הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 45, 2011-01-18 10:30

טלב אלסאנע: אני פותח את הישיבה.

טלב אלסאנע: אנחנו נעבור על רשימת המוזמנים לראות מי נמצא איתנו היום.

טלב אלסאנע: (הצגת נוכחים).

טלב אלסאנע: היום אנחנו מייחדים את הדיון בסוגיה של החינוך הבלתי פורמאלי וההשלכות שלו, וגם בכל מה שקשור לעניין של המאבק בנגע הסמים, כתפיסה כללית שזמן הפנאי הוא גם מקור לשעמום ולהשפעות שליליות, וגם הזמן הזה אפשר לנצל אותו במקום שיהיו לו השלכות שליליות, להשלכות חיוביות.

טלב אלסאנע: גם העניין של להדק את הקשר של בני הנוער עם החברה, ליזום פעילות בהקשר הזה, ולכן מאד חשוב שהגורמים שאנחנו התייחסנו, שלדעתי כל גורם וגורם הוא מתייחס לסוגיה של ההתמכרויות השונות מהיבט שונה.

טלב אלסאנע: אם בנושא של הנוער יש את הפעילות המערכתית המשולבת, יש תוכנית ארצית, כאשר יש תיאום בין הגורמים שנוגעים בדבר, כאשר אנחנו מדברים גם על משרד החינוך וגם על השלטון המקומי, וגם הרשות למלחמה בסמים וגם משרד הרווחה, וגם משרד האוצר.

טלב אלסאנע: ובכל המרכיבים, הגורמים שמתמודדים כל אחד בהיבט שונה יש ראייה כוללת שממנה נגזרת הפעילות הזאת, ואם אין לנו מצב שבגלל שאנחנו דנים תמיד בהקשר הכללי, בקווים כלליים, ואין התייחסות פרטנית ברמה של היישוב, אפילו ברמה של בני הנוער ביישוב, לא מפספסים את המטרה.

טלב אלסאנע: לא פעם קורה שאנחנו בהקשרים הללו שומעים דיונים באופן תנועות נוער,  ואם יש בכל היישובים תנועות נוער, והאם יש בכל היישובים מתנ"סים, או באלה שהם חזקים שבלאו הכי הם מתמודדים – יש להם, ואלה החלשים שהם הסובלים ויש שם את הנוער בסיכון ויש את המצוקות האמיתיות, אלה אין להם.

טלב אלסאנע: האם אנחנו נותנים את השירות למי שיכול בגלל שהוא חזק, ומענישים פעם שנייה מי שלא יכול בגלל שהוא מתגורר ברשות חלשה.

טלב אלסאנע: לכן אני הייתי מעוניין לשמוע את ההתייחסות של משרדי הממשלה השונים, וכל משרד מה הוא עושה, מאחר שהתפיסה לפחות יכול להיות שהיא תפיסה נכונה או לא נכונה, שאני מאמין בה שהדבר הזה צריך להיות חוד החנית או המשרד המוביל זה משרד החינוך, עם כל המינהל והמחלקות והאגפים שעומדים לרשותו, אז מה הוא עושה.

טלב אלסאנע: וגם התייחסות מה מידת שיתוף הפעולה שהוא עושה עם הגורמים השונים, רשויות מקומיות, עם הרשות למלחמה בסמים וגם מה הדברים החסרים.

טלב אלסאנע: אנחנו מעוניינים גם לשמוע התייחסות איפה הבעיות והחסמים שבהם הם נתקלים.

טלב אלסאנע: בבקשה משרד החינוך, מי מתחיל להציג?

טלב אלסאנע: בבקשה.

גילי דנה: בוקר טוב שוב לכולם.

גילי דנה: אנחנו במשרד החינוך מינהל חברה ונוער, אחראים על עשרות אלפי בעלי תפקידים ומאות אלפי בני נוער, שמשתתפים במסגרות חינוכיות – חוץ בית ספריות.

גילי דנה: נאמר את זה בצורה קונקרטית, כל החברה של מועצות התלמידים שיש לנו פה נציגה שלהם, כל החניכים בתנועות הנוער למיניהן, על כל הגוונים שלהן.

גילי דנה: המדריכים, מסלולי המנהיגות הצעירה ועוד מסלולים נוספים שאנחנו אחראים עליהם, וכמובן בעלי התפקידים באותם מסלולים.

גילי דנה: אם אנחנו מדברים על הרשויות המקומיות – הרי שברוב הרשויות המקומיות יש היום מנהלי יחידות נוער, וזה הזמן גם לציין,

טלב אלסאנע: כשאת אומרת 'ברוב', בכמה יש מתוך כמה.

גילי דנה: כ-80% מהרשויות המקומיות יש יחידת נוער, מנהל/מנהלת יחידת נוער, כאשר הוא מקביל למנהל מחלקת חינוך הפורמאלי.

גילי דנה: יחידת הנוער זה הלא פורמאלי.

טלב אלסאנע: ומה מידת התקצוב שלכם לגבי זה,

גילי דנה: אז הנה, זו הבשורה שבמושב הזה עברה בקריאה ראשונה, הצעת החוק, והיא מופיעה פה גם בסקירה של גלעד, למה שנקרא חוק הנוער, שבכלל בכל הרשויות המקומיות על פי חוק, יהיה מנהל יחידת נוער, ואנחנו מקווים שאנחנו לא רחוקים משם.

גילי דנה: אלה מנהלי יחידות הנוער.

טלב אלסאנע: והם מתוקצבים 100% על ידי משרד החינוך?

גילי דנה: והרשות המקומית.

טלב אלסאנע: מה מידת החלוקה הפנימית?

גילי דנה: כרגע הרשות המקומית, בעל התפקיד מתוקצב על ידי הרשות המקומית, מונחה מקצועית על ידינו, אוקי?

טלב אלסאנע: רשויות מקומיות שאין להם, שהמצב הכלכלי שלהן קשה?

גילי דנה: ואין להן מנהל יחידת נוער, יש לנו קושי מאד גדול לפעול שם.

גילי דנה: זה תנאי סף.

טלב אלסאנע: אז זו הבעיה.

גילי דנה: נכון, ולכן החוק בא לעזרתנו כדי לתקצב ולחייב על פי חוק כפי שנאמר, את כל המנויים של מנהלי יחידות הנוער.

גילי דנה: אנחנו מקווים לראות את זה עוד בימינו, עוד במושב הזה של הכנסת.

אורי שומרת: כבוד היושב ראש, אם אני רק יכול לומר, שמי אורי שומרת ממשרד האוצר.

אורי שומרת: בנוגע לחוק ספציפית, וסליחה שאני מתפרץ לדברייך, כמו שגילי אמרה, החוק עבר, אני יודע שהוא עבר בוועדת השרים לענייני חקיקה.

טלב אלסאנע: בוועדת שרים בשלב הראשון.

אורי שומרת: כן.

אורי שומרת: קיבלתי טיוטא של החוק, בנושא התקצוב כבר היום בתקציב 2011 יש בבסיס 5 מיליון שקלים לנושא, המיועדים ספציפית לעניין של מנהל יחידת נוער רשותי.

אורי שומרת: התקצוב יהיה דיפרנציאלי, על פי קריטריונים שיקבע שר החינוך.

אורי שומרת: עכשיו, התקצוב כן יהיה דיפרנציאלי במטרה שימונה מנהל יחידת נוער רשותי וגם ברשויות החלשות.

טלב אלסאנע: חשוב מאד.

טלב אלסאנע: הערה חשובה.

גילי דנה: תודה על ההערה והחיזוק.

גילי דנה: בנוסף, התחלתי לסקור את בעלי התפקידים, יש לנו עשרות אלפי, קרוב ל-30,000 מדריכים בתנועות הנוער ברחבי הארץ.

גילי דנה: חברה שאתה יכול למצוא בני 18, 19, שהם כבר רכזי סניפים, ובוודאי בני 16 שמדריכים בני נוער, ויש פה בני נוער שבוודאי יש להם התנסות בתנועות הנוער.

גילי דנה: ואנחנו רואים בני נוער שמגדלים בני נוער.

גילי דנה: עכשיו, אם אנחנו מדברים על תרבות שתייה ונכניס פה לדעתי גם אלכוהול, כי אלכוהול הוא סם לכל דבר, הוא רק סם חוקי.

גילי דנה: וסמים, הרי שהם,

טלב אלסאנע: אני חושב שצריך להתייחס באמת לזה כאל סם ואז המסר השלישי בזה,

גילי דנה: בוודאי, בוודאי, כי אלכוהול הוא סם.

גילי דנה: והחברה המדריכים הם בעצמם בני נוער, והם בעצמם בתוך תרבות השתייה והסמים, מי יותר, מי פחות, למרות שהגבולות,

טלב אלסאנע: אנחנו מקדמים בברכה את חבר הכנסת ד"ר עפו אגבאריה בבקשה.

טלב אלסאנע: אהלן וסהלן.

גילי דנה: ברוך הבא.

גילי דנה: בוקר טוב.

גילי דנה: אז אני אומרת – המתח והדילמה מאד גבוהה אצלם, אצל החברה הצעירים שהם בעצמם מדריכים.

גילי דנה: כי ראשית הם בעצמם בני נוער.

גילי דנה: אמנם בתנועה או בגוף שהם עובדים בו יש גבולות ברורים – לא שותים, לא מעשנים במסגרת התנועה.

גילי דנה: אבל תרבות השתייה ותרבות הסמים נוגעת גם בהם, ואנחנו מוצאים אותם במבוכה, בבלבול, בהימנעות מקיום שיח אמיתי עם החניכים שלהם, וקודם כל עם עצמם.

גילי דנה: וכאן חברנו עם שפי בתוך המשרד ועם הרשות למלחמה בסמים, בצוותי חשיבה ופיתוח תוכניות ייחודיות לבעלי התפקידים האלה ואחרים שעוד לא מניתי.

גילי דנה: יש לנו כוחות סמי-מקצועיים, חלקם לובשי מדים.

גילי דנה: למשל, גרעיני נחל בפרק המשימה שלהם בקהילה.

גילי דנה: או ש"ש, חברי שדחו צבא ונכנסים, וכולם בני נוער.

גילי דנה: ופיתחנו תוכנית שאנחנו מאד גאים בה, והמשובים עליה מאד טובים ואומרת ככה-  קודם כל מתן מדע רלבנטי בנושאים האלה.

גילי דנה: שנית, ברור עמדות פתוח, לא ממקום שיפוטי, של כל אחד איפה הוא נמצא מול התרבות הזאת.

טלב אלסאנע: מתי, כשאת אומרת הבטחנו, מתי זה היה?

גילי דנה: אנחנו בשנה האחרונה ממש,

טלב אלסאנע: ולאן זה הגיע, לכמה, ומאחר ולגבי תנועות הנוער, למיטב ידיעתי ואם אני טועה תקני אותי, במגזר הערבי כמעט ואין נוכחות משמעותית של תנועות הנוער, והשאלה איך אתם מגיעים לבני הנוער במגזר הערבי, ומה התוכנית שלכם לטפח תנועות נוער במגזר הערבי.

גילי דנה: אני שמחה על השאלה.

גילי דנה: הצופים הערבים אתה וודאי מכיר אותם.

גילי דנה: הנוער העובד והלומד יותר ויותר, אם פותחים לו דלת, נכנס אל רשויות ערביות.

טלב אלסאנע: ממש אני הייתי מעוניין לשמוע משהו מעשי.

טלב אלסאנע: זאת אומרת 'אם פותחים לו דלת' – זה לא אומר לי כלום.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לדעת מה המצב, אנחנו רוצים לקבל דיווח, מה המצב העובדתי היום בקשר לעניין של תנועות הנוער במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: אם יש לכם גם נתונים, נשמח לקבל.

גילי דנה: יש לנו נתונים, כי כאן יש לך את הטבלה המפורטת, איפה באיזה רשויות פועלות תנועות הנוער.

גילי דנה: במגזר הדרוזי יש את התנועה הדרוזית.

גילי דנה: במגזר הערבי אמרתי, הצופים הערבים והנוער העובד והלומד, כאשר מה זה אומר 'פותחים דלת', זה אומר נותנים משכן, נותנים מקום, מתקצבים פעולה, גם הנוער הלומד וגם הרשות המקומית, ואז נעשות פעולות.

גילי דנה: אבל אתה יודע, אני מוכרחה להודות.

