ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 672, 2011-02-14 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: על סדר-היום הצעות הממשלה להתמודדות עם גל ההתייקרויות במשק.

אחמד טיבי: הערה לסדר, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בישיבה האחרונה שהתקיימה בנושא הזה, ב-27 בדצמבר, שבה הועלה הבלו על הדלק – בתחילת הישיבה הוצבע על העברה של 420 מיליון שקל מהרזרבה של משרד השיכון, או עודפים של משרד השיכון למשרד הביטחון – מספר חברי כנסת בודדים התנגדו להעלאה של הבלו על הדלק.

אחמד טיבי: מספר חברי כנסת בודדים.

אחמד טיבי: אבל לאחרונה, אדוני היושב-ראש, וחשוב לי, למען הניקיון וההיגיינה הציבורית לומר, שיש רושם שאלה שהתנגדו או היו פה והתפלחו או נעלמו, או נכנסו מתחת לשולחן, או אמרו כן ונתנו יד, הם כאילו אלה המובילים את המאבק להורדת המס על הדלק.

יעקב אדרי: צודק.

אחמד טיבי: למען ההיגיינה הציבורית, אדוני – אני רואה שהאנשים האלה לא נמצאים פה, כנראה שהם התחבאו עוד פעם – אני רוצה להזכיר שמות.

שלי יחימוביץ': לא, ציון פיניאן בא כמו גבר.

יעקב אדרי: צריך להיזהר מהצבועים.

אחמד טיבי: אני מתכוון לחברי הכנסת של הליכוד.

אמנון כהן: גם אני הצבעתי.

משה גפני: תגיד את זה בנאום שלך, לא בהצעה לסדר.

אחמד טיבי: לא, הצעה לסדר הדיון.

אחמד טיבי: רשום בסדר הדיון שהדברים לא ייעשו כמו שנעשו בפעם הקודמת, וזאת הצעה ארגונית, אדוני.

אחמד טיבי: דני דנון, גברת דלק מירי רגב.

אחמד טיבי: מי עוד?

אחמד טיבי: אקוניס, אקוניס, המנהל המוצלח של ועדת הכלכלה.

משה גפני: לא.

אחמד טיבי: יש גבול, אני אומר לך.

אחמד טיבי: הם הזנו את ההגינות בימים האחרונים במאבק הדלק.

אחמד טיבי: יש גבול למה שאפשר להטעות את הציבור ולעבוד עליו בעיניים.

אחמד טיבי: האנשים האלה הצביעו בעד עליית מחירי הדלק.

יעקב אדרי: חבר הכנסת טיבי, אולי תתמכו בהצעה שלי שגם בהצבעות בוועדות - -

אחמד טיבי: מה "תתמכו"?

אחמד טיבי: אני נציג הממשלה?

אחמד טיבי: אני תומך אוטומטית בהצעה שלך.

יעקב אדרי: רגע.

יעקב אדרי: - - יהיו השמות רשומים בפרוטוקול, כי מה שקורה, מצביעים ויוצאים החוצה ואומרים משהו הפוך.

אחמד טיבי: אגב, הם גם מדברים על עליית מחירי הדירות.

אחמד טיבי: הם שהסכימו להעברה של 420 מיליון שקל ממשרד השיכון למשרד הביטחון.

שלי יחימוביץ': אגב, הם גם לא היו כשהצבענו בעד החוק, בשבוע שעבר, על הטבה - - -

אחמד טיבי: מענקים.

אחמד טיבי: מענקים מעבירים מהשיכון לביטחון?

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני, שאפשרת לי לומר את אשר על לבי.

משה גפני: בחודש אדר א' לא אומרים לשון הרע.

שלי יחימוביץ': זה לא לשון הרע.

אחמד טיבי: זה אפילו "לשון הטוב".

שלי יחימוביץ': הוא סקר באופן אובייקטיבי את מה שהתרחש בוועדת הכספים ב-27 בדצמבר 2010.

משה גפני: רבותי, אני מקדם בברכה את סגן שר האוצר, הרב יצחק כהן, את מנכ"ל משרד האוצר, חיים שני, ואת הממונה על התקציבים, אודי ניסן.

משה גפני: אני מודה להם שבהתרעה קצרה הם הגיעו לכאן.

חיים אורון: כל המשנים פה, הם באו כאילו הם אשמים...

יעקב אדרי: מי שאשם זה ועדת הכספים שאישרה הכול, לא האוצר.

יעקב אדרי: אנחנו אשמים.

יצחק וקנין: בנושא הזה יכולנו לעצור את ההעלאה.

יצחק וקנין: זה תלוי רק בנו.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, לפני שאתה מציג מה התוכנית שהממשלה הולכת לעשות, אני מבקש להקדים ולומר כך: קודם כול, העברנו תקציב בוועדת הכספים, תקציב שלפי דעתי הוא טוב, די מאוזן.

משה גפני: לא שזה המצב האידיאלי, ודאי שזה לא המצב, אבל יחסית לשנים קודמות.

משה גפני: גם בחוק ההסדרים היו גזירות שהוצאנו מהחוק.

משה גפני: בסך הכול אם אני משווה לחוקי הסדרים וחוקי תקציב שהיו בשנים קודמות, יחסית זה היה יותר טוב מאשר בעבר.

משה גפני: על חוק ההסדרים בוודאי אני יכול לומר את זה.

משה גפני: מכיוון שנוצר חור בתקציב, הממשלה דרשה בין יתר הדברים להביא את הבלו על הדלק.

משה גפני: הצבעתי בעד העלאת הבלו על הדלק.

משה גפני: אני, כיושב-ראש הוועדה וכחבר בוועדה, הצבעתי בעד.

משה גפני: אני אומר את זה מעל כל במה, ואני אומר את זה בכל כלי התקשורת.

משה גפני: אני נושא באחריות גם כחבר בוועדה וגם כיושב-ראש הוועדה.

משה גפני: אני נושא באחריות על זה.

משה גפני: זו היתה טעות, ועל הטעות הזאת התרענו, והיה כאן דיון בוועדה.

משה גפני: אנחנו לא בעד פריצת מסגרת התקציב, אנחנו חושבים שמצבה הכלכלי של מדינת ישראל הוא טוב בגלל האחריות, ואני לא נכנס למדיניות הזאת או למדיניות אחרת.

