשעה תשע.

הג'ר אבו עייד: תארי לעצמך את הילד שקם בזרועותיו של שוטר שמוציא אותו מהבית.

הג'ר אבו עייד: אני לא הייתי רוצה לראות את הבן שלי בסיטואציה הזאת.

הג'ר אבו עייד: זו הפעם העשירית שאלעקריב נהרסה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: חרגנו כאן בזמן.

אורלי לוי אבקסיס: דיון מהיר הוא בדרך כלל שעה.

אורלי לוי אבקסיס: תאמינו לי שאני חושבת שבגלל שהנושא הוא כל כך טעון ועם הרבה השלכות ניסיתי לתת לכולם לדבר.

וסים עבאס: מארגון זכויות אדם.

וסים עבאס: אני רוצה להדגיש את הנקודה החשובה שמשרד הרווחה לא נותן שירות הולם לנפגעי הריסת בתים.

וסים עבאס: אני אישית שלחתי מכתבים מאז ההריסות שהיו, שלחתי מכתבים גם למנהלת המחוזית של משרד הרווחה וגם ללשכת הבריאות במשרד הבריאות וגם לשר הפנים בעניין הספציפי הזה.

וסים עבאס: הפסיכולוג הראשון שנשלח על ידי הרשויות היה שבוע אחר כך.

וסים עבאס: הוא הגיע חד פעמית למפגש של שעה וחצי ולא חזר עד לרגע זה.

וסים עבאס: אין טיפול הולם במשפחות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהתרשמנו מהדברים.

טל חסין: הוא דיבר על אמנות בינלאומיות ואני רוצה להדגיש שגם בחוק במדינת ישראל קיימת הכרה בדיור חלופי, בחוק ההוצאה לפועל וגם בחוק המשכנתאות לא זורקים מדירות לפני שיש פתרון חלופי.

אורלי לוי אבקסיס: בואי אלי למשרד אני אראה לך בכמה מקרים אני מטפלת.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לכם שיש כאלה שנזרקו מדיור ציבורי, הם אזרחים ישראלים אימהות חד הוריות.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת לך שכל סיפור המינימום הוא ארבע ילדים עם אימא, תופעה של ילדים הומלסים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: את לא צריכה לשכנע אותי כי אני יודעת מה קורה.

טל חסין: אני מאוד מקווה שתצא מכאן קריאה לנוהל לכל המשרדים הרלוונטיים כולל הרשויות המקומיות לדיור חלופי, ללווי פסיכולוגי ועוד.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה דוקטור יצחק קדמן מהמועצה הלאומית לשלום הילד.

יצחק קדמן: אני רוצה להגיד שהדרך הכי טובה לטפל בטראומות של ילדים זה למנוע אותה.

יצחק קדמן: אין מתכון יותר טוב מזה.

יצחק קדמן: לכן אני אומר למרות שאני יודע שזה לא הנושא, ובעקבות ההערה האחרונה שלך, אנחנו קודם כל צריכים לדאוג למדיניות דיור נאותה שתבטיח שלילדים ולמשפחות תהייה האפשרות להשיג דיור זמין, זול עם קורת גג ראויה.

יצחק קדמן: זה ימנע את כל הטראומות של מי ילווה את מי בפינוי וכדומה.

יצחק קדמן: יש היום בעיה, ואמרת נכון, הבעיה קיימת בצורה מאוד מודגשת במגזר הערבי אבל היא קיימת גם במגזרים אחרים.

יצחק קדמן: יש אנשים שהם נפגעי משכנתאות שמפנים אותם מהבית הבנקים למרות החוק שקיים.

יצחק קדמן: יש חסרי דיור שמדי פעם צצים באוהלים בכל מיני רשויות מקומיות.

יצחק קדמן: יש אנשים שפונו מבתים שנבנו שלא כחוק.

יצחק קדמן: אם הייתה לנו מדיניות דיור אחרת, זאת הזכות הבסיסית שלילדים תהייה קורת גג, אם הייתה לנו מדיניות דיור אחרת לפחות חלק מהתופעות היה נמנע ואז אי אפשר לבוא בטענות לעבריינים ולא למי שמפר את חוקי הבנייה.