טלב אלסאנע: מתוך הרשימה, מפנה את תשומת ליבי גלעד, שיש 51 רשויות מקומיות שאין תנועות נוער, ואני יכול לתאר לעצמי שרוב אותן רשויות מקומיות הן במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: האם העניין הזה נדון והאם אתם מתכוונים לדון בעניין הזה, ומה אתם הולכים לעשות בעניין הזה?

עפו אגבאריה: ועוד הערה קטנה, תראה, למשל באום אל פאחם יש שני מקומות אשכול חברתי כלכלי, ובאבן יהודה יש 8 שמטפלים בנוער.

עפו אגבאריה: כאשר אבן יהודה זה אולי חמישית מה-

טלב אלסאנע: אשכול 2 זה אשכול נמוך, זה מופיע בסוציו אקונומי הכי נמוך, אבל אחר כך אתה תראה את מידת המעורבות, אבל אני ראיתי למשל בעניין של מעלה אדומים, אז יש גם מתנ"ס, גם תנועות נוער, יש גם מתאם הרשות למלחמה בסמים, יש גם, זאת אומרת הם מוקפים והם מטופלים מצוין.

טלב אלסאנע: מצד שני אתם עוברים ליישוב כמו ז'אסר אזרקה, שכל יום יש לנו צרות צרורות, ואז אנחנו לא נמצאים, הם מחוץ למדינה בהקשר של תנועות החינוך הלא פורמאלי והטיפול של כל הגורמים המכובדים שנמצאים סביב השולחן הזה.

טלב אלסאנע: ולכן זה אומר כישלון אחד גדול.

טלב אלסאנע: אנחנו האחראים, כי אנחנו נותנים איפה שיש, ולא נמצאים איפה שאין, ודווקא המבחן שלנו להיות איפה שצריך להיות – באותם יישובים חלשים שיש בהם את הבעיה האמיתית.

גילי דנה: אני מסכימה איתך.

גילי דנה: אני רוצה לחזק ולומר שתנועות הנוער על פי חוק, הן אוטונומיות בדרכן ובאידיאולוגיה שלהן.

גילי דנה: אנחנו כמשרד, על פי תבחיני סף מסוימים, תומכים או לא תומכים בהן.

גילי דנה: יש תנועות שאנחנו לא תומכים בהן.

גילי דנה: אנחנו מכירים פה את הבג"צים של החרדים.

גילי דנה: אם אין שם ליבה שאנחנו מחייבים אותה, אנחנו לא תומכים בהם.

גילי דנה: תומכים – משמע תקציבית.

גילי דנה: לכן, מת"ן שזה מועצת תנועות הנוער, הארגון של כל תנועות הנוער, הוא אשר גם הוא כמועצה לא יכול לחייב תנועה להיכנס לכאן ולשם, זה שיקול של התנועה.

גילי דנה: אני מציעה, עם כל החשיבות של הנושא, לקיים דיון איתם, עם מת"ן.

גילי דנה: לצערי הם התנצלו, אני לא רואה נציג שלהם פה היום, אבל גם הם הוזמנו לכאן.

טלב אלסאנע: אין שום סיבה.

טלב אלסאנע: מה הסיבה שלא הגיעו?

טלב אלסאנע: הנושא הזה נוגע אליהם ומאד רלבנטי לגביהם.

גילי דנה: לי הם אמרו שהם לא יוכלו להגיע, אבל אני מניחה שיתנצלו גם בפניכם.

גילי דנה: כדאי ומומלץ יחד איתנו, כי כמו שאמרנו אנחנו תומכים בהם על פי תבחיני סף, על פי קריטריונים ידועים מראש, ו-

טלב אלסאנע: כי אם אנחנו עוברים על גבי הרשימה של תנועות הנוער, ואנחנו לא רוצים להפוך את הדיון לנושא של תנועות הנוער בלבד, אבל מאחר שאנחנו כבר מתייחסים לאחד התחומים שיכולים לתרום לסוגיה של החינוך הלא פורמאלי, אז רוב הרשימה זה של תנועות הנוער המוכרות, כמעט כמה יש 20?

טלב אלסאנע: כמה תנועות נוער יש?

גילי דנה: כן, מוכרות.

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: אז כמעט ואין תנועת נוער רצינית אחת שקיימת במגזר הערבי, וזה חיסרון אחד גדול.

טלב אלסאנע: לדעתי צריך לעודד ולטפח, ולדעתי אף אחד לא מבקש לסטות מהקריטריונים, אלא אפשר לעודד.

טלב אלסאנע: זאת אומרת ברגע שהם מעמידים, כי זה אינטרס לא שלהם אלא אינטרס שלכם, אינטרס של כולנו, שיהיו גופים שיטפלו.

טלב אלסאנע: זה אחד הכלים שעוזרים להתמודד בשטח, ברמה של השטח.

גילי דנה: צודק.

טלב אלסאנע: אחרת יהיה לנו הצהרות מצוינות, אבל זה לא יחלחל לשטח.

גילי דנה: צודק, ויש לנו גם תקציב ליוזמות מיוחדות, ואחד הקריטריונים ליוזמות מיוחדות זה אשכול, על פי הלמ"ס, זה אשכול נמוך.

גילי דנה: ולכן, לצערנו, הרשויות הערביות נכנסות לאשכול הזה.

טלב אלסאנע: זה אחד הקריטריונים להכרה בתנועות?

גילי דנה: לא להכרה בתנועות, ליוזמות מיוחדות של התנועות בפריפריה.

גילי דנה: פריפריה גיאוגרפית ופריפריה חברתית.

טלב אלסאנע: והתנועות היוזמות.

גילי דנה: כן, התנועות יכולות ליזום ולבוא ולהגיד אנחנו מבקשים סכום כזה וכזה, ליוזמה חברתית ביישוב פריפריאלי שעוד לא עבדנו בו עד היום.

גילי דנה: כך שזה נותן פתח גם אם הן לא עובדות ברשות הזאת, ליצור שם איזו שהיא יוזמה חברתית מהסוג שאתה מדבר.

גילי דנה: כי יוזמות חברתיות, ואני מסכימה איתך, גורמי חוסן, פנאי, מועיל, אטרקטיבי לבני הנוער, מוריד התנהגויות סיכון.

גילי דנה: זה ברור.

גילי דנה: וזה הקו שאנחנו הולכים – חיזוק גורמי חוסן, הפחתת גורמי סיכום.

גילי דנה: גם בנוער הנורמטיבי, כי אתה סקרת גם את הקושי בנוער הקצה, ואולי נשמע גם את אילן אחר כך, וחשוב לשמוע כמובן גם את נציגת התלמידים ואת החברים האחרים פה.

גילי דנה: אבל אנחנו הולכים פה, וחשוב גם ביקשתי מגלעד שיהיה ברור, כי בסקירה נכתב טיפול בהתמכרויות.

גילי דנה: ממש לא.

גילי דנה: אנחנו עוסקים במניעה.

גילי דנה: בחיזוק גורמי חוסן.

גילי דנה: במתן פתרונות לפנאי איכותי, וגם כלים והתמודדות כמו שאמרתי לכם ולמדריכים, וגם למועצות התלמידים – איפה אני, בתפקיד הייצוגי שלי, במתח שבין תרבות השתייה, תרבות הסמים, לבין האחריות החברתית שלי.

גילי דנה: הבירור הזה הוא מאד רלבנטי להם, והם מבקשים יותר ועוד.

גילי דנה: כל מה שאנחנו צריכים לעשות זה להמשיך לשלב זרועות, כי אנחנו עושים את זה כבר, אבל לעגן תקציבים ולשים את המסגרות הלא פורמאליות שיש בהן אפקטיביות אדירה, משום שהשיח הרבה יותר פתוח, הרבה יותר רלבנטי, פחות שיפוטי ומאד נותן מענה לבלבול ולמבוכה לא פעם, כשהחברה נמצאים בה, עם דאגה.

גילי דנה: אתה תשמע גם את בני הנוער, גם הם דואגים למצבם.

גילי דנה: ואם תרצה, ואם יש זמן, אני לא מכירה את החברה, אני מברכת אתכם.

טלב אלסאנע: אנחנו ניתן לנציג אחד מהם שיציג הערות תוך כדי סוף הדיון.

טלב אלסאנע: לגבי הכלים שאתם מעניקים לאותם מדריכים, אז כל החומרים וההסברים זה בשפות – ערבית, עברית,

גילי דנה: גם בערבית.

גילי דנה: זה מתורגם גם לערבית.

גילי דנה: חומרים שמפיקים הרשות למלחמה בסמים וגם בשפ"י יש תרגום.

טלב אלסאנע: ולגבי חברת המתנ"סים, את שיתוף הפעולה, מה הפעילות המשותפת שאתם עושים.

גילי דנה: בבקשה.

מיכל אפללו: קודם כל כן, יש שיתוף פעולה.

מיכל אפללו: החברה למתנ"סים פועלת ב-140 יישובים, ש-30% מתוכם זה יישובים ערבים.

מיכל אפללו: זאת אומרת הפעילות שלנו היא כן ביישובים ערבים, ואלה שלא מסומנים, עברתי עליהם עכשיו, זה גם כאלה שבתהליכים, ג'סאר למשל, היינו שם, יצאנו, אנחנו בתהליכי חזרה.

מיכל אפללו: הרשות צריכה עוד להסכים לכמה נקודות, ואנחנו חוזרים לשם.

מיכל אפללו: זאת אומרת אנחנו כן במגמת כניסה.

מיכל אפללו: גם מסמך הקריטריונים שנקבע בינינו לבין משרד החינוך שם את הדירוג של היישוב כאחד הקריטריונים המרכזיים, ואנחנו לאט לאט חוזרים לעוד ועוד יישובים.

מיכל אפללו: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם מינהל חברה ונוער.

מיכל אפללו: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם יאיר גלר, עם הרשות.

מיכל אפללו: דיברנו ככה קצת בחוץ לפני שנכנסנו, היתרון שלנו זה שאלינו מגיעים מתוך בחירה.

מיכל אפללו: זאת אומרת חברה שמגיעים למתנ"ס מגיעים מתוך בחירה ורוצים להקשיב, ולכן יכולת ההשפעה שלנו על האוכלוסייה שמגיעה היא מאד גדולה, כי הם בחרו לבוא, כי הם באו, כי הם רצו, כי הם פתוחים לחלוטין.

מיכל אפללו: אני לא רוצה להגיד את המילה – להבדיל מבתי ספר, אבל עדיין עצם העובדה שאנחנו מקום שאתה רוצה להגיע אליו, שנעים לך בו, שמסתכלים עליך בגובה העיניים, שזה מתוך בחירה, עושה את השינוי, ולכן אני חושבת שיש הצלחה לתוכניות שמגיעות.

מיכל אפללו: הבעיה היא שלא תמיד מגיעות תוכניות בשל אילוצים תקציביים.

מיכל אפללו: אנחנו על מנת כן להצליח מנסים לאגם משאבים, ומנסים ליצור כמה שיותר שיתופי פעולה עם כמה שיותר ארגונים, וכשזה מצליח זה מצליח, ורואים פה בתגובות.

מיכל אפללו: כשדיברתי עם גלעד שלחנו איזה שהוא מייל מהיר לכל המתנ"סים, והוא ראה שעד אתמול עוד המשכתי להעביר אליו תשובות של מתנ"סים שאומרים – כן, יש, אנחנו עושים זה, אבל כולם דיברו על פעילות של יישוב,

טלב אלסאנע: אתם מוודאים, זאת אומרת שבכל מתנ"ס תהיה פעילות בסוגיה של התמכרויות?

מיכל אפללו: לא. אנחנו לא מוודאים כי אנחנו לא יכולים לאלץ מתנ"ס לפעול בנושא מסוים,

טלב אלסאנע: לא לאלץ, אבל לפקח, לעקוב, זה סוגיה שהיא גם מהותית.

טלב אלסאנע: זה חלק מהיעדים צריך להיות.

מיכל אפללו: כן, אני אגיד לך מאיפה הפיקוח הוא בכיוון אחר.

מיכל אפללו: אנחנו באים שוב, מכיוון של חיזוק.

מיכל אפללו: אנחנו מאמינים שכשאנחנו נעצים בני נוער ונפתח להם את הדימוי העצמי ואת תחושת המסוגלות העצמית, ואת תחושת השייכות, לא יהיה להם צורך לברוח ולחפש את הסמים, אלכוהול וכדומה.