משה גפני: בסופו של דבר, היו חברים שהצביעו יחד אתי בעד העלאת הבלו על הדלק, שכולם חברי קואליציה - - -

יצחק וקנין: חוץ ממני.

שלי יחימוביץ': גם אני, סליחה.

יעקב אדרי: גם אני.

יעקב אדרי: אני הצבעתי נגד.

משה גפני: אתה אופוזיציה.

אמנון כהן: אסור לך להצביע בעד...

משה גפני: רבותי, אני מבקש שהדיון יהיה רציני, כי אנחנו מטפלים בנושאים שנצטרך להיות בהם הרבה יותר זהירים בהמשך.

שלי יחימוביץ': משה גפני, צודק יעקב אדרי, מכיוון שאין רשימה שמית של ההצבעה בפרוטוקול - -

משה גפני: אפשר לבקש את זה.

שלי יחימוביץ': - - לכן חשוב לנו לומר מי הצביע בעד ומי הצביע נגד.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שלאיציק וקנין חשוב להגיד שהוא הצביע נגד, ולי חשוב שהצבעתי נגד - -

אמנון כהן: אני הצבעתי בעד.

שלי יחימוביץ': - - אף-על-פי שהייתי חברת קואליציה.

יעקב אדרי: אנחנו מכבדים את זה, אנחנו מעירים על אלה שיוצאים החוצה וצועקים.

משה גפני: אני אמרתי מעל כל במה - - -

יעקב אדרי: חבר הכנסת טיבי, הערת הערה מאוד חשובה.

משה גפני: אני אמרתי מעל כל במה שהנושא הזה היה טעות.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, הצבעתי אתך בעד, כי יש לנו אחריות קואליציונית, אף-על פי שלא רצינו להצביע בעד.

משה גפני: נכון.

ציון פיניאן: מה אני אגיד?

יצחק כהן: אותו דבר.

יצחק כהן: זו לא בושה אחריות קואליציונית.

אחמד טיבי: יש כאלה שהצביעו בעד ושתקו, יש כאלה שהצביעו בעד והטעו את הציבור.

שלי יחימוביץ': היום הם מראשי המאבק.

אחמד טיבי: "גברת דלק", "מר בנזין".

אחמד טיבי: מה זה?

אחמד טיבי: יש גבול.

משה גפני: מה זה?

אחמד טיבי: "מר בנזין" זה דני דנון.

משה גפני: אני חשבתי שיש חברי כנסת שאני לא מכיר את השמות האלה.

יצחק כהן: מי זו "גברת דלק"?

משה גפני: איציק כהן, אל תחמם אותו, הוא יודע לעשות את זה בלי שתגיד לו.

אחמד טיבי: "מר פטקוק" זה הקונה.

משה גפני: על כל פנים, אני מתחרט על העניין הזה בגלל סיבה אחת.

משה גפני: הבלו על הדלק הוא לא הטרגדיה של התקציב, הטרגדיה של התקציב זו שורת העלאות שהתחילה בהעלאת מחירי המים, המשיכה בהעלאת מצרכי יסוד, שחלקם לא תלויים בהחלטת ממשלה, העלאת המחיר על הלחם, העלאת מחירי מצרכים שונים, אבל זה התחיל בהעלאת מחירי המים, בהוצאת הפיקוח על המים מוועדת הכספים ובהשתוללות עם המחירים האלה, ואז הגיע הקש ששבר את גב הגמל, זו היתה העלאת מחירי הדלק.

מרינה סולודקין: שכחת את הדיור.

מרינה סולודקין: דיור.

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: מעל הכול מרחף העניין הזה של הדיור, ותודה שהזכרת את זה.

משה גפני: ברור לחלוטין.

ליה שמטוב: גם שכחת את ההוסטלים, שפתאום העלו ל-8% ול-10%, יש שעלו ב-500%.

משה גפני: ליה שמטוב, הבאתי דוגמאות, לא אמרתי הכול.

ליה שמטוב: היום אנחנו נדבר על זה.

משה גפני: את זה היה צריך להביא בחשבון.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, אדוני הממונה על התקציבים ואדוני סגן השר, יש חברים בוועדה שבאים אלי בטענות, בטענות קשות.

משה גפני: למשל, חבר הכנסת יעקב אדרי.

משה גפני: הוא נחשב רכז האופוזיציה בוועדה, באמת הוא נוהג באחריות, גם האופוזיציה בכלל נוהגת באחריות בדברים רבים שעומדים פה על סדר-יומה של הוועדה.

משה גפני: חבר הכנסת אדרי תקף אותי בשבוע שעבר, בצדק.

משה גפני: אני מקבל כל מלה שהוא אמר.

משה גפני: הבאתי הצעת חוק מטעם הוועדה להחזיר את הפיקוח על המים לוועדת הכספים.

משה גפני: יש לזה שתי סיבות: א', אנחנו חושבים שאסור שזה יצא החוצה, ו-ב', היה צריך להתנהל במשך חודשים ארוכים.

משה גפני: כבר חודשים ארוכים שאנחנו מתנהלים על העניין הזה.

משה גפני: אז אנחנו צריכים לחכות למשבר כל כך נורא כדי שיתחילו הדיונים האמיתיים עם משרד האוצר על הנושא של המים.

משה גפני: בכל מלה שהוא תוקף אותי הוא צודק.

משה גפני: הוא איש אחראי, הוא מתנהל פה באחריות, האופוזיציה היא אחראית.

משה גפני: אני יוצא מהעניין הזה כמו אני לא יודע מה.

משה גפני: אני לא מבין אתכם, היה חור בתקציב, לא יכולתם להפחית את המסים הישירים?

משה גפני: אדוני המנכ"ל ואדוני הממונה על התקציבים, לא יכולתם להפחית את מס החברות לשנה?

אמנון כהן: אנחנו ביקשנו.

משה גפני: ביקשנו, דיברנו על העניין הזה.

שלי יחימוביץ': הם רצו, לא נתנו להם.

יעקב אדרי: ראש הממשלה התנגד.

משה גפני: כל הזמן הנושא הזה עומד על סדר-יומנו.

משה גפני: אנחנו לא אומרים לנהוג בחוסר אחריות, אני לא אומר לעשות חורים בתקציב, שאנחנו ניפול למשבר של פריצת מסגרת התקציב, וזה יכול להוביל למדרון חלקלק.