יצחק קדמן: מזה צריך קודם כל להתחיל.

יצחק קדמן: אני יודע שזה לא ייגמר כאן היום.

יצחק קדמן: אבל בהחלט יש מקום לדון בנושא מדיניות הדיור במדינת ישראל כי יש לה השלכות אדירות על ילדים.

יצחק קדמן: אני אומר שוב שזה בכל המגזרים.

יצחק קדמן: ברור שגם לפעמים אין מנוס מלבצע הוראות של בית משפט.

יצחק קדמן: אגב, לפעמים בניה בלתי חוקית פוגעת גם באנשים אחרים שגרים באותה סביבה.

יצחק קדמן: לא יכול להיות שלא תובא בחשבון העובדה שמתגוררים במקומות שצריך לפנות אותם קודם כל בני אדם ומעל לכל ילדים.

יצחק קדמן: לכן ובניגוד למה ששמעתי פה מנציג משרד הרווחה, אני אומר לכם בוודאות, אין שום נוהל קיים, יותר מזה משרד הרווחה איננו יודע בכלל על פינויים שמתרחשים.

יצחק קדמן: ראשית כי הגורמים המפנים משתדלים לשמור את זה בסוד כדי לא לפגוע באלמנט ההפתעה שלהם.

יצחק קדמן: אבל גם כי אין במשרד הפנים, אדוני נציג משרד הפנים, וגם לא במינהל מקרקעי ישראל שום נוהל שמחייב להודיע לשירותי הרווחה באותו מקום.

יצחק קדמן: בהרבה פעמים גם אם יש לכם איזה נוהל אתם בכלל לא יודעים שדבר כזה מתבצע.

יצחק קדמן: יודעים לאחר מעשה ולפעמים לאחר מעשה זה מאוחר מדי.

יצחק קדמן: אם יש דבר שכבר אפשר לעשות אותו זה לדרוש מהמשרדים הנוגעים בדבר שיהיה נוהל מחייב.

יצחק קדמן: נוהל מחייב על אילו צעדים צריך לנקוט כאשר בבית שנהרס יש ילדים.

יצחק קדמן: הדבר שני צריך להיות נוהל מחייב של העברת מידע לרשויות כולל משרד החינוך, כולל משרד הרווחה.

יצחק קדמן: אם לא יהיה נוהל הודעה כזה, אין לי טענות למשרד החינוך כי בחלק מהמקרים גם אתם לא יודעים.

יצחק קדמן: אתם לא יודעים עד שלא שמעתם בחדשות או מישהו אמר שהיה דבר כזה במקום זה או אחר.

יצחק קדמן: על דבר כזה צריך להודיע כדי שאותם אנשים  טובים שיושבים במשרדים האלה יוכלו להיערך ושתהיינה להם תשובות לכך.

יצחק קדמן: דבר נוסף, ואני מתנצל שאני אומר אותו, כי אני לא מתכוון לאימהות שיושבות כאן מלוד.

יצחק קדמן: לא אחת צריך להפנות קריאה גם להורים.

יצחק קדמן: יש מקרים, אני אומר שוב שאני לא מדבר עליכם, יש מקרים שלצערי הרב הורים מנפנפים בילדים כדגל כדי להשיג מטרות אחרות.

יצחק קדמן: חובתנו גם להורים לומר את זה.

יצחק קדמן: במאבקים צודקים ככל שיהיו לא להשתמש בילדים.

יצחק קדמן: אני לא מתכוון לאוכלוסייה הערבית, לא לאלעקריש ולא ללוד.

יצחק קדמן: אבל גם בנושא הזה יש לא אחת שימוש לא נכון ולא ראוי של הורים בילדים לצורך קידום המאבק כי זה מצטלם טוב, אפשר ללחוץ כאן על מקומות כואבים.

יצחק קדמן: אנחנו צריכים לבקש גם מההורים אחריות אחרי שביקשתי מכל הגורמים האחרים.