מיכל אפללו: אלה הנקודות שאנחנו עומדים עליהן, ועליהן אנחנו מפקחים, אותן אנחנו בודקים.

מיכל אפללו: אנחנו עובדים הרבה בהיבט של פיתוח מיומנויות מנהיגות, פיתוח ערכים, שוב – פיתוח מיומנויות אישיות, אישיותיות, על מנת למנוע נגיעה לשם.

מיכל אפללו: זאת אומרת זה לא חייב להיות.

מיכל אפללו: עכשיו, הפעילויות האלה הן באמצעות דיסציפלינות שונות.

מיכל אפללו: זאת אומרת נעשה את זה באמצעות הספורט, נעשה את זה באמצעות אומנויות.

מיכל אפללו: לא נבוא ונגיד – היום נדבר על דימוי עצמי.

מיכל אפללו: זאת אומרת, נעסוק בזה באמצעות התכנים האחרים על מנת למשוך את בני הנוער להגיע, ולעסוק בזה.

מיכל אפללו: לכן תוכנית שאנחנו עכשיו למשל הולכים עם הרשות, זה מניעת סמים ואלכוהול באמצעות ספורט.

מיכל אפללו: זה חיבור אחד.

טלב אלסאנע: מה משמעות הדבר, מה זאת אומרת?

מיכל אפללו: זאת אומרת שחברה, נתחיל מזה שהם מגיעים לספורט כי הם רוצים.

מיכל אפללו: כדי להיות ספורטאי טוב אתה צריך להתנזר מהדברים האלה, לשמור על תזונה נכונה, לשמור על אמות התנהגות מסוימות.

מיכל אפללו: דרך המחויבות שבני הנוער,

טלב אלסאנע: מה התוכנית בפועל?

מיכל אפללו: יש תוכנית אצלנו שנקראת פיתוח מיומנויות מעו"ף.

מיכל אפללו: מעו"ף זה ראשי תיבות של – מנהיגות, ערכים ופיתוח אישי.

מיכל אפללו: זאת תוכנית מובנית.

מיכל אפללו: הפיתוח הזה הוא באמצעות דיסציפלינת הספורט במקרה הזה.

מיכל אפללו: אצלנו עושים את זה בעוד דיסציפלינות, כשהחיזוקים של הרשות, פעולות המניעה, פעולות ההסברה, ייכנסו לתוך פעילות הספורט במתנ"סים.

טלב אלסאנע: ומי מפעיל נציג שלכם בתוך הרשות?

טלב אלסאנע: זה מנהל המתנ"ס?

מיכל אפללו: בתוך המתנ"ס, לא.

מיכל אפללו: למנהל המתנ"ס יש רכזים שעובדים תחתיו.

מיכל אפללו: יש את רכז הספורט, יש את רכז הנוער, והם יעבדו בשיתוף עם נציגים של הרשות.

טלב אלסאנע: יש הרבה טענות שהרבה מתנ"סים קיימים במבנים מפוארים, אבל לא פעילים, ויש לא פעם גם מחלוקות בין חברת המתנ"סים לבין הרשות המקומית,

מיכל אפללו: קודם כל כשיש מחלוקות בשביל זה אנחנו שם.

טלב אלסאנע: לגבי לאייש את תפקיד המנהל, מי יקבע אתם או הרשות המקומית.

מיכל אפללו: זה לא קשור לדיון, אבל אני יכולה לענות על זה.

טלב אלסאנע: לא, אבל זאת אומרת המגע ביניכם, שיתוף הפעולה, זאת אומרת זה לא מתואם, לא מוסדר, לא ברור.

טלב אלסאנע: ולכן גם מכשיל את יעילות השימוש במתנ"סים שקיימים.

מיכל אפללו: לנו זה מאד ברור.

מיכל אפללו: תראה, מנהל מתנ"ס חשוב לנו מאד שהוא יהיה מקצועי.

מיכל אפללו: שהוא יהיה בן אדם שנבחר בהתאם לקריטריונים.

מיכל אפללו: יש לנו מרכז הערכה מאד מסודר, מאד א-פוליטי, שבוחן את המועמדים לאורך יומיים מרוכזים, ועוד תהליכים עד אותם יומיים.

מיכל אפללו: לא תמיד האיש של ראש העיר נבחר במרכז ההערכה, אבל זה רק מניסיון לעשות את זה כמה שיותר מקצועי ונכון.

מיכל אפללו: אז יכולים להתגלות אי אלו חילוקי דעות,

טלב אלסאנע: יש מתנ"סים שהם קיימים, סגורים, לא פעילים?

מיכל אפללו: לא. יש מתנ"סים, קח דווקא מתנ"ס יהודי,

טלב אלסאנע: אבל יש הבדלים, פערים.

טלב אלסאנע: יש כאלה פעילים יותר, יש פחות.

מיכל אפללו: תראה, כמו בכל נושא, כמו בכל רשות.

מיכל אפללו: יש פערים בין רשויות.

מיכל אפללו: אנחנו מנסים לצמצם את הפער הזה ולגרום לכמה שיותר איזון בין המתנ"סים.

טלב אלסאנע: ושאלה אחרת.

טלב אלסאנע: מידת שיתוף הפעולה ביניכם לבין השלטון המקומי.

טלב אלסאנע: יש שיתוף פעולה?

טלב אלסאנע: אתם מרוצים  ממנו?

מיכל אפללו: אין משהו  מוגדר שאני יכולה לענות.

מיכל אפללו: אני יכולה לענות בעיקר בהיבטים התכניים, פחות בהיבטים האחרים.

מיכל אפללו: אני יכולה להתייחס פה לחברים על השולחן מהמקום התכני.

מיכל אפללו: מהמקום של השלטון המקומי אין לנו שיתופי פעולה תכניים.

מיכל אפללו: זאת אומרת אני כאן בכובע התכני.

מיכל אפללו: אבל עם הרשויות, שוב, כל דבר לגופו.

מיכל אפללו: מסתדרים מצוין, עובדים בשיתוף פעולה, חלק משולחן עגול, אין לנו טענות.

טלב אלסאנע: מאה אחוז.

ריקי צימר: אני רק רציתי להוסיף מילה על תוכנית הספורט.

ריקי צימר: אנחנו מברכים, ויאיר בוודאי יעלה את כל הנקודות.

ריקי צימר: באמת אנחנו מברכים על הדיון הזה, כי הוא מאד חשוב.

ריקי צימר: אנחנו מאמינים בחינוך הלא פורמאלי, ששם באמת נמצאים הילדים שלא תמיד הם בדיוק שייכים ומשויכים לבתי הספר.

ריקי צימר: והמסגרות האלה הן מאד חשובות לנו.

ריקי צימר: הפעילות הספורטיבית משלבת תוכנית מניעת השימוש בסמים ואלכוהול, משום שאנחנו יודעים על פי מחקרים, שתוכנית אלטרנטיבית בלבד היא אינה מספיקה, וצריך מה שגילי אמרה קודם, לקיים את הדיאלוג הזה עם בני הנוער.

ריקי צימר: לתת להם יידע, לתת להם ערכים וכישורים ומיומנויות שקשורות לנושא הזה.

ריקי צימר: ולכן אנחנו פיתחנו ערכה שנקראת כן לספורט לא לסמים, וגם בערכה הזאת פעילים במגזר הערבי.

ריקי צימר: ואנחנו מאמינים שבמסגרת הפעילות הספורטיבית, צריך לשלב תוכנית מניעה מובנית שתגיע לבני הנוער.

ריקי צימר: והתוכנית היא מאד מוגדרת, ויש בה בערך כ-12 פעילויות שכוללות מגוון של פעילויות בספורט, שקשורות לספורט בהיבט התכני.

טלב אלסאנע: בכמה רשויות מקומיות אתם מפעילים את התוכנית הזאת?

ריקי צימר: אנחנו מפעילים בקבוצות נוער, אנחנו מפעילים 10 קבוצות עם נוער וצעירים ממשרד הרווחה שיש בהם גם כל מיני מגזרים.

ריקי צימר: אנחנו עם ...

טלב אלסאנע: יש רשימה של הרשויות שאתם פועלים?

ריקי צימר: יש, יש בהחלט.

טלב אלסאנע: אפשר לקבל אותה?

ריקי צימר: כן.

ריקי צימר: אני ארשום לי ואתה תקבל במפורט.

ריקי צימר: גם פה יש אפילו.

ריקי צימר: ניתן לך את זה מסודר.

עפו אגבאריה: חוץ מפעילות ספורטיבית, יש לכם איזה שהן פעילויות בלתי פורמאליות?

ריקי צימר: בוודאי, בוודאי.

יאיר גלר: זה למעשה מה שמשרד החינוך, והתחילה פה גילי.

ריקי צימר: אני חושבת שבאמת מה שקרה בשנה האחרונה אפשר לומר, שנעשה שיתוף פעולה מאד הדוק, ואנחנו יושבים  בוועדות היגוי משותפות, על מנת לפתח תוכניות, ומדיניות ברמה ארצית, שאחר כך תוטמע בתוך היושבים.

ריקי צימר: זאת אומרת, אנחנו בנינו איזה שהוא מתווה,

טלב אלסאנע: זה דבר מאד חשוב.

ריקי צימר: זה מאד, אני חושבת שזה הקטע החשוב.

ריקי צימר: לקח זמן לבנות מתווה, אסטרטגיה, שתיכף יאיר ייתן ככה הסבר, אבל המתווה הזה הוא גם לחינוך הפורמאלי וגם בחינוך הלא פורמאלי.

ריקי צימר: שבאמת הוא גם תלוי משאבים שאנחנו מקווים יותר ויותר לפתח וליישם אותו.

ריקי צימר: אז אנחנו מפתחים תוכניות בשיתוף עם קידום נוער ועם חסות הנוער, ועם המתנ"סים, ועם מועצת תנועות הנוער, שאני אולי אעשה את האבחנה בין הרמה הארצית שמפתחת את המדיניות, לבין הרמה של הרשות המקומית שמיישמת אותה.

ריקי צימר: אנחנו למשל שפועלים ב-66 יישובים, בכל היישובים האלה אנחנו פעילים במחלקות עם מחלקות הנוער, והמתאמים שלנו עובדים בשיתוף פעולה.

ריקי צימר: אני אתן ליאיר להרחיב, אבל בהחלט בהחלט זה משהו שאני חושבת שיש בו הרבה יותר מרק להגיד אמירה, כמו שאמרת.

ריקי צימר: יש עבודה יישומית בשטח שהיא מאד חשובה, כולל החיבור כמובן עם מועצת תלמידים שלדעתי הוא מאד מאד חשוב, כי אנחנו רואים פה את כל הנערים האלה, והם בעצם מובילי דעה ומובילי תרבות, שאולי היה אפשר לשנות באמצעותם גם.

טלב אלסאנע: תודה.

טלב אלסאנע: אני חושב, זאת אומרת בעניין של הפעילות הלא פורמאלית, זה אחת התחנות החשובות.

ריקי צימר: נכון, בהחלט.

טלב אלסאנע: זה להפוך את בני הנוער האלה, במקום שיהיו במוקד של סיכון או נטל, להפוך אותם גם הם נתרמים ומובילים ואני לא רואה עד עכשיו מה שאת ציינת, ראייה כוללת, מדיניות כוללת.

טלב אלסאנע: כל אחד התייחסות כאן, שם, וכל אחד חי בנחלה שלו, בחלקה הקטנה שלו.

טלב אלסאנע: לא רואים את הכל ביחד כמכלול, ומישהו מוביל את המערכת הזו.

גלעד נתן: כבוד היושב ראש, אם יורשה לי עוד הערה.

גלעד נתן: אנחנו מה שנקרא כן שמענו על תוכניות, אבל הנקודה היא כשפורטים את זה לשטח, כדאי שנשמע גם איפה.

טלב אלסאנע: אין מיפוי.

גלעד נתן: כי כשעשינו את הסיפור הזה לגבי תוכניות של רווחה, נפגעי סמים ואסירים משוחררים, אז גם יש תוכניות ארציות, ויושבים ויש שלד, אבל כשיורדים לשטח אז רואים שככל שיש קול יותר נמוך יש פחות  תוכניות, ושהפרישה היא אף פעם לא מלאה.

גלעד נתן: זה יופי שיש את הספורט, אבל באמת צריך לדעת כמה רשויות, איזה רשויות עכשיו.