משה גפני: אבל איזו מדיניות ניהלתם?

מרינה סולודקין: מס על ירושות.

משה גפני: תירשמי.

מרינה סולודקין: לפני הבלו.

משה גפני: על כל פנים, אני שמח שההיגיון הגיע.

משה גפני: לצערי קצת מאוחר, אבל ההיגיון הגיע.

משה גפני: אני מברך אתכם, אנשי משרד האוצר, את ראש הממשלה ואת שר האוצר על שורת הנושאים שעליהם הוכרז בשבוע שעבר.

משה גפני: אני חושב שאנחנו נצטרך לנהל לדיונים קשים בנושא של המים, נצטרך לנהל דיונים קשים בנושא של התחבורה הציבורית, כי עדיין פרטים רבים לא סגורים.

משה גפני: אני שמח על זה ששר האוצר חתם אתמול על הצו להפחתה חזרה של מחיר הדלק, ואתם תצטרכו להסביר לנו מהיכן אתם תביאו את הכסף, כי לי הסבירו כל הזמן, ואמרתם לי, שאם לא נאשר את העלאת הבלו על הדלק, יהיה חור בתקציב, וזה דבר שכולנו לא רוצים, אז תצטרכו גם להסביר לנו מהיכן אתם מתכוונים להביא את הכסף.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

חיים שני: שלום לכולם, בוקר טוב.

חיים שני: אנחנו מבינים שהעלייה במחירי הדלק, שחלקה נבע מהבלו וחלקה נבע מהתייקרויות, כמו כן התייקרויות נוספות, העלו את כל הנושאים לסדר-היום.

חיים שני: בעוד מספר דקות אודי ניסן ייכנס לצעדים הספציפיים שהצענו והצגנו בשבוע שעבר.

חיים שני: לפני שאנחנו נוגעים בנושא זה או אחר, חשוב כמו הדלק, כמו המים, כמו התחבורה, חשבנו לקחת חמש דקות מהזמן שלכם ובכל זאת להזכיר את המסגרת הכללית, שאנחנו חיים בה, מכיוון שהמסגרת הכללית שאנחנו חיים בה זה לא רק מספר מקרו כלכלי.

חיים שני: בסופו של דבר זה מתורגם, לפי דעתנו, להרבה נקודות שהן משמעותיות לכל אחד ואחד מאתנו.

חיים שני: העקרונות של התקציב שאישרתם בוועדה הזאת רק לפני מספר שבועות דיברו על משמעת תקציבית, דיברו על הסטת משאבים.

חיים שני: להזכיר לכם, בפעם הראשונה אחרי לא מעט שנים יש עלייה בקצב ההוצאות של הממשלה, מתוך כוונה להשקיע ביותר בתחומים הכלכליים-חברתיים.

חיים שני: הבאנו לאישור הכנסת נוסחה חדשה של צורת ההוצאות של הממשלה, אותו כלל פיסקאלי שאפשר לנו ב-2011 וב-2012 להשקיע 2.7%, או עלייה ב-2.7%, שזה יותר מקצב הגידול של האוכלוסייה, על מנת להסיט יותר משאבים להוצאה האזרחית במדינת ישראל.

חיים שני: זה חלק מהתוכנית שאישרתם כאמור לפני מספר שבועות, תוך כדי הפחתה של הגירעון וצמצום החוב הלאומי.

חיים שני: התוכנית הזאת, כפי שאמרתי, אפשרה, ואנחנו נראה דוגמאות מספר, גם השקעה בתשתיות חינוך ושירותים חברתיים וגם בשיפור כושר התחרות של המשק, בין אם זה חוק עידוד ונושאים אחרים.

חיים שני: כל המסגרות האלה הן חשובות, כדי בסוף לאפשר גם צמיחה וגם יצירה של מקומות עבודה.

חיים שני: נכנסנו לתוכנית הזאת עם שיעורי צמיחה יחסית גבוהים , חזרנו יחסית מהר לשיעורי צמיחה משמעותיים, אם אנחנו מסתכלים על איפה מדינת ישראל עומדת יחסית לעולם המערבי, אנחנו רואים את ישראל עם שיעורי צמיחה משמעותיים.

חיים שני: כשאנחנו מדברים על שיעורי צמיחה זה לא סתם נתון סטטיסטי שמעניין את משרד האוצר, זה הדבר הכי חשוב, לדעתנו, לכל אזרח ואזרחית.

חיים שני: אם אנחנו מדברים על צמצום פערים ומדברים על הכנסה, הדבר המשמעותי הוא, קודם כול, שלאנשים יהיה מקומות עבודה.

חיים שני: זה הדבר הכי משמעותי.

חיים שני: אחר-כך יש עוד הרבה שיקולים נוספים.

חיים שני: במדינת ישראל אנחנו מצליחים מהרבה סיבות, בין אם זה המסגרת האחראית של הממשלה, בין אם זו הדינמיות של הסקטור הפרטי ובין אם זו העובדה שמדינת ישראל לא הסתבכה בדברים שהעולם המערבי הסתבך בהם, כמו בועת נדל"ן משמעותית והימורים של הבנקים.

חיים שני: מכל הסיבות האלה אנחנו רואים שני דברים משמעותיים: האחד, שיעור אבטלה יחסית נמוך, ומה שעוד יותר מעודד זה, שאחרי ירידה קטנה לפני כשנה, אנחנו רואים מחדש עלייה בשיעור ההשתתפות, וזה נובע בעיקר מכניסה של אוכלוסיות שלא היו במעגל התעסוקה.

חיים שני: אנחנו רואים גם עלייה בשיעור ההשתתפות וגם אחוז אבטלה יחסית נמוך.

חיים שני: בואו נראה איפה אנחנו נמצאים יחסית לשאר העולם, וצריך לזכור את זה.

חיים שני: בישראל אנחנו נמצאים עם אחוז אבטלה של 6.6%.

חיים שני: 10% בגוש היורו.

חיים שני: מדינות קיצוניות בגוש היורו, כמו ספרד, נמצאות עם שיעור אבטלה קרוב ל-20%.

חיים שני: גם בארצות-הברית אנחנו רואים שיעור אבטלה של קרוב ל-10%.

חיים שני: ישראל נמצאת עם אחוז אבטלה נמוך, וזה נושא שחשוב לזכור.