קריאה: המדינה צילמה את הילד מהאיטי מיליון פעם, והמדינה התפארה והתגאתה שהיא הצילה ילד מהאיטי, ואבל כשאנחנו מדברים על הילדים שלנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה זוכר את הדיון שהיה לנו על אימוץ הילדים מהאיטי, אחד לא אימצו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לכולם ואני בטוחה שכולכם רוצים לשמוע את מסקנות הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה קוראת לכל המשרדים הרלוונטיים לפעול ליצירת נוהל מוסדר ומוסכם למקרים של פינוי או ביצוע  צו הריסה.

אורלי לוי אבקסיס: הסדרת נושא פינוי הדברים אם וכאשר הם לא נעשים על ידי המשפחה.

אורלי לוי אבקסיס: הפינוי צריך להתבצע בצורה מקצועית ואנחנו באים וטוענים נגד משרד הפנים או המשרדים השונים שלא יתכן שהדבר יבוצע על ידי נערים שנפשם ומצבם הפסיכולוגי יכול לתת האיתותים בשלב כזה או אחר בחייהם.

אורלי לוי אבקסיס: איננו רוצים לפגוע לא בהם ולא בילדים המפונים.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה מבקשת שיתוף פעולה עם כל המשרדים הנוגעים בדבר כדי שיהיה נוהל מחייב לבניית תכנית עבודה כיצד לפעול במקרים בהם ישנם ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: הנוהל הזה כולל את משרד החינוך, משרד הרווחה, המשרד לבטחון פנים ואת משרד הפנים כדי ליצור תשתית שתרכך את הטראומה ושתפעל לכך שהילדים יקבלו את הטיפול הנכון, בזמן הנכון.

אורלי לוי אבקסיס: שתהייה היערכות מוקדמת על מנת למנוע מצבים של משבר.

קריאה: גם את משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם רוצים להכניס את משרד הבריאות?

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה פונה גם ומאמצת לחלוטין את הדברים שנאמרו כאן בעיקר על ידי המועצה הלאומית לשלום הילד.

אורלי לוי אבקסיס: נוהל כזה מחייב בדיקה והבטחה שילדים לא ימצאו את עצמם באישון לילה בלי קורת גג, בין אם זה אומר לפנות לחלופה אפילו של שיכון זמני של אותן משפחות עם ילדים, גם זה מתבקש.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה רואה אחריות משותפת הן של משרדי המדינה והן של המשפחות כלפי נפשם הרכה של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: לא נסבול שימוש באותם ילדים ככלי במלחמה כזאת או אחרת על אמצעי התקשורת, לא של הרשויות ולא של המשפחות.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאן אחריות כוללת של כולנו יחד.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שאין כאן נציג של הרשות המקומית וגם של העיריות האחרות, וצר לי על כך.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה מבקשת מהרשויות המקומיות גם ליצור תשתית ושיתוף פעולה עם כל הנוגעים בדבר.

אורלי לוי אבקסיס: הרשויות לא פחות ממשרד הפנים  יודעות מתי עלול להתבצע פינוי ועליהן להיערך בהתאם.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה פונה למשרד הפנים ומבקשת לדעת מדוע בפינוי הספציפי שנדון כאן היום, לא פונו החפצים של המשפחות מבעוד מועד ולא הצילו את החפצים האישיים ואת התרופות של באי הבית.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה מבקשת לדעת אם יש נוהל כזה ואם לא תוך כדי בניית תכנית העבודה שתוגש לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה תערוך ישיבת מעקב שבה כל המשרדים לוקחים בה חלק.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה פונה למשרד החינוך לעקוב אחר הילדים ולוודא אם הם לא מגיעים למסגרת החינוכית האם הם מקבלים את החומרים כדי להקל עליהם את הלימודים בזמנים הקשים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: מצד אחר איך אנחנו כן מביאים אותם בחזרה גם בימים קשים לספסל הלימודים.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה תקיים ישיבת מעקב בעוד חודשיים ועד אז אני מקווה שהמשרדים יכינו תכנית עבודה.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים נשמח לקבל ולא נמתין לעוד חודשיים.

אורלי לוי אבקסיס: בכל רגע נתון נשמח לקבל מה נעשה בנוגע לפינוי החפצים והתכולה של הפינוי האחרון בלוד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, הישיבה נעולה.