גלעד נתן: אם הגורמים שנמצאים כאן יעשו את זה, אז אני עוד פעם אשב שבוע ואספור רשויות ותוכניות ואגיש, אבל כדאי פשוט להגיד את זה.

טלב אלסאנע: אני גם רוצה לשמוע באותו הקשר, באותה הזדמנות, לגבי הרשות למלחמה בסמים, איפה היא נמצאת הרשות, העניין של המתאמים.

טלב אלסאנע: למה אין, זאת אומרת האם במצב הקיים הם מגיעים ומכסים את כל הרשויות המקומיות והאם יש בחלוקה הזו מה העדיפויות איפה להיות ואיפה לא להיות, והאם הרשויות המקומיות נענשות ואין מתאמים בגלל שהן חלשות, והאם הדבר הזה לא גורם לאיזה שהוא עוול כפול ומכופל, ואיך אתם יכולים לקדם את התוכניות.

טלב אלסאנע: הן תוכניות נהדרות, אבל נשארות במגרות.

טלב אלסאנע: איך אתם מביאים את התוכניות, כי הנציג שלכם אני מבין שהוא המתאם.

יאיר גלר: כן.

טלב אלסאנע: אין לכם נציג אחר.

טלב אלסאנע: אם אין מתאם – אין לכם נציג.

יאיר גלר: יש רכזים של חבר העמים, רכזים של בני העדה האתיופית, סך הכל כ-100 איש.

טלב אלסאנע: אז איך אתם מוודאים שהתוכניות האלה יגיעו לכלל הרשויות, ואיך אפשר להשתמש ולהיעזר במתנ"סים שהם קיימים, גם מבנים מפוארים, גם האנשים שנמצאים, להזין את התוכניות כמו,

יאיר גלר: אוקי.

יאיר גלר: אז קודם כל אני גם חייב להגיד שהדיון הזה הוא דיון מקרו אמיתי.

יאיר גלר: אנחנו נגענו פה בהרבה מאד נקודות, אבל הדיון הוא דיון מקרו.

יאיר גלר: אם מערכת החינוך, ואני לא בא כאן לא להיות לשר החינוך, לא מנכ"ל משרד החינוך, אבל מאחר ששמעתי אותם כבר מתבטאים הרבה מאד פעמים בעניין הזה, אם מערכת החינוך הפורמאלית מעוגנת בהרבה מאד חוקים, בהרבה מאד נהלים, בהרבה מאד תקציבים, הרי מערכת החינוך הבלתי פורמאלית זה ממש האח, כמעט הייתי אומר החורג, המוזנח.

יאיר גלר: אני לא רוצה להתבטא במילים יותר חמורות, אבל אם אנחנו לוקחים והולכים לעולם, אנחנו נראה,

טלב אלסאנע: ואנחנו לא רוצים שהמצב יישאר כפי שהוא.

טלב אלסאנע: זאת המטרה שלנו.

יאיר גלר: לחלוטין לא.

טלב אלסאנע: המטרה שלנו היא להגדיר איפה הוא, כדי לתת הכשר לאותו אח חורג לא רצוי.

יאיר גלר: אמת.

יאיר גלר: הוא כן רצוי, הוא מאד רצוי, אבל הוא לא מטופל.

טלב אלסאנע: אבל מוזנח.

יאיר גלר: מוזנח, בדיוק.

יאיר גלר: הוא מובן, ואני שמעתי אני אומר שוב, גם את השר וגם את המנכ"ל, מדברים על החינוך הבלתי פורמאלי כעוגן חשוב מאד בתהליכי החינוך, המניעה, ההסברה, פיתוח האישיות, פיתוח המנהיגות, הכל נפלא.

יאיר גלר: אבל צודק ד"ר גלעד נתן כזה מגיע בתכלס לפריטה, במיוחד בישובים החלשים כפי שציינת, אתה רואה באמת שזה לא מגיע.

יאיר גלר: זה לא מגיע.

יאיר גלר: יש הרבה מאד רצונות, יש הרבה מאד הצהרות.

יאיר גלר: בסופו של דבר החינוך הבלתי פורמאלי, ותפתח את כל ספרי החוקים של מדינת ישראל, אם תמצא אולי זה משהו זניח, שולי לחלוטין.

טלב אלסאנע: עכשיו, בהקשר הזה, משרד החינוך מנסה לקדם חקיקה מקיפה שתכסה את התחום הזה שנקרא חינוך לא פורמאלי, וסל הזכויות והשירותים שניתנים לכל אחד מבני הנוער ביישובים.

טלב אלסאנע: יש מגמה כזאת?

גילי דנה: יש.

גילי דנה: זה החוק בדיוק שדיברנו ושהאוצר גיבה בתקציבים.

טלב אלסאנע: תקשיבי לי, הגיבוי 5 מיליון שקל, זה לא גיבוי.

טלב אלסאנע: אנחנו מדברים על תקציב משרד החינוך, כמה זה, 23 מיליארד שקל ואת מדברת על 5 מיליון ₪.

גילי דנה: אמרנו, אחוז קטן מהפרומיל של משרד החינוך מופנה לחוץ בית ספרי.

טלב אלסאנע: אז יש כאן בעיה.

קורל וקסלר: הבעיה היא ששמים יותר דגש על החינוך הפורמאלי, והחינוך הפורמאלי אמנם עושה פעילויות בנושא.

קורל וקסלר: אני קורל וקסלר, נעים מאד.

קורל וקסלר: אני מקרית אונו.

קורל וקסלר: אני יושבת וועדה משפטית במועצת הילדים והנוער במחוז תל אביב ונציגה במועצה הארצית.

קורל וקסלר: דרך אגב, בקריית אונו המתנ"ס מאד פעיל.

קורל וקסלר: המתנ"ס עושה המון פעילויות לבני נוער, יש מקומות לבני נוער, יש את הצוללת האדומה שבאים לשם מוסיקאים, הוא פעיל מאד.

קורל וקסלר: עכשיו, לצערי הרב יש יותר דגש על החינוך הפורמאלי.

קורל וקסלר: נכון, החינוך הפורמאלי עושה פעילויות בנושא, אבל הוא עושה כמה – פעילות בשנה?

קורל וקסלר: שתי פעילויות בשנה?

קורל וקסלר: וחבל מאד.

קורל וקסלר: לעומת זאת, החינוך הבלתי פורמאלי, עם כל הכבוד לחינוך הפורמאלי, יש לו הרבה יותר מקום כמו שגילי אמרה מקודם.

קורל וקסלר: החינוך הבלתי פורמאלי שאני באה מהמועצות, לאורך השנים עשינו הרבה מאד פעילויות, הן גם מפורטות כאן.

קורל וקסלר: עשינו סמינרי חנוכה בנושא, הביאו לנו הרצאות בנושא.

קורל וקסלר: עשינו פורום יושבי ראש גם בנושא של מניעת אלכוהול, וגם בצופים וגם בתנועות הנוער, פועלי איכות החברה, לאחרונה באמת היה אוהל איכות החברה בירושלים.

קורל וקסלר: הגיעו אליו בני נוער גם מירושלים עצמה וגם ממועצות תלמידים.

קורל וקסלר: זה אוהל שבאמת מנסה לדבר על הנושא וכי באמת הרבה יותר קל לדבר על זה בחינוך הבלתי פורמאלי, והבעיה היא שרוצים לעשות המון סמינרים ובאמת להביא הרבה הרצאות.

קורל וקסלר: הבעיה היא שבאמת חסרים משאבים, ואני חושבת שזה באמת, אולי נצא מהוועדה הזאת, וחשוב להעביר את זה הלאה – שחשוב להקצות הרבה יותר משאבים לחינוך הבלתי פורמאלי, כי בחינוך הפורמאלי אין כל כך זמן לזה.

קורל וקסלר: יותר עסוקים בציונים, בבגרויות, שבחלק הבלתי פורמאלי יש את המקום הזה.

קורל וקסלר: יש מקום לפעילויות האלה, וחשוב להקצות יותר משאבים לזה.

יאיר גלר: אני רוצה רק ברשותך להשלים עוד כמה מילים.

יאיר גלר: אז דיברנו באמת על החקיקה ועל העגינה.

יאיר גלר: על החשיבות של החינוך הבלתי פורמאלי, כל החדר הזה ועוד רבים אחרים, כולל ממשלת ישראל שאני ישבתי בה בנושא תוכניות האלכוהול, ראו את החשיבות והבינו את העדיפות המאד מאד מרכזית.

יאיר גלר: יחד עם זה, מה שקרה בשנה האחרונה, וכבר הספקת לשמוע כמה פעמים, בשנה האחרונה חלה מהפכה אמיתי.

יאיר גלר: במקום ללכת טופ דאון, זאת אומרת מלמעלה למטה ברמה של מדיניות וחקיקה וכל המהלכים הכבדים והמסובכים האלה, קרה שבעצם השטח התחיל לייצר הרבה מאד פעילויות שחלק מהן הוזכרו.

יאיר גלר: אז הוזכרו פה מועצות תלמידים, והוזכרו תנועות נוער, ועכשיו יש לנ כבר את הרשימה, וכפרי נוער.

יאיר גלר: אמרנו, תנועות נוער, מועצות תלמידים, כפרים, פנימיות, מוסדות חסות הנוער.

יאיר גלר: כלומר, יש התעוררות אמיתית שבאה מתוך השטח, כולל מהמועצות, משום שהבינו את החשיבות של החינוך הבלתי פורמאלי.

יאיר גלר: עכשיו, יש כאן נקודה נוספת, החינוך הפורמאלי שמחובר באמת ברמה של תוכניות אסטרטגיות מסודרות שנתון שנתון, לא תמיד גם כל המורים יודעים להעביר את תוכניות המניעה האלה.

יאיר גלר: ומה שבאמת אנחנו עשינו פה את אותו שיתוף פעולה, גם עם החברה למתנ"סים, שנכנסנו עכשיו לתוכניות גם עם הפועל תל אביב, כמו 'כן לספורט לא לסמים', או עם המתנ"סים שעכשיו אנחנו הולכים להרבה מאד פיילוטים או הרבה מאד כפרי נוער או פנימיות.

יאיר גלר: למעשה מה שקרה, אנחנו החלטנו, 'אנחנו' אני אומר כל החברים השותפים פה לשולחן, זה לא דווקא הרשות.

יאיר גלר: כשישבנו מסביב 'שולחן עגול' אמרנו קודם כל נשים את הרגל.

יאיר גלר: נשים את הרגל ונשים את העוגן.

יאיר גלר: אז פה 5 פנימיות ועוד פה 4 מוסדות, ופה עוד כפרי נוער ופה עוד 7 מכללות ואוניברסיטאות.

יאיר גלר: כלומר, כל הפעולות האלה, כדי שנוכל לבוא ולהציג למעשה את העשייה כמה היא חשובה.

יאיר גלר: עכשיו, כל הדברים האלה גם ייחקרו ויוערכו – איפה זה משפיע יותר, איפה זה משפיע פחות.

יאיר גלר: זאת אומרת הנושא המחקרי פה הוא נושא גם כן שחייבים לשים אותו על השולחן, ואת הדברים האלה אנחנו נעשה.

יאיר גלר: כל זה התחיל בשנת 2010, וזו למעשה השנה הראשונה שבה חלה ההתעוררות הגדולה.

יאיר גלר: מה שבאמת אדוני, כיושב ראש, יכול מאד לסייע, זה שאת כל הפעולות האלה, אם ניתן היה, ואני יודע שאני מדבר קצת על פנטזיה, אבל אולי חלק מזה אפשר ליישם.

יאיר גלר: ליישם ברמה של חקיקה.

יאיר גלר: כלומר, הפעולות האלה הן פעולות פנטסטיות.

יאיר גלר: אז התוכניות כבר קיימות, המועצות החלשות לא זוכות להן, אתה צודק.

יאיר גלר: המועצות החלשות ברובן לא זוכות משום שהן צריכות לשים את המצ'ינג.

יאיר גלר: כאשר אנחנו יודעים שהם כמעט בלתי מסוגלות, אותן אלה שמסווגות ברמת 2 עד 4 בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, חלק מהן באמת גדול במגזר הערבי, אנחנו מכירים את זה.

יאיר גלר: אז זה מן מעגל קסמים.

יאיר גלר: אתה אומר אתה רוצה לתת לחלשים, אבל לחלשים אין כסף.