חיים שני: זה לא רק נתון מקרו כלכלי.

חיים שני: בסוף, העובדה שיוצרו פה קרוב ל-100,000 מקומות עבודה מהרבה סיבות, כמו שאמרתי, נובעת בין היתר, גם ממסגרת אחראית שתורמת לכך, אפשר לראות את המספרים.

חיים שני: אנחנו רואים שבעוד שבכל העולם היתה עלייה ביחס חוב-תוצר, הצלחנו לשמור על מתווה יורד ביחס החוב-תוצר, גם באופן אבסולוטי, וכמובן, בהשוואה לשאר העולם.

חיים שני: יגידו: מה זה מעניין, זה מספר של כלכלנים.

חיים שני: זה לא כך.

חיים שני: כשהחוב הלאומי שלך גבוה, אתה משלם הרבה רבית.

חיים שני: ומי שלא יודע, אנחנו משלמים 30 מיליארד שקל רבית לשנה.

אודי ניסן: כמעט 40 מיליארד שקל.

חיים שני: אם לוקחים את כל ההעברות זה יותר.

חיים שני: כשהחוב שלך נמוך, אתה משלם בסוף פחות רבית, ואתה יכול לקחת את הכסף ולהשקיע אותו בכלכלה, בחברה.

חיים שני: לכן יש חשיבות לשמירה על חוב נמוך גם בתשלומי הרבית, ועוד יותר חשוב לשמור על חוב נמוך ועל גירעון נמוך לשנים של קטסטרופה, ויש שנים כאלה – יכולות להיות קטסטרופות כלכליות או משברים כלכליים דרמטיים, או, חלילה, משברים ביטחוניים – ולכן אנחנו חושבים שחשוב לשמור על אותו גירעון של 3% ושל 2% שאישרתם לפני חודשים מספר, כדי שאם נצטרך לפרוץ אותו, נפרוץ אותו רק באירועים קיצוניים ביותר, או משבר כלכלי דרמטי או משבר ביטחוני, אבל בימים נורמליים חייבים לצמצם את הגירעון ולשמור על מתווה גירעון יורד, כמו שאושר.

חיים שני: אפשר לראות, אבל אנחנו לא ניכנס לפרטים, שכשאנחנו מדברים על העלאת ההשקעה בתחומים הכלכליים-חברתיים, זה לא סתם לומר את זה, אלא זה מתורגם בעלייה משמעותית בתקציבים של המשרדים הכלכליים והחברתיים.

חיים שני: יש כאן דוגמאות של מספרים.

חיים שני: בואו נמשיך הלאה לדוגמאות.

חיים שני: יש כאן תוספות ספציפיות שהן חלק מהתקציב, אם זה נושא של קצבאות ילדים, טיפולי שיניים, סבסוד לצהרונים ומעונות יום.

חיים שני: הנושא הזה של הגדלה בסבסוד, תוספת של מעונות יום, זה בא בין היתר על מנת לאפשר לנשים שלא יכולות לצאת לעבודה במגזרים שונים, להקל עליהן ביציאה לעבודה.

חיים שני: יש כאן פריסה של מס הכנסה שלילי במהלך השנה.

חיים שני: יש כאן דוגמאות נוספות של תוספות להשכלה הגבוהה.

חיים שני: במקרה, רק דוגמה לפרסום שהיה היום ב"דה-מרקר".

חיים שני: כתבת ענק על מהנדסי היי-טק שמשרד החינוך רוצה אותם.

חיים שני: זה תקציב שאתם אישרתם לפני שבועות מספר.

חיים שני: התוכנית הזאת של עשרות - - -

שלי יחימוביץ': אני לא מבינה, "דה-מרקר" זה עכשיו האסמכתה?

שלי יחימוביץ': אנחנו יכולים להביא כל ידיעה שהיא - - -

חיים שני: במקרה זה יצא היום.

משה גפני: זה לא רלוונטי, אם זה לא - - -

שלי יחימוביץ': אם כך, נביא כל ידיעה, שמתאימה לנו.

חיים שני: זה במקרה התפרסם היום.

משה גפני: שלי יחימוביץ, זה לא רלוונטי.

משה גפני: אם זה לא כתוב ב"יתד נאמן", בכלל אנחנו לא מתייחסים לזה, אז מה זה בכלל משנה מה שכתוב בעיתון...

משה גפני: דרך אגב, נדע שמה שאתם אומרים, הכול נכון, רק הנושא של קצבאות הילדים, אנחנו שותפים לעניין בהסכם הקואליציוני – רציתם להוריד את זה.

משה גפני: הנושא של טיפולי שיניים זה ליצמן, והנושא של סבסוד מעונות יום זה הסכם של ועדת הכספים, שהעברנו פה את החוק של הבג"ץ.

משה גפני: אתמול והיום שמעתי בחדשות שהפחתתם את מס הרכישה לדירה הראשונה – זה לא היה בהצעת החוק הממשלתית המקורית, עשינו את זה פה בוועדה, אתם הבאתם רק את הפטור ממס שבח.

משה גפני: אבל אנחנו מרגישים שותפים אתכם, אתם יכולים להתהדר במה שאנחנו עושים, זה בסדר.

חיים שני: הנקודה המרכזית היא, שאותו 2.7 תורגם לסדרה של פעילויות, שאת התוצאות שלהן – אם התוכניות האלה יצאו לפועל, וכולנו מקווים שהן יצאו לפועל בשנתיים הקרובות ויישומן – ייקח זמן עד שנראה.

חיים שני: זה המסר המרכזי.

חיים שני: עד שנראה את התוצאה של הכבישים, עד שנראה את ההשקעה של ה-240 מיליון שקל ל-2011 ופריסה של מחשבים בפריפריה – הדברים האלה ייקחו זמן.

חיים שני: ואלה דברים שהמטרה שלהם היא בין היתר לצמצם פערים, להגביר תחרות - - -

קריאה: איזה מחשבים, יש בתי ספר בלי שום מחשב.

משה גפני: אני מצטער.

משה גפני: לא להתערב.

חיים שני: רק אמרתי שאלה דברים שאושרו, ועכשיו אמורים להיות מיושמים - - -

משה גפני: אדוני המנכ"ל, תיתן גם קרדיט לוועדת הכספים.