יאיר גלר: אז מה שקורה שבאמת בקריית אונו, שיש שם ראש רשות חזק ויש מועצה חזקה, ויש מתנ"ס חזק, אז המשאבים זורמים באופן טבעי, כי יש מצ'ינג, ואז הפעולות נעשות פנטסטי.

יאיר גלר: בז'אסר, היינו צריכים לאחרונה את חבר הכנסת אדרי, שיארגן תקציב מיוחד של 50,000 שקל, שבמקרה אני הייתי המתווך שהעביר את זה, בגלל זה אני מכיר את כל הפעילות, והם יבצעו את זה בפיקוח שלנו.

יאיר גלר: אבל אם אין את אותה יוזמה של חברי כנסת שהיא יוזמה פשוט מלפני חודשיים, והיא יוזמה נפלאה, אז חלק גדול מהדברים לא מתבצע.

טלב אלסאנע: למה זה לא יהיה בתור זכות נתונה, ידועה לרשות.

טלב אלסאנע: לא צריך כל פעם מישהו להתערב כאן כמה להביא, או כמה, המדינה לא יכולה להתנהל בצורה הזו.

יאיר גלר: אני מסכים.

טלב אלסאנע: זו זכות שהיא צריכה להיות נתונה.

טלב אלסאנע: צריכים להיות מודעים לקיומה.

יאיר גלר: אני מסכים איתך אדוני, מה שקרה בשנת 2010 שהשטח התחיל ליצור כלפי מעלה, אבל אין מדיניות או חקיקה שאומרת שממשלה- - -

טלב אלסאנע: אבל אני שם להיפך.

טלב אלסאנע: בואו נשים את הממשלה בצד, הם עסוקים בהמון דברים אחרים, זה לא בסדר העדיפות שלהם, הם רוצים להתעסק בדברים אחרים.

יאיר גלר: אני מבין.

יאיר גלר: נכון.

טלב אלסאנע: ולדעתי ברמת השטח, אתם נמצאים בשטח.

טלב אלסאנע: אתם נתקלים בבעיה.

יאיר גלר: אמת, נכון.

טלב אלסאנע: אתם חשופים לקשיים וליתרונות.

טלב אלסאנע: למה לא ליזום א' איזו שהיא ישיבה משותפת, להציג תוכנית משותפת, מה שאני שמעתי,

יאיר גלר: יש.

טלב אלסאנע: ולראות איפה צריך לגבות אותה.

טלב אלסאנע: ואז כל אחד נפגשים ומעלים את העניין על סדר יום הכנסת, אז אנחנו יודעים מה הצרכים, גם מבחינה תקציבית, גם מבחינת אולי הסדרי חקיקה.

טלב אלסאנע: אבל אנחנו יודעים מה היעדים, מה החזון, מה הכלים, מה הצרכים שאנחנו צריכים להציג.

טלב אלסאנע: במצב הקיים אנחנו נמשיך לדשדש במקום, וכל פעם נחזור כמו מזג האוויר, מה קורה.

טלב אלסאנע: רק מה שיש אנחנו נדווח על מה שקיים.

טלב אלסאנע: אבל כאן זה לא מזג אוויר, כאן אפשר להשפיע.

טלב אלסאנע: אולי ניתן.

טלב אלסאנע: אולי לנסות להשפיע.

יאיר גלר: נכון, נכון.

יאיר גלר: אז לצורך העניין הזה, שוב נגעת במה שנקרא בנקודה הכי אמיתית.

יאיר גלר: אנחנו יזמנו מפגש עם משרד האוצר, שבמפגש הזה עם משרד האוצר שאמור לקרות ממש עם ראש אגף תקציבים, שוב, בהנחה שהוא קצת יתפנה מצרותיו האחרות, אבל זה יקרה.

יאיר גלר: אנחנו מציגים לו את כל הנקודה הזאת, וכולל תוספות מאד מאד משמעותיות למשאבים האלה, כי התוכניות קיימות.

יאיר גלר: אני יכול להגיד לך בתוך כמה דקות בדיוק כמה כסף אני צריך, כמעט ברמה של מליון שקל לפה לשם, הדברים האלה יוצגו.

יאיר גלר: סביר להניח כמובן שלא נקבל את הכל, גם סביר להניח שזה לא יקרה במהלך מהיר, אבל קודם כל אני רוצה לקבל את ההסכמה של ראש אגף תקציבים, שהתוכנית שאנחנו מציגים היא תוכנית ריאלית.

יאיר גלר: כי התוכנית קיימת, אנחנו יודעים בדיוק הנושא של הספורט ומועצות תלמידים, ותנועות הנוער, וצופי ים,

טלב אלסאנע: והמקום שלנו לא לתת, כלומר לא לתת איפה שיש, אלא לגבש תוכנית להגיע למקומות ש- בכלל.

יאיר גלר: בוודאי, חד משמעית.

יאיר גלר: מדינת ישראל.

יאיר גלר: התוכנית הזאת תוצג, כולל הנושא הזה של המיעוטים,

טלב אלסאנע: מתי תהיה התוכנית הזאת מוכנה כדי שאנחנו נדע על קיומה?

יאיר גלר: התוכנית למעשה קיימת.

יאיר גלר: אני יכול אמרתי בתוך דקות לעשות את זה, אנחנו יודעים את המכפלות.

יאיר גלר: כי היום אנחנו יודעים שאנחנו עובדים באיקס מתנ"סים,

טלב אלסאנע: ניקח לדוגמא, אני פשוט מאד מנסה להבין.

טלב אלסאנע: ניקח לדוגמא יישוב כמו ג'אסר אזרקה כדוגמא.

טלב אלסאנע: מדוע הוא לא נמצא על המפה של הרשות, של משרד החינוך, של חברת המתנ"סים,

מיכל אפללו: של המתנ"סים כן.

טלב אלסאנע: זאת אומרת איך אנחנו יכולים להבטיח שלא יהיה מצב כזה.

טלב אלסאנע: מה התוכנית, מה הצרכים, איך אנחנו מבחינת הראייה שלנו נגיע למצב שדווקא אלה כמו ג'אסר אזרקה יקבלו את העדיפות הראשונה?

טלב אלסאנע: זאת אומרת איך, זה המטרה שלי, זה לא ללכת ולהשקיע עוד פעם למשל בקריית אונו, אלא להגיע למקומות,

קריאה: זה חשוב וזה חשוב.

טלב אלסאנע: לא, לדוגמא.

טלב אלסאנע: אנחנו מכבדים, לא רוצים להעניש.

טלב אלסאנע: אבל המטרה שלנו, אלה באמת לא צריכים אותנו.

טלב אלסאנע: יישובים אלה כמו קריית אונו הם לא צריכים את הוועדה הזו.

טלב אלסאנע: הם לא צריכים, הם יכולים להתמודד.

טלב אלסאנע: יש להם את היכולת ויש להם את הכוחות, גם מבחינת הקהילה, גם מבחינת החברה, גם מבחינת המשאבים, יש להם את העוצמות.

יאיר גלר: והם עושים את זה.

יאיר גלר: אז אני אומר שוב, התוכנית ידועה, מוכרת  לנו, נבנתה בשנת 2010.

יאיר גלר: את המכפלות אני יכול לעשות, אמרתי, בתוך דקות.

יאיר גלר: אבל המכפלות האלה יוצגו בפני משרד האוצר.

יאיר גלר: אני לא יכול כרגע, אני גם לא חושב שזה הפורום המתאים לבוא ולהגיד,

טלב אלסאנע: לא, לא, בגדול, איך הראייה, איך אתם מתכוונים לעשות את זה.

יאיר גלר: כן, אז הראייה, אני אומר שוב, הראייה זה אומר לתכלל את כל הגורמים שפועלים בקהילה.

יאיר גלר: זה מתחיל מבתי הספר, זה מתחיל מהרשויות המקומיות, זה ממשיך בתנועות הנוער, זה ממשיך במועצות תלמידים.

יאיר גלר: אנחנו יודעים על איזה פעולות אנחנו מדברים, אנחנו יודעים לכמת את המשאבים שלהם, ואת זה אנחנו הולכים להציג לראש אגף תקציבים.

טלב אלסאנע: אפשר לעגן את המדיניות הזו בהנחיות, בחוזרי מנכ"ל ובחק"ל.

יאיר גלר: חד משמעית.

טלב אלסאנע: אפשר לקדם את זה כדי שיהיה,

יאיר גלר: אני אצטט את מנכ"ל משרד החינוך.

טלב אלסאנע: כי אנחנו שמענו, אתה אמרת, שהחינוך הלא פורמאלי הוא חינוך שהוא משהו פרוץ, משהו לא מכוסה.

יאיר גלר: נכון, נכון.

טלב אלסאנע: משהו נתון לחסדי טובות והתייחסויות.

טלב אלסאנע: אז איך אנחנו, מאחר שאנחנו מודעים לחשיבותו,

יאיר גלר: למרות שהוא מתבצע בהיקפים עצומים.

טלב אלסאנע: איך אנחנו יכולים לשנות את המציאות הקיימת.

יאיר גלר: אני אסביר.

יאיר גלר: המציאות הקיימת קודם כל מי שצריך באמת להוביל את זה זה משרד החינוך, שעושה היום עבודה באמת יוצאת מן הכלל במסגרת שיש לו, הוא יודע להגיע, הוא עושה את העבודה.

יאיר גלר: אבל אני שומע את מנכ"ל משרד החינוך, וכאן אני מצטט אותו כי הוא אמר את זה בפורום רחב –      "חברת המתנ"סים, שעושה עבודה יוצאת מן הכלל, מקבלת ממני כל שנה 100 מיליון שקל".

יאיר גלר: פחות, אבל נגיד שהיא מתקרבת ל-100 מיליון שקל.

יאיר גלר: "הצורך האמיתי כדי לכסות את מדינת ישראל, 200 מיליון ₪. אין לי את ה-100 מיליון שקל פער על מנת לתת לחברה כדי שהיא תגיע באמת לכל יישוב במדינת ישראל".

יאיר גלר: את זה אמר ד"ר שמשון שושני, מה שנקרא באוזניי ועוד כ-10 אנשים ששמעו אותו.

יאיר גלר: כלומר, הדברים האלה ידועים, הדברים האלה מוכרים.

יאיר גלר: אנחנו לא ממציאים פה איזו שהיא המצאה חדשה שלא קיימת, הדברים ידועים.

יאיר גלר: התוכניות שלנו ידועות, התוכניות שלנו משפיעות.

יאיר גלר: חלקן כבר הוערכו ונחקרו.

יאיר גלר: אנחנו יודעים לעשות את המכפלות, המכפלות האלה יוצגו בפני משרד האוצר.

יאיר גלר: אנחנו יכולים, אחרי המפגש עם משרד האוצר, לבוא ולהגיד כאן, ואני גם כמובן אעשה את זה בשיחה איתך בפורום יותר קטן, יותר גדול, אנחנו נציג לך כמובן את תוצאות אותו מפגש.

יאיר גלר: יגיע איתנו גם יושב הראשון.

יאיר גלר: בקיצור, אנחנו מתכוונים לעשות מזה באמת מפגש מאד אסטרטגי ברמת מקרו, של הצורך האמיתי של לכסות את תוכניות המניעה האלה.

יאיר גלר: ואני אומר שוב, החשיבות, וכאן זה נאמר שוב בכמה מילים.

יאיר גלר: החשיבות של החינוך הבלתי פורמאלי הוכח בכל העולם כמרכיב מאד מאד מאד מרכזי בתחומי המניעה.

יאיר גלר: האלטרנטיבה הזאת של מי שעוסק בספורט, ואתה אומר לילד שעוסק בספורט – דיר באלק, אם אתה נתפס מעשן, שותה או משהו כזה – אתה מורחק מהקבוצה.

יאיר גלר: זה עונש,

גילי דנה: ולא רק בספורט, סליחה.

גילי דנה: גם בריכוז,

יאיר גלר: כן, בכל פעילות.

יאיר גלר: זה עונש הרבה יותר כבד מאשר עונש כזה או אחר בבית הספר בחינוך הפורמאלי.

יאיר גלר: הרבה יותר כבד משום שאת זה, ואמרה ד"ר מיכל אפללו, הוא בא מרצון.

יאיר גלר: הוא בא מבחירה, וחשוב לו להיות חלק מהקבוצה.

יאיר גלר: בבית הספר, מקסימום ירחיקו אותו ליום יומיים,

עפו אגבאריה: אז אולי הוא גם יגיד תודה בעד זה.

יאיר גלר: והוא גם יגיד תודה, בדיוק.

יאיר גלר: אבל אם יגרשו אותו, ואתה יודע מה, למה ללכת רחוק?

יאיר גלר: הילד שלי בחיים לא יאחר לאימון ספורט.

יאיר גלר: בחיים לא.

טלב אלסאנע: גם הילד שלי.

טלב אלסאנע: אני רואה יש להם ביום שישי פר"ח, והוא מתעורר הכי מוקדם, והוא אף פעם לא היה חולה, והוא מוודא גם בחורף להגיע.

יאיר גלר: בדיוק על זה אני מדבר.

ריקי צימר: הוא גם מספיק מזדהה עם המדריך שהוא קרוב אליו.

טלב אלסאנע: בדיוק כך, כן.

טלב אלסאנע: מזדהה מאד עם המדריך.

יאיר גלר: כי זה חשוב לו, נכון.

יאיר גלר: לעומת זאת, אני לא צריך להסביר לאדוני, להעיר אותו בבוקר בשמונה בבוקר להגיע לבית הספר זה מלחמת עולם כל בוקר.

יאיר גלר: אבל לאימון – לאימון רבע שעה לפני הוא יתייצב, כי קודם כל המדריך, בצורה הכי ברורה אומר לו – חביבי שב, אתה אחרת, שב בצד, אתה לא מתאמן היום.

יאיר גלר: אין עונש יותר,  והוא גם לא הולך הביתה, הוא יושב בצד ורואה את כל החברים שלו מתאמים.

יאיר גלר: הספורט זה דוגמא אחת.

יאיר גלר: יש כאן אין ספור פעילויות.

ריקי צימר: השימוש באמצעים קולנועיים שאילן בטח ידבר על זה.

יאיר גלר: הערכות, מערכות ההסברה, שדרך אגב מתורגמות באמת לכל השפות.

יאיר גלר: מתורגמות לערבית, מתורגמות לרוסית, לאמהרית.

יאיר גלר: את כל זה אנחנו עושים, את כל זה אנחנו מכסים.

יאיר גלר: אבל אני אומר את זה, ואני אגיד את זה, אם הייתה לי היכולת המשאבית להגיע היום לכל יישוב במדינת ישראל, זה היעד המרכזי.

יאיר גלר: תמיד שואל אותי מנכ"ל המשרד או השר לביטחון הפנים מה אתה רוצה, אני אומר לו קודם כל להגיע ל-250 רשויות, זה הדבר הכי חשוב.

יאיר גלר: אז הוא אומר לי, אז זה לא,

טלב אלסאנע: בכמה היום?

יאיר גלר: היום אנחנו ב-65-66 רשויות, מתוך 250, הגדולות יותר זה נכון.

יאיר גלר: זאת אומרת ברמת האוכלוסייה אנחנו מכסים הרבה יותר מאשר את הרבע, אנחנו מגיעים ל-60-70%.

טלב אלסאנע: אבל כל רשות מקומית היא פשוט מקומית,

יאיר גלר: נכון.

יאיר גלר: ועוד יש לנו 25 רכזים של חבר העמים, ששוב, מי שמסייע לנו לקדם אותם ולאייש אותה ולתת את התכנים זה סליחה, מפלגת ישראל ביתנו.

מיכל אפללו: יאיר, סליחה שאני נכנסת לדבריך, אבל אתם ב-60, אבל אנחנו ב-140, ויש גם פעילות חופפת, זאת אומרת שאנחנו עושים באופן עקיף,

טלב אלסאנע: ברור.

טלב אלסאנע: את לא צריכה לעזור.

טלב אלסאנע: אנחנו מדברים על הרשות, הם גוף מאד מכובד בפני עצמו והם צריכים לתת שתהיה להם יציבות ואת השירות.

מיכל אפללו: לא, אני רוצה להגיד שהם נכנסים ליותר.

טלב אלסאנע: אחר כך אפשר לעשות שיתוף פעולה.

יאיר גלר: אז יש את אותם רכזי חבר העמים.

קריאה: אני רוצה אבל להגיד, גם כשיש עובדים הם צריכים תקציב.

יאיר גלר: אני אומר.

טלב אלסאנע: קודם כל אתה צודק, אבל קודם כל צריך, כדי שיהיה נציג אז הוא ידאג שיהיה לו מה לעשות.

טלב אלסאנע: הוא לא ישב בחוסר מעש.

יאיר גלר: כל אדם כזה אוטומטית נלווה אליו תקציב פעילות.

יאיר גלר: זה יכול להיות רכז לבני העדה האתיופית, זה יכול להיות מתאם, זה יכול להיות רכז חבר העמים, או מתאם או רכז במגזר הערבי.

יאיר גלר: הם מקבלים אוטומטית תקציב פעילות.

טלב אלסאנע: לגבי חבר העמים, יש 25 רכזים?

יאיר גלר: בקהילות שלהם, כן.

טלב אלסאנע: ובמגזר הערבי?

יאיר גלר: במגזר הערבי יש היום ל-14 רשויות.

יאיר גלר: לא, אנחנו מגיעים ל-14, זה 9 פלוס עוד כמה שרכזים.

יאיר גלר: עכשיו נוספו גם למשל בשירות הלאומי ובשירות האזרחי שאתה וודאי מכיר היטב את העניין.

יאיר גלר: אז יש לנו כבר היום עוד כ-40 איש במערכת הזאת, כי כשיש קושי תקציבי אז אנחנו מנסים לגייס.

יאיר גלר: זה לא קל, אז למשל במועצות דווקא בצפון, במועצות הערביות, הצלחנו להגיע לבוסתן אל מארג', לעכו, עכשיו נכנס בחיפה.

יאיר גלר: יש לנו היום שם כבר כ-15 מהמגזר הערבי, שהיום מפוזרים שם בהרבה מאד מועצות.

יאיר גלר: זה לא קל, זה לא פשוט כי המועצות לא תמיד משתפות פעולה.

יאיר גלר: אלה שהגענו אליהן כמובן כן, אבל יש הרבה מאד ראשי רשויות אחרות שלא מעוניינים לשתף פעולה, מטעמים אחרים.

יאיר גלר: אבל בסך הכל זה עוד תוספת כוח אדם, שאנחנו יודעים שבמצוקה התקציבית, אז אתה ממציא את אותם דברים שאתה מצליח למצות יותר נכון, אז הצלחנו היום כבר למגזר החרדי וגם לערבים, להביא עוד כ-40 איש.

יאיר גלר: זה התחיל בשנת 2010, וזה מה שאני אומר, זה צמח למעשה מלמטה למעלה, מהצורך.

טלב אלסאנע: מנצלים את העובדה שיש רכזים לשירות לאומי,

יאיר גלר: בוודאי.

טלב אלסאנע: זאת אומרת גם האנשים, זאת אומרת המשרות הקיימות בהקשרים, או למטרות אחרות, אתם גם משתמשים בקיים איפה שאין לכם נציגים מטעמכם ישירות?

יאיר גלר: בהחלט.

יאיר גלר: כל הזמן זה להגדיל.

ריקי צימר: למשל דוגמא טובה זה הערכה שפיתחנו למגזר הערבי ואנחנו משתמשים בה למשל במתנ"סים כי פשוט ערכה יהודית, שעל פי האבחונים,

טלב אלסאנע: אני חושב שכל העניין של השירות הלאומי שיש התנגדות במגזר הערבי לגביו, אם הוא יעבור להקשר ולאחריות של משרד החינוך וחברת המתנ"סים, ואני חושב גם הרשות למלחמה בסמים, אני חושב שלא תהיה שום התנגדות, כי אנשים מבחינת איך נתפסים המשרדים האלה בצורה מאד חיובית.

טלב אלסאנע: ולכן, צריך להתחיל בחשיבה אחרת, איך לקדם את התפיסה ההתנדבותית דרך המשרדים, שהם קרובים להקניית ערכים ואיזה שהוא ערך של מתן עזרה בהתנדבות.

יאיר גלר: כאשר באמת עסקנו באיוש, בחלוקה,

טלב אלסאנע: אני חושב, זה שננעלים על עניין של ללכת לכיוון של משרד ראש הממשלה, או משרד הביטחון, זה חוסם את קידום הסוגיה הזאת.

יאיר גלר: מה שקרה באמת בחודשים האחרונים כאשר עסקנו בחלוקה של כוח האדם הזה, שהוא כוח אדם נפלא.

יאיר גלר: אני אומר, זה אנשים שבאים,

טלב אלסאנע: מי מתקצב אותם?

יאיר גלר: מדינת ישראל, מינהלת השירות.

יאיר גלר: אין שום בעיה בעניין הזה.

יאיר גלר: אין בעיה והם מתוקצבים.

טלב אלסאנע: וזה קשור  למי?

טלב אלסאנע: למשרד המדע והטכנולוגיה, מופעלת משם.

טלב אלסאנע: יש שם מינהלה מסודרת, אבל אצלנו יש בתוך המשרד לביטחון פנים, המנהל של 'מצילה' במקרה, אבל לא משנה, הוא עובד איתי בשיתוף פעולה יום יומי, יעקב גז.

טלב אלסאנע: אנחנו ביחד מחלקים, סליחה שאני אומר מחלקים, כי מדובר פה באנשים טובים, אבל מחלקים אותם, ואנחנו אומרים להם בראש ובראשונה משטרה ושב"ס, לשם אין כמובן רצון.

טלב אלסאנע: כשמדובר על 'מצילה', כשמדובר על הרשות למלחמה בסמים, אתה צודק לחלוטין, הם בהחלט באים אלינו.

טלב אלסאנע: הם באים ואנחנו גדלים בעניין הזה במספרים מכובדים מאד.

טלב אלסאנע: אבל זה כבר התכנון לשנת, אגב גם השר לביטחון פנים בודק אותי לעניין הזה ממש כמעט שבוע בשבוע, כמה עוד אתם קולטים, וכמה עוד מתנדבים, על מנת שייכנסו.

טלב אלסאנע: ואם אנחנו מדברים על זה, גם הרי להורים, סיירות ההורים.

טלב אלסאנע: סיירות ההורים התחלנו ב-40 בתחילת 2010, היום אנחנו כבר ב-103.

טלב אלסאנע: כלומר, בסיירות הורים ששוב, זה משאב מאד מאד יקר, והוא עושה עבודה יוצאת מן הכלל פעמיים.

טלב אלסאנע: פעם אחת מאחר שהוא בא מהערכים ומהתוכן ומהאחריות הקהילתית, כל המילים היפות שאנחנו יודעים להגיד שכאן הם באמת מובאות לידי פרקטיקה, לידי מעשה.

טלב אלסאנע: וגם כלכלית זה זול מאד.

טלב אלסאנע: סיירת הורים, אז אתה מממן את הרכז, אתה מממן את הציוד, את האפודים, את הפנסים, אתה עושה את הדברים האלה והנה יש לך עוד כוח ברשויות.

טלב אלסאנע: אני כבר יכול להגיד שוב, במגזר הערבי קשה מאד להקים סיירות הורים.

טלב אלסאנע: גם שם,

טלב אלסאנע: ניסיתם, בדקתם?

יאיר גלר: כן.

טלב אלסאנע: ולמה נחסם?

יאיר גלר: זה לא שנחסם, אבל הרבה יותר קשה.

יאיר גלר: הרבה יותר קשה.

טלב אלסאנע: איפה זה קיים?

יאיר גלר: איפה זה קיים?

יאיר גלר: יש בירושלים, יש בחיפה שיש שם ערבים.

יאיר גלר: אני חושב שאלה שני המקומות היחידים.

טלב אלסאנע: ביישוב ערבי שהוא ישוב ערבי אין, לא קיים.

יאיר גלר: אין.

יאיר גלר: ממש אין.

טלב אלסאנע: ניסיתם?

יאיר גלר: כן.

יאיר גלר: עכשיו אנחנו עובדים על זה, ממש עכשיו.

יאיר גלר: המנחה אצלנו למגזר הערבי, וליד חאדד, אני מניח שהכרת אותו.

יאיר גלר: הוא עובר מראש רשות,

טלב אלסאנע: לא. אולי יום אחד אנחנו נקבל הסבר לגבי הנושא הזה, זה מעניין אותי ומסקרן.

יאיר גלר: בסדר גמור.

יאיר גלר: בכבוד רב.

טלב אלסאנע: מאחר שאנחנו צריכים עוד רבע שעה, אז.