משה גפני: הגדלת הפטור ממס רכישה לדירה יחידה, זה באמת דבר חשוב מאוד.

משה גפני: את זה עשינו בוועדה.

חיים שני: אמרתי, הכול - - -

משה גפני: לא הכול.

יעקב אדרי: הרב גפני, זה לא עד כדי כך חשוב.

יעקב אדרי: 10,000 שקל, זה לא יפתור את בעיות הדיור.

משה גפני: תראה את השורה של הדברים.

משה גפני: תראה את כל הדברים, אנחנו שותפים לעניין הזה.

יעקב אדרי: אני מדבר על הדיור.

יעקב אדרי: זה כלום.

יעקב אדרי: זה אקמול.

משה גפני: אני מסכים לחלוטין.

חיים שני: אני חוזר, כל הצעדים - -

משה גפני: אנחנו משבחים אתכם על זה.

חיים שני: - - באו באישור שלכם, עם דיונים אתכם.

חיים שני: כל מה שאני מנסה להגיד, שהעובדה שהתקציב עלה מ-2.77 אפשר לנו סדרה של צעדים, שאת התוצאות שלהם אני מקווה שנראה בשנים הקרובות.

שלי יחימוביץ': מה יהיו ההשלכות של הקיצוץ הרוחבי על אותו תקציב שאתם מתפארים בו?

משה גפני: שלי יחימוביץ, תיכף.

חיים שני: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לאודי ניסן.

משה גפני: בבקשה.

אודי ניסן: משפט אחד לפני שאני עובר לצעדים.

אודי ניסן: בסופו של דבר, אלה השינויים מתקציב 2010 לתקציב 2011 בצד ההוצאה, ואני עוקב אחרי העיתונות בחודש, חודש וחצי האחרונים, בשל כל מה שקורה עם המחירים.

אודי ניסן: השאלה באמת, מה ההיקף.

אודי ניסן: אני שואל את עצמי את השאלה, האם כל אחד ואחד מכם, כשעכשיו הוא צריך את אותו תקציב אחראי, שצריך להיות סגור במספר, מה המינון האחר שהוא היה עושה, מאין הוא היה לוקח את אותם סכומים?

אודי ניסן: יש הצד הפוליטי: רבים על הכספים של הישיבות, ממשלה גדולה, לא גדולה - - -

יעקב אדרי: מס חברות.

יעקב אדרי: לא דיברנו על הישיבות.

אודי ניסן: אני מדבר על המיסוי.

אודי ניסן: בואו ננהל דיון רציני.

אודי ניסן: אני שואל את עצמי אם מישהו יכול היום לבוא ולהגיד: חבר'ה, בחינוך יש יותר מדי, בביטוח הלאומי יש יותר מדי קצבאות, בבריאות יש יותר מדי.

משה גפני: יש כסף לישיבות שאני לא יודע עליו?

אודי ניסן: בסוף כל הוויכוח הציבורי נוגע בשתי נישות, שאנחנו מכירים את הסביבה הפוליטית שלהן - - -

מגלי והבה: - - - ההסכמים הקואליציוניים.

מגלי והבה: אתה פקיד ממשלתי, אתה מכיר.

אודי ניסן: אני לא רוצה להיכנס - - -

מגלי והבה: נוריד את הממשלה, נוריד כמה מיליונים, ויש לך כסף.

אודי ניסן: אני מנסה לפתוח דיון - - -

מגלי והבה: אדוני, גם 900 מיליון שקל אפשר להוריד.

משה גפני: מג'לי והבה, הכסף הקואליציוני זה לא אודי ניסן.

יעקב אדרי: זה לא מה שיפתור את הבעיה.

אודי ניסן: תחת ההנחה שאנחנו נמצאים במשטר דמוקרטי, ותחת ההנחה שיש אילוצים מסוימים, נשאלת השאלה, האם באמת הרכב התקציב הוא דבר שיש רוב או אחדות דעים שיש הוצאה מסוימת שהיא גבוהה משמעותית.

אודי ניסן: זו שאלה אחת.

אודי ניסן: אותו דבר בצד המיסוי.

אודי ניסן: ואין ספק שבצד המיסוי יש ויכוח יותר ער בין מסים ישירים ועקיפים, ותיכף נגיע לזה.

אודי ניסן: צד ההוצאה זה ממש לא בוויכוח בין א' ל-ב'.

אודי ניסן: תמיד נשאלת השאלה כמה להשקיע בביטחון, כאשר לאף אחד לא ברור מה בדיוק, בוודאי עכשיו, בשינויים הקיימים, מול ההוצאות החברתיות שגדלו משמעותית.

אודי ניסן: צריך לזכור את זה.

אודי ניסן: כשאומרים: בואו נוסיף פה, נסבסד פה ונסבסד שם, אני שואל כל אחד ואחד מכם בכנות, מאין אתם הייתם לוקחים.

אודי ניסן: בואו ותגידו.

שלי יחימוביץ': יש לנו תשובות, זה בסדר.

משה גפני: לא. אני לא מסכים.

שלי יחימוביץ': כששואלים את השאלה הזאת כשאלה רטורית זה כאילו אין לנו תשובה.

שלי יחימוביץ': יש לנו תשובה.

משה גפני: אי-אפשר יהיה לקיים דיון.

משה גפני: לכל אחד יש מה להעיר על זה.

אודי ניסן: יש עלייה גלובלית של מחירי סחורות מאוד משמעותית, מאוד משפיעה על הכיס של הצרכן.

אודי ניסן: יש שיגידו כך, יש אחרת, בסופו של דבר, האינפלציה שמשקפת את הסל הממוצע, אפשר לעשות גם אינפלציה וסל ממוצע לעשירונים שונים, היא בסדר גודל של 3%-2.5%, צריך לזכור את זה.

אודי ניסן: זאת העלייה המשמעותית.

אודי ניסן: ממשלה לא מסוגלת להשפיע במחירי מוצרים.

שלי יחימוביץ': העלייה המשמעותית במחירי הדלק לא באה בגלל עליית חומרי הדלק, היא באה בגלל הבלו.

יצחק כהן: גם.

שלי יחימוביץ': גם וגם, נכון.

משה גפני: שלי יחימוביץ, אי-אפשר לקיים כך דיון.

משה גפני: כולם יודעים את מה שאת אומרת, תני לו להשלים.

יצחק וקנין: היה מצב שהיה 140 דולר לחבית - - -

משה גפני: רבותי.

אודי ניסן: בשנת 1985 הממשלה סבסדה את כל המוצרים וראינו מה קורה בתקופה של היפר אינפלציה.

אודי ניסן: היום אנחנו לא משפיעים על רוב מחירי המוצרים.

אודי ניסן: אין ספק שבחלק מהמוצרים בשוליים יש השפעה של מיסוי, נגיע לזה.

אודי ניסן: החשיבות של מדיניות שמשדרת עקביות היא מרכזית כאן.

אודי ניסן: מצד שני, מובן שכאשר יש עלייה פתאומית ויש התעוררות משמעותית בציבור, אני חושב שממשלה לא יכולה להתעלם, ובסופו של דבר צריך לאזן בין שני הצרכים האלה.

אודי ניסן: אנחנו נציג פה את הצעדים שעליהם החליטו שר האוצר וראש הממשלה.

אודי ניסן: צעד ראשון בתחום התחבורה הציבורית זה 10% הגדלת סובסידיה, אני אפרט תיכף.

אודי ניסן: נושא של חשבון המים, אני אתייחס לשכר המינימום והביטול של ההעלאה האחרונה של הבלו על הבנזין.

אודי ניסן: לגבי תחבורה ציבורית.

אודי ניסן: הסובסידיה לתחבורה ציבורית היא כ-3 מיליארד שקל בשנה.

אודי ניסן: זה היקף הסובסידיה בתקציב המדינה, כאשר המחיר הוא גורם חשוב אחד.

אודי ניסן: גורם לא פחות חשוב הוא איכות השירות: רמת התחליף לרכב פרטי, תדירות הקווים, איכות הקווים, דיוק, ושורה של פרמטרים נוספים, הקישוריות בין מפעילים שונים של תחבורה ציבורית.

אודי ניסן: לטווח ארוך, כנראה שמחירי הדלק ימשיכו לעלות.

אודי ניסן: יצירת אלטרנטיבה אמיתית של תחבורה ציבורית לטווח ארוך היא דבר מרכזי, זה גם נושא של שירות, גם תעריפים וגם קווים חדשים.

אודי ניסן: במכלול הצעדים, בסופו של דבר, הרצון הוא לעשות תמהיל שיעודד את השימוש בתחבורה ציבורית ויעודד את המעבר מרכב פרטי, בשילוב עם שיקולים אחרים חברתיים.

אודי ניסן: התמהיל שמוצע הוא הוזלת תעריפי תחבורה ציבורית בפריפריה ב-10%, חופשי-חודשי, שזה התחליף לשימוש היומיומי, או לאלו שמשתמשים ללא רכב, או לאלו שמשתמשים ביום-יום להגיע לעבודה, או לפעילות אחרת בלי רכב, כאשר שני צעדים נוספים הם שווה ערך ל-10% בסובסידיה, שאתה לוקח את זה לנושאים של הגדלת סובסידיה לקישוריות בין מפעילים, הרחבת אזורים של הפעלה, מה שמקובל בעולם.

אודי ניסן: לדוגמה, כשאתה לוקח אוטובוס ואוטובוס המשך, תוכל במחיר של אוטובוס אחד לעשות את הקונקשיין  – אתה מקבל כרטיס לשעה שתוכל להמשיך – שורה של צעדים שישפרו את השירות ואת השימוש בתחבורה ציבורית.

אודי ניסן: סך כול הגידול הוא כ-10% מתקציב התחבורה הציבורית, וזה גידול שמסתכל לא רק לטווח המיידי של סיוע, אלא גם ליצירת יתרון להמשך.

אודי ניסן: לגבי חשבון המים, כמה עובדות לפני שנדבר על המים.

אודי ניסן: ההתייקרות האחרונה על המים היתה לפני שמונה חודשים, בסוף יוני, תחילת יולי בשנה שעברה.

אודי ניסן: לא היתה מאז התייקרות.

אודי ניסן: ההתייקרות העיקרית במים נובעת משתי סיבות עיקריות: כאשר מתפילים מים – והיום אנחנו מתפילים קרוב ל-400 מיליון קוב, ואנחנו מקווים שתוך שנתיים נתפיל פחות או יותר את היקף הצריכה לשימושים ביתיים – העלות הרבה יותר גבוהה, וצריך לכלול את זה במחיר.

אודי ניסן: הסיבה השנייה, בשנים האחרונות, עקב הבצורת, יש הפחתה של השימוש במים.

אודי ניסן: כשיש מרכיב עלויות קבועות גבוה מאוד, ומפחיתים את הכמות, העלויות הגבוהות נחלקות על פחות קובים והמרכיב הקבוע נהיה יותר גבוה.

אודי ניסן: בשיח הציבורי נמצא נושא התאגידים.

אודי ניסן: ההשפעה של התאגידים או המע"מ היא השפעה זניחה של 2.5% על המחיר.

אודי ניסן: זו ההשפעה.

אודי ניסן: ההשפעה האמיתית היא מחירי ההתפלה והיקף הצריכה שירד.

אודי ניסן: צריך לדעת את העובדות לפני שדנים בנקודה.

אודי ניסן: ההצעה במים היא הצעה לא סופית, לא סגורה.

אודי ניסן: מועצת המים דנה בנתונים - - -

רונית תירוש: אפרופו התפלה, עניין ההתפלה באשדוד כבר טופל?

משה גפני: לא זה הנושא.

משה גפני: הנושא הוא מחיר המים.

רונית תירוש: הוא דיבר על ההתפלה שמייקרת.

משה גפני: דנו על זה, אבל זה לא הנושא.

משה גפני: את צודקת, אבל זה לא קשור לנושא הזה.

יעקב אדרי: אודי ניסן, כמה עולה קוב להתפלת מים?

משה גפני: השאלה שנשאלת, שואל גם יעקב אדרי, כמה עולים מים להתפלה יותר מאשר מים רגילים?

קריאה: 1.66 לפני מע"מ.

אודי ניסן: קוב להתפלה, ביציאה ממתקן ההתפלה, זה סדר גודל של 2.5 שקלים.

אודי ניסן: יש מתקנים ישנים שעלו יותר, מתקנים חדשים שעלו קצת יותר.

משה גפני: כמה זה עולה יותר מאשר מים רגילים בממוצע?