טלב אלסאנע: ואני רק התחלתי, ורק אני לומד.

טלב אלסאנע: גם כשמתייחסים לנושאים אחרים, אני רוצה גם לשמוע אותם, כי הדברים מעניינים.

פיני קבלו: אני באמת, אני גם כראש עיר לשעבר כבר עסקתי בהרבה נושאים.

פיני קבלו: אין ספק שהנושא של החינוך הבלתי פורמאלי הוא דבר חשוב.

פיני קבלו: תמיד הילדים מעדיפים מה שפחות ללכת לבית הספר, אבל לחוגים ולפעולות זה יוצר אווירה סביבתית אחרת, זה מוריד ומפחית את האלימות, זה מפחית גם כלפי ראש הרשות שלא הורסים לו את הגנים ולא את הספסלים וזה נעשה אם זה באמצעות ספורט.

פיני קבלו: לצערי אני חייב לומר את הדברים, ואני רואה את זה בהכל, גם בתיק הרווחה, ואני רואה את זה בחינוך.

פיני קבלו: מה שמקבל במרכז נער או כל דבר אחר, אתה רואה עד שלא יהיה איזה שהוא סל שיחייב שווה בכל המדינה, ובזה צריך אולי לטפל.

פיני קבלו: כי אם זה ברווחה, אז אתה רואה פערים בין המגזר היהודי, ערבי, פריפריאלי  1 ל-6, כי שם יש יותר משאבים, שם אפשר לתת יותר מצ'ינג ואז נותנים.

פיני קבלו: אותו דבר בכל התחומים, אני חושב גם בוועדת סמים יש את הנושא של מתאמים בנושא האסיר, ששם המדינה מפסידה, מוציאה הון עתק רק בגלל שאין לה מתאם שיוכל להגיש דו"ח לקיצור שליש, והבן אדם יושב בכלא, כאשר העלות שלו  היא 12,000 ₪ לחודש אסיר, ומתאם עולה 4,000 ₪ לחודש, שהוא יכול לעשות פעולה בקרבם.

פיני קבלו: לכן, אנחנו רואים באופן, ויכול להיות שגם הגופים לא עושים די, ואני רואה שיש פה חקיקה.

פיני קבלו: אז זה שיש חקיקה ולא עושים אז תלכו לבג"צים, תתבעו אולי זה, כי ראשי הרשויות היום תחת קיצוצים, חלקם הגדול, והנושא של רשויות ממומנות שלדעתי זה פקידים שהמדינה שמה אותם שם, והיא משתיקה אותם, מניחה אותם.

פיני קבלו: ולכן הם לא יכולים להפגין, הם לא יכולים לצעוק, הם בקושי מקבלים אולי להיפגש עם מנכ"ל משרד הפנים, אם בכלל, אחרי שנה או שנה וחצי, כאשר נבחר יכול לדפוק על השולחן ומפעיל.

פיני קבלו: ולכן, העסק רגוע ושקט.

פיני קבלו: כנ"ל לנושא, חלק גדול מהרשויות עם חשבים מלווים, ועם חשב מלווה יש גם תוכנית הבראה, ובתוכנית הבראה אסור לך לקלוט עובדים, אתה רק צריך להוציא עובדים, ואם אתה קולט אתה לא מקבל את המנה השנייה והשלישית.

פיני קבלו: זאת מערכת מאד מאד מסובכת, שהיא קשה גם לרשויות, ועכשיו רק סיימנו איזה שהוא מאבק.

פיני קבלו: לא יצא ממנו בכל מה שרצינו, אבל אני מקווה שזה מאד ישפר.

פיני קבלו: לכן אני חושב שהנושא של החינוך הבלתי פורמאלי צריך לבוא בחקיקה.

פיני קבלו: צריך גם לקבוע אחוז מסוים בתקציב שילך לעניין הזה.

פיני קבלו: כי כל רשות מחליטה, ואני זוכר כשהייתה ראש רשות, אז כשהיה לי נתתי, למה?

פיני קבלו: כי יש איזה שהוא סדר עדיפויות.

פיני קבלו: כשהיה לך נתת למתנ"ס, אחר כך נתת לעמותת הקשישים, ואחר כך נתת, כי תמיד זה הכספים שאתה יכול להשהות אותם ויכול זה, ולכן בעניין הזה אם תהיה חקיקה מסודרת, שיקבעו אחוז מסוים בתקציב, אם זה בחינוך בלתי פורמאלי,

טלב אלסאנע: בשלטון המקומי אתם דנתם בסוגיה הזאת?

טלב אלסאנע: דנתם בסוגיה הזאת?

טלב אלסאנע: יש וועדת חינוך במרכז השלטון המקומי, נכון?

פיני קבלו: יש ועדת חינוך.

טלב אלסאנע: והתקיים דיון בעניין של החינוך הלא פורמאלי?

פיני קבלו: אם תהיה חקיקה, אני מניח אם תהיה חקיקה יהיה גם לזה תקצוב.

פיני קבלו: והנושא הזה של מתאם, כן אתה רוצה לקחת, לא יכול לקחת, יש לך תקציב, אין לך תקציב, אנחנו רוצים את זה.

פיני קבלו: אין ראש רשות שלא רוצה.

פיני קבלו: לא קיים, כולם רוצים, אבל לא כולם יכולים.

פיני קבלו: עכשיו, הרי מה קורה?

פיני קבלו: נשארים עודפים, אני מניח שמי נהנה, יש לו 100 מיליון שקל לפעולה הזאת, עכשיו מי נהנה?

פיני קבלו: נהנה מי שיש להם מתאמים.

פיני קבלו: יש לו את המצ'ינג, יש לו מתאם, הוא נותן.

טלב אלסאנע: ומי שאין לו את ה-70% או 50% הוא לא ינצל, וזה יישאר בתור עודף.

טלב אלסאנע: ואלה שיש להם ייקחו גם את שלהם וגם את של החלשים.

פיני קבלו: אנחנו דואגים בפריפריה, עכשיו מי מקבל, מקבלים אנשי המרכז, קריית אונו יש לה ראש עיר נהדר, הוא כרגע יושב בוועדת הכלכלה, יש פעילות.

פיני קבלו: אני מניח ששם יש להם תיאטרון,

טלב אלסאנע: יזמתם אתם מבחינת השלטון המקומי, יש לכם איזה שהוא רעיון לגבי יוזמת חקיקה בהקשר הזה, להסדיר את החינוך הלא פורמאלי?

פיני קבלו: אנחנו מוכנים ללכת לחקיקה שיש בה גם תקציב.

פיני קבלו: מה שקורה, יש חקיקה,

טלב אלסאנע: ברגע שיש יוזמת חקיקה המדינה מחויבת.

פיני קבלו: אז המדינה.

פיני קבלו: יש לזה פעמים רבות כן ופעמים רבות לא.

פיני קבלו: היא יוזמת חקיקה, תיקח אדם, ולא אומרת לך מאיפה לקחת את התקציבים.

פיני קבלו: ולכן אתה עומד בפני מצבים זה, ולכן אם נלך על פי חקיקה, גם נעגן את הנושא של החינוך הבלתי פורמאלי, שזה תנועות נוער, שזה מתנ"סים, זה שורה ארוכה, והעצמה.

פיני קבלו: אין יותר, אני אומר, אם יהיה סל שווה, סל שירותים שיינתן וכל אחד יודע שזה הסל שאתה מחויב אליו לתת, ואתה נותן אותו, אני מניח שצעירים יישארו בפריפריה.

פיני קבלו: ואני אומר את זה בצער, בפריפריה לא נשארים הצעירים, כי כולם אחר כך באים.

פיני קבלו: למה מחירי הדירות מאמירים במרכז?

פיני קבלו: כי כולם רצים לשם, כי שם יש את הזהב.

פיני קבלו: ולכן, אנחנו נהיה מוכנים לחקיקה מסודרת, שהכסף הזה יהיה בתוך, אם הוא יסומן יהיה באותו תקציב חינוך שלא ניתן לעשות עיקולים, אלא שהוא שמור באותו מקום ולא יעשו  בו למשכורות ולדברים אחרים.

פיני קבלו: ובאמת אולי כדאי, ואני אומר את זה כאן בכנסת, שהמדינה תתחיל לבנות איזה שהוא סל שירותים מחייב שכל אזרח ואזרח, אני בבית שאן רוצה לקבל אותו סל שמקבל מישהו אחר, ואני אומר את זה בצער, אני לא מקבל.

פיני קבלו: לא רואים את זה.

פיני קבלו: לא רואים את אותן תנועות נוער שהיום רצות בגבעתיים, ורצות בזה, מה שאצלנו זה הולך ונעלם.

פיני קבלו: אנחנו לא רואים בתי קולנוע, כמעט ואין היום בצפון.

פיני קבלו: אין בתי קולנוע בכלל, מי שרוצה לראות היום סרט,

טלב אלסאנע: המסר ברור, כי אנחנו מגיעים לסיכום.

רפי בן שטרית: שמי רפי בן שטרית, אני חבר מועצת העיר בית שאן.

רפי בן שטרית: אני גם עוסק בחינוך, עסקתי הרבה בתחום החינוך הבלתי פורמאלי, גם במסגרת של מתנ"ס וגם במסגרת של החינוך ההתיישבותי.

טלב אלסאנע: והיום מה אתה עושה בבית שאן?

רפי בן שטרית: היום אני חבר מועצת עיר בית שאן ועוסק בחינוך בהוראה.

רפי בן שטרית: טוב, אין ספק שרשות מקומית מתפקידה להפעיל את התוכניות של החינוך הבלתי פורמאלי, אבל כמו שכבר נאמר כאן, הפעולות של ההסברה ושל המניעה בתחום של השימוש בחומרים פסיכו אקטיביים הם מאד מאד מינוריות ושוליות.

רפי בן שטרית: במסגרת אולי סל תרבות, ילדים בתיכון, תלמידים בתיכון רואים איזו הצגה אחת או פעולה אחת או שתיים בשנה.

רפי בן שטרית: זה מעט מאד, וגם אני אומר, מהכובע של רשות מקומית.

רפי בן שטרית: ברשות מקומית שאין מתאם סמים, ואין וועדה לטיפול בנושא הזה, כשמטילים משימות על רשויות מקומיות ולא מגבים את זה בתקציבים, וזה באמת לא בא לידי ביטוי בתקציבים, אז רשויות מקומיות מוותרות על השירות הזה לנוער.

רפי בן שטרית: וזה חבל מאד.

רפי בן שטרית: אנחנו רואים איך במקומות הפריפריאלים, ואני בא מבית שאן, אז אני יודע שנעשה מעט מאד.

רפי בן שטרית: גם בתחום של מינהל חברה ונוער, וגם בתחום של המתנ"ס ובתחום הזה.

רפי בן שטרית: ואם רוצים באמת לדחוף את זה, לשדרג את זה ולקדם את זה, אז באמת אולי חקיקה כזאת, שנותנת איזה שהוא סל קבוע לכל נער ונער במדינה בלי שום הבדל, זה משהו שיכול מאד לקדם.

רפי בן שטרית: אנחנו רואים איך בני נוער נופלים גם מכיוונים אחרים.

רפי בן שטרית: אני יודע איך תנועה פוליטית חרדית מצליחה לסחוף אחריה 4 מושבים למועצת העיר ביישוב שהוא לא חרדי.

רפי בן שטרית: זה איזה שהוא ניסיון בריחה לכיוונים אחרים, לכיוונים שאולי נותנים איזה שהוא פורקן או איזה שהוא גירוי אחר, או איזה שהוא סיפוק אחר, שאני לא יודע.

רפי בן שטרית: אני הייתי רוצה לראות את בני הנוער במקומות אחרים, אבל הם נמשכים מאיזו שהיא סיבה לאותה תנועת נוער חרדית, או מפלגה חרדית, ושם אנחנו יודעים לאן זה מתפתח לכיוונים שהם לא בהכרח רצויים.

רפי בן שטרית: כל התחום הזה של שעות הפנאי, כל התחום הזה של חינוך בלתי פורמאלי, הוא באמת נמצא, הוגדר בו כאח חורג או כאח לא רצוי.

רפי בן שטרית: אני מסכים עם המונחים האלה.

רפי בן שטרית: אני באתי מהתחום הזה, הייתי גם רכז הדרכה רשותי, וגם מנהל פנימייה לנוער בסיכון.

רפי בן שטרית: אני יודע שנעשה מעט מאד בתחומים האלה ולא מספיק.