אודי ניסן: מהשאיבה באקוויפר החוף זה יכול להיות גם פי שלושה וארבעה, מאקוויפר ההר זה יכול להיות פי שניים, שלושה, מהכינרת זה תלוי במיקום, כי יש ההולכה.

אודי ניסן: זה מאוד מורכב, זה תלוי במיקום.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אם לא יופעל מתקן ההתפלה באשדוד, אנחנו נהיה צפויים להתייקרות נוספת, לכן זה קשור.

משה גפני: קיימנו על זה דיון בנפרד, ואני מחכה לתשובות על זה.

אודי ניסן: מבנה תעריף המים בנוי על כך שהצריכה הבסיסית בהיקף מסוים, פר משפחה ופר נפש, היא במחיר נמוך, ומעבר לצריכה מסוימת יש מחיר גבוה יותר.

אודי ניסן: ההיקף במחיר הנמוך ובמחיר הגבוה הם אלה שקובעים כמה ישלם משק בית עם צריכה נמוכה, עם צריכה ממוצעת, וכמה ישלם משק בית עם צריכה גבוהה.

אודי ניסן: מה שמוצע כיום, בעקבות הרבה הערות שנתקבלו ובחינה של השנתיים האחרונות, לשנות את התמהיל, ולהגדיל את התמהיל של הצריכה הבסיסית ושל הצריכה הנוספת פר נפש, ולאזן את זה בצריכה הגבוהה יותר, באופן שיעביר נטל מסוים מאלה שצורכים פחות מהממוצע וממוצע לאלה שצורכים צריכה גבוהה.

שלי יחימוביץ': מה זה אומר במספרים?

אודי ניסן: רשות המים דנה היום במודל.

אודי ניסן: משק בית עם צריכה ממוצעת, ההוצאה שלו תפחת.

אודי ניסן: האם זה יפחת ב-4%, 5%, 7%, תלוי במודל המפורט שבסוף יאומץ על-ידי רשות המים.

אודי ניסן: הם עושים עכשיו את כל הסימולציות.

מרינה סולודקין: תאגידי מים - - -

אודי ניסן: ההשפעה של תאגידי מים היא שולית.

אודי ניסן: להיפך, אני יודע שיש שיח מאוד ער, בעיקר סביב הרשויות המקומיות על תאגידי מים, העובדות הן ברורות.

אודי ניסן: הכסף שישולם על-ידי הצרכנים על מים וביוב, חלקו, נעשה בו שימוש לצרכים אחרים של הרשות המקומית.

אודי ניסן: על זה אין ויכוח בעובדות.

יוסי נשרי: כי אתה לא מעביר לנו כסף, אז אנחנו - - -

אודי ניסן: יש עובדות ברורות לאורך השנים: הרבה יותר פחת מים, הרבה יותר דליפות ביוב, הרבה יותר פגיעה באיכות הסביבה, והנושא הזה בתאגיד מסתיים.

אודי ניסן: נכון, מבחינת רשויות מקומיות, אותם אלה שלקחו כספים מהמים והביוב והשקיעו אותו בדברים אחרים, אכן נפגעו.

יעקב אדרי: גם הצרכן משלם עכשיו את המע"מ.

אודי ניסן: הצרכן שילם תמיד את מרכיב המע"מ, גם כשזה היה ברשות המקומית.

אודי ניסן: הרשות המקומיות שילמה למקורות, כולל מע"מ.

אודי ניסן: הרשות המקומית, כשהיא קנתה מחשב לצורך משק המים, או אמצעי טכנולוגי אחר, או צינור מים, שילמה מע"מ.

אודי ניסן: רשות מקומית, על שכר העובדים שלה היא שילמה מס מעסיקים ומס שכר.

אודי ניסן: כל ההבדל והשינוי בתעריפים שחל בעקבות התאגוד, בברוטו הוא קצת יותר מ-2%, וכל הצד השני של ההתייעלות והירידה בפחת מים, והמספרים מדהימים, חסך לא מעט.

אודי ניסן: אפשר להראות את הנתונים על משק המים בצורה מסודרת.

רונית תירוש: מה אכפת לכם להחזיר את המע"מ אם זה אחוז כל כך נמוך?

אודי ניסן: נמשיך הלאה.

רונית תירוש: אני רוצה שתענה לי.

אודי ניסן: לגבי שכר מינימום.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אם זה אחוז כל כך נמוך, המע"מ, למה הוא לא מחזיר אותו?

משה גפני: יושבים פה הרבה חברי כנסת, כל אחד מאתנו נושך שפתיים - - -

רונית תירוש: גם אני נושכת.

משה גפני: צריך לכבד האחד את השני, הרי כולם ידברו.

משה גפני: מה שהתברר זה דבר אחד, שהממשלה הנוכחית, גם ראש הממשלה, ערים וקשובים למה שאנחנו אומרים פה, עובדה ששינו.

יעקב אדרי: אל תדאג, עוד מעט נחזיר הכול.

אחמד טיבי: א', הם לא קשובים לנו, אלא לסקרים שהיו ב"ערוץ 2".

משה גפני: אני מדבר בעדינות, אז אתה הורס לי את זה?

משה גפני: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: חשבנו שזה תחת השפעה שלך...

אודי ניסן: שכר מינימום.

משה גפני: אתה בכוונה לא נכנס לפרטים במים, כי עדיין מתקיימים הדיונים?

אודי ניסן: כן, יש הסמכות סטטוטורית, אני לא אדליף.

אודי ניסן: הצגתי את הכיוונים.

אודי ניסן: יש מדיניות שהוצגה ונקבעה על-ידי ראש ממשלה.

משה גפני: אבל כשמתקיימים הדיונים על המים, אל תיתלו בראש הממשלה.

משה גפני: אתמול היתה איזו ישיבה, ואנשיכם אמרו כל הזמן "ראש הממשלה", "ראש הממשלה".

משה גפני: אני דיברתי עם ראש הממשלה לפני מסיבת העיתונאים, נדמה לי שגם אחריה, הוא לא מצוי בפרטים.

משה גפני: הוא גם לא נכס לפרטים, הפרטים אצלכם.

יעקב אדרי: זה לא מקרי - -

משה גפני: זה לא מקרי, הוא קבע את העקרונות.

יעקב אדרי: - - הכול מעורפל.