אילן שמש: אני אקצר כי, אני קודם כל רוצה להתחיל בכך ש,

טלב אלסאנע: אם יש לך המלצות או רעיונות אם אפשר.

אילן שמש: גם את זה יש.

אילן שמש: אבל אני רוצה להתחיל בתמונה הלא פשוטה שבמדינה שלנו כל שנה משהו בין 20,000 ל-24,000 נערים ונערות נושרים ממערכת החינוך הפורמאלית, אבל אני כבר לא רוצה לדבר בכלל על הבלתי פורמאלית.

אילן שמש: נער שנושר, התנהגות הסיכון שלו, רק שתבינו, בסקרים של הרשות למלחמה בסמים, יותר מפי שניים השימוש, אני לא רוצה כבר לדבר על כך שאחד מכל ארבעה נפתח לו תיק פלילי.

אילן שמש: ותראו איזה שיעור זה בהשוואה לנוער הנורמטיבי.

אילן שמש: אני לא רוצה לדבר על כך שאפילו ההתנהגות האבדנית שלהם היא בשיעורים הרבה יותר גבוהים.

טלב אלסאנע: נוער בסיכון.

אילן שמש: כל התנהגויות הסיכון אצלם הן בסדרי גודל של פי שניים, פי שלושה, פי ארבעה מהנוער הנורמטיבי.

אילן שמש: ולצערי, שיעור גבוה מהאוכלוסייה הזאת זה המגזר הערבי, זה המגזר החרדי וזה העולים.

אילן שמש: שיעור גבוה מאד.

אילן שמש: ובגלל זה, העבודה שלנו חייבת להיות חזק במגזרים האלה, חד משמעית.

טלב אלסאנע: כל ילד שלישי או רביעי אמרת?

אילן שמש: כל ילד רביעי מנותק שנשר מהמערכת,

טלב אלסאנע: זה 25%.

אילן שמש: כן, תיק במשטרה.

טלב אלסאנע: יש מחקר שהוכיח את זה?

אילן שמש: לא צריך מחקר.

קריאה: תפתח את העיתון היומי.

אילן שמש: אני אגיד לך למה לא צריך מחקר אפילו.

אילן שמש: הנערים המנותקים שנמצאים אצלנו, מדווחים היום ללמ"ס.

אילן שמש: הלמ"ס מצמיד את מספרי תעודות הזהות שלהם עם מספרי תעודת הזהות עם החברה שנפתחו להם תיקים.

אילן שמש: ואז אתה יכול להשוות בין כאלה שהם תלמידים ואלה שהם לא תלמידים.

אילן שמש: אנחנו מקבלים את הנתונים האלה.

אילן שמש: עכשיו, התמונה הזו היא קשה.

אילן שמש: מה בכל זאת צריך לעשות ומה אפשר לעשות ואיך עושים את זה?

אילן שמש: קודם כל אני אומר, אנחנו לאורך שנים עובדים עם הרשות למלחמה בסמים, תקופות יותר טובות, תקופות פחות טובות.

אילן שמש: ובשנה האחרונה, וואלה פתחו לנו דרך.

אילן שמש: אני זוכר שלפני בערך שנה ישבתי אצלכם אמרתי לך אין לנו תוכניות, תיתן לי תוכניות, אני רוצה פעילויות לאוויר, תן לחברה.

אילן שמש: אני זוכר, ואני שמח באמת, אנחנו כבר חוגגים שתי תוכניות.

אילן שמש: אני הוליך עכשיו להפיץ לשטח, שלוש, סליחה.

אילן שמש: גם מאלטרנטיבה, היינו אתמול.

אילן שמש: כלומר מהבחינה הזאת, וואלה הרשות עשתה לנו, ואני מצטער שאין להם מספיק תקציבים, כי אתה יודע, תוכניות גדולות במדינה שלנו, באות עם תקציבים ומצליחות להחדיר המון דברים.

אילן שמש: הרשות למלחמה בסמים הם נלחמים בלי תקציב לתת לי, אתה יודע, מערך שיעור כדי שאני אפעיל אותו, אבל הם לא מביאים עם זה שקל.

אילן שמש: ואני בא ואומר שוב פעם, זה שמורידים מהם את תקציבי הפעולה וכן הלאה וכן הלאה, זה מפחית את היכולת שלהם להשפיע.

אילן שמש: ממש מפחית.

אילן שמש: ואנחנו רוצים אותם.

אילן שמש: אנחנו גם ביחסים פנטסטיים, אנחנו עושים חושבים יחד, אנחנו ברמות טובות.

אילן שמש: גם החינוך הפורמאלי, גם החינוך הבלתי פורמאלי, ובוודאי עם הרשות, ואני חייב להגיד לך – גם הרווחה.

אילן שמש: ויש פה שילובים יפים.

אילן שמש: לגבי הנוער הזה, שיהיה ברור, אנחנו מרושתים ב-151 רשויות מקומיות.

אילן שמש: יש לנו סטנדרטיזציה מאד ברורה לגבי איזו רשות יכולה לקבל את המשאבים הללו.

אילן שמש: זה מחייב לפחות 30 נערים מנותקים שנשרו ממערכת החינוך, שמופיעים במחשב של משרד החינוך כמנותקים, ועוד כ-20 נערים שהם בסיכון.

אילן שמש: זאת אומרת רשות שרוצה להקים יחידה לקידום נוער, זקוקה קודם כל לבסיס של אוכלוסייה מנותקת.

אילן שמש: מעבר לכך, לצערי הרב, אנחנו עדיין נמצאים בפילוסופיה שעד עכשיו הוגדרה כחינוך בלתי פורמאלי, זאת אומרת אנחנו עדיין נשענים על משאבי הרשות המקומית, מבחינת מקום, מבחינת מצ'ינג, ואנחנו מנסים להקטין את זה כמה שאפשר, כדי שבכל זאת זה יגיע לאותם מקומות שזה כל כך קשה.

אילן שמש: אנחנו עכשיו מכניסים את המדדים השונים כדי שבכל זאת נוכל לתת יותר ליישובים.

אילן שמש: יש לנו זרימה אדירה, אני כבר לא מדבר על הערים הגדולות הערביות.

אילן שמש: שם בוודאי שאנחנו נמצאים, אבל היישובים הקטנים הערבים זה לא להאמין, האוכלוסיות המנותקות שם.

אילן שמש: לנוער מנותק לא מספיק לתת תוכנית מניעת שימוש לרעה בסמים, שיהיה ברור.

אילן שמש: אנחנו בכלל לא עוסקים במכורים וכן הלאה.

אילן שמש: כשנער מכור, אנחנו משתדלים מאד לשלב אותו בשירותים המקצועיים בעסק הזה, שזה יכול להיות כפרי גמילה וזה יכול להיות שירותים קהילתיים.

אילן שמש: כלומר, מהבחינה הזאת השירותים המקצועיים עושים את העבודה.

אילן שמש: אנחנו במקרה הטוב מצליחים להביא אותו לשם.

אילן שמש: אבל כל הנוער הזה, זקוק לתוכניות מניעה, ואנחנו היום את הפעולות מניעה האלו מכניסים לתוך כמעט כל תוכנית.

אילן שמש: אני אתן לכם את הדוגמא הכי יפה.

אילן שמש: אנחנו לקחנו נוער יוצא אתיופיה, רובו דרך אגב נולד בישראל.

אילן שמש: הם לא מכירים את כל המורשת של ההורים שלהם, והיה לנו חשוב כחלק מתוך תוכנית זהות ישראלית, לתת להם קצת את ההיסטוריה שלהם, כי זה חלק מפילוסופיה ברורה מאד של איך אתה בונה זהות.

אילן שמש: ובנינו איתם תוכנית של שנה שלמה שבמסגרתה הם היו צריכים ללמוד על המורשת ההיסטורית וכן הלאה, וזה נגמר כמובן במסע לאתיופיה.

אילן שמש: במפגש הראשון שעשינו להם כמפגש הכנה במחנה, כולם השתקעו.

אילן שמש: כולם השתקעו, בסדרי גודל שאין כדוגמתם.

טלב אלסאנע: מה אתה מסיק מזה?

אילן שמש: היינו, חייבים תוכניות, פעולות, איך לעבוד איתם על הנושא של אלכוהול.

אילן שמש: את המשמעויות של זה, את הסכנות של זה, את ההשפעות של זה.

אילן שמש: איפה אתה יכול לשים את הגבול, מה שאתה רק רוצה.

אילן שמש: ומהבחינה הזאת זה בוודאי תרבות, הכל תרבותי.

אילן שמש: לכן אני בא ואומר, אנחנו כל הזמן ביקשנו עוד ועוד ועוד תוכניות, תוכניות, תוכניות, כדי שאנחנו נוכל לשלב אותם בתוך תוכניות זהות, תוכניות מנהיגות, תוכניות עבודה.

אילן שמש: כל דבר שאנחנו נותנים לנערים, צריך לשלב בו את הפעולות האלו.

אילן שמש: לסמן אותם בפנים.

אילן שמש: לסיכום אני יכול להגיד לכם דבר אחד, הנוער הזה, כאשר אתה משקיע בו, מחציתם עושים בגרויות.

אילן שמש: אני כבר לא מדבר על גיוס לצה"ל, אני לא מדבר על עולם העבודה, למה הם מגיעים.

אילן שמש: בואו תראו איזה מיזמים עסקיים הם עושים, בואו תראו איך הם פותחים עוסק מורשה, חלקם מרוויחים יותר ממה שאנחנו מרוויחים.

אילן שמש: בואו ותראו מה אתה יכול להגיע עם נערים כאלה.

אילן שמש: אם משקיעים בהם טוב, נכון וכן הלאה, התוצאות הן נהדרות.

אילן שמש: זה לא נוער שצריך לקבור אותו.

טלב אלסאנע: אז כלכלית גם ההשקעה היא כדאית.

אילן שמש: בגדול, מה שאמרו פה, זה כל כך נכון.

טלב אלסאנע: כן, אז אני מודה לכם.

טלב אלסאנע: אנחנו לצורך הסיכום נציין שאני חושב שהיזמה שמוביל שר החינוך לחקיקה בעניין של תחילת התייחסות ועיגון הסוגיה של החינוך הלא פורמאלי על ידי חקיקה, היא יוזמה מבורכת.

טלב אלסאנע: היא צעד קטן אבל בכיוון הנכון.

טלב אלסאנע: אנחנו אולי ננסה למנף את הגישה הזאת והתפיסה הזאת, כדי לכלול נושאים נוספים.

טלב אלסאנע: מה שהועלה כאן: החשיבות שיהיה סל שירות שוויוני לכל רשות מקומית, שתדע מה עומד לרשותה ותתמודד בצורה נכונה.

טלב אלסאנע: יש צורך בתוכנית מערכתית משולבת כוללת, ממנה נגזרת הפעילות של כל משרד ומשרד, תוך שיתוף פעולה מלא, ואיך שאני שמעתי קיים שיתוף הפעולה, אבל אין תוכנית.

טלב אלסאנע: שמענו שיש, אבל היא לא הוצגה בפני הוועדה.

טלב אלסאנע: אני ממליץ שמשרד החינוך ידאג ליזום ולעודד תנועות נוער בקרב הציבור הערבי.

טלב אלסאנע: זה אחד הכלים החשובים להעצמה ושבני הנוער ייקחו על עצמם אחריות ויובילו, ויקדמו תוכניות שמשרד החינוך בעצמו מפעיל ומריץ.

טלב אלסאנע: הדבר האחרון, הוא חשיבות ההתמודדות עם הנוער בסיכון, שאני חושב שההשקעה בהקשר הזה זה דבר שהוא חשוב מאד כדי לפתוח פתח של תקווה, ולהפוך אותם מסיכון לסיכוי ותקווה, ואנחנו נמשיך ללוות את העניין הזה בהמשך, אשר אנחנו מבקשים לקראת דיון המעקב בהקשר הזה, שתהיה התייחסות א' שתוצג בפנינו התוכנית שכל המשרדים שמטפלים, כל אחד נותן את האני מאמין שלו ואת הראייה שלו בתוכניות, כשזה נגזר מתוכנית אחת.

טלב אלסאנע: וגם כן לשמוע ממשרד החינוך לגבי תנועות הנוער – איפה, כמה ואיפה ומה הם עושים, וגם התייחסות ספציפית לתנועות הנוער במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: תודה רבה לכל המשתתפים.