אודי ניסן: אני מאוד אשמח אם בוועדת הכספים יהיה דיון, ונוכל להציג מה קרה בעקבות התאגידים, ונציג את הנתונים.

אודי ניסן: אני חושב שהחשיבות של התאגידים בכך שיש להם אחריות.

אודי ניסן: יש להם אחריות לטיפול בביוב, יש להם אחריות לטיפול - - -

משה גפני: אני לא נכנס לדיון הזה, אני אומר לך שגם בנושא של התאגידים נהגתם לא נכון, ואפשר לשנות את זה.

משה גפני: זה שהוצאתם את ראשי הרשויות לגמרי מהתאגידים - - -

יוסי נשרי: אחר-כך גם תובעים אותנו.

משה גפני: הוצאתם אותם לחלוטין, ואני חושב שצריך לתקן את זה, אבל זה לא הדיון עכשיו.

אודי ניסן: לגבי שכר מינימום, אני אסביר את הנתונים.

אודי ניסן: יש סדר גודל של יותר מ-50,000 עובדי מדינה, עליהם יש לנו נתונים מדויקים מאוד.

אודי ניסן: יש במגזר הציבורי סקטורים שונים, שיש התנהלות דומה או קצת אחרת, אפשר להציג את זה.

אודי ניסן: מתוך יותר מ-50,000 עובדי מדינה סדר גודל של כ-20,000 מקבלים השלמה לשכר מינימום.

אודי ניסן: אתם שואלים, איך זה יכול להיות?

אודי ניסן: האם באמת 20,000 עובדי מדינה מרוויחים 4,000 שקל או 3,850 שקל?

אודי ניסן: לא. הנתונים הם אחרים, ואלה הנתונים.

שלי יחימוביץ': תשלימו להם, שהם לא יצטרכו לקבל השלמת הכנסה.

אודי ניסן: 46% מאלה שמקבלים השלמת הכנסה בשירות המדינה - - -

שלי יחימוביץ': עושים שעות נוספות, רחמנא לצלן.

אודי ניסן: לא שעות נוספות.

אודי ניסן: הסיבה היא לא שעות נוספות, ואני אסביר.

אודי ניסן: הם מרוויחים יותר מהשכר הממוצע במשק.

אודי ניסן: שואלים, למה?

אודי ניסן: כי ותק ושעות נוספות וכל הסכמי השכר ב-15 השנים האחרונות, כל הסכמי השכר הוחרגו.

אודי ניסן: אפשר לציין הרבה סיבות מדוע זה קרה – שכר עידוד, החזרי הוצעות.

אודי ניסן: בשורה התחתונה, ממוצע השכר של משרות המתקבלות - - -

שלי יחימוביץ': זה אשמתכם, אתם חתמתם אתם על הסכמים כאלה.

אודי ניסן: אני לא אומר שלא, זו אשמתנו.

שלי יחימוביץ': תתקנו את מבנה השכר המעוות.

אודי ניסן: אני מסכים.

שלי יחימוביץ': מה הקשר?

שלי יחימוביץ': אגב, הרכיבים האלה לא נכנסים לחישוב הפנסיוני.

משה גפני: שלי יחימוביץ, את רשומה ראשונה לדיון.

אודי ניסן: רוב הרכיבים נכנסים להפרשות הפנסיוניות.

אודי ניסן: השכר ברוטו של אלה שמקבלים השלמת הכנסה, לא של אחרים, הוא מעל השכר הממוצע במשק – 8,500.

אודי ניסן: כשמדברים על השלמה נוספת, הגדלת השכר הממוצע במגזר הציבורי, אם הוא חל בכללים המעוותים של היום, זה אומר שאדם שמרוויח 10,000 שקל מתקציב המדינה, נגדיל לו את השכר, כאשר אותו אדם שמרוויח 6,000 שקל ומשלם מס הכנסה הוא זה שמשלים לו את השכר.

אודי ניסן: זו מדיניות שאנחנו מדברים עליה.

אודי ניסן: ולכן בנושא שכר המינימום, במקומות - - -

מרינה סולודקין: מי אשם?

אודי ניסן: אנחנו גם - - -

משה גפני: אני מבקש לא לענות.

אודי ניסן: במקומות שיש שכר מינימום אמיתי, אנחנו מברכים מאוד על ההסכם בין המעסיקים לבין ההסתדרות.

אודי ניסן: במקומות שיש פיקציות, אנחנו מציעים בתבונה, בצורה מאוד מוגדרת וברורה, לעשות הבחנה בין הפיקציות למה שלא פיקציות ולהגיע למצב שמי שבאמת מרוויח שכר מינימום, באזור של ההגדלה, יקבל השלמה, אבל לא שיהיה מצב שמי שמרוויח מעל השכר הממוצע מתקציב משלם המסים – זה לא תקציב אוצר – מתקציב משלם המסים של אותו אדם עם 6,000 או של משלם מע"מ, הוא ישלם לאותו אדם - - -

שלי יחימוביץ': זה כבר בגבול הדמגוגיה, "מתקציב משלם המסים".

שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים שכספי משלם המסים מממנים את פעולות המדינה, וזו הסתה.

משה גפני: שלי יחימוביץ, את פוגעת בחברים שלך.

שלי יחימוביץ': אבל זו הסתה.

משה גפני: אז הסתה.

שלי יחימוביץ': זו הסתה.

משה גפני: אז תגידי את זה.

שלי יחימוביץ': אני אומרת "הסתה".

משה גפני: לא, תגידי ברשותך.

משה גפני: את רשומה לדיון.

שלי יחימוביץ': אין לי כוח לרטוריקה הזאת - -

משה גפני: אין לך כוח, ולי יש כוח.

שלי יחימוביץ': - - רטוריקה מסיתה נגד עובדים, נגד מורים, נגד עובדים סוציאליים.

משה גפני: אני רוצה לשמוע אותו עד הסוף, אני רוצה לקיים אתו את הדיונים.

מגלי והבה: היושב-ראש, יש לי שאלה בנושא הזה.

משה גפני: אני לא מאפשר שאלות.

שמחה בניטה: מה עם אלה שמרוויחים 2,300?

משה גפני: לא לדבר, תעשי לי טובה.

מגלי והבה: - - -

משה גפני: אני לא מאפשר שאלות.

מגלי והבה: זו לא הערה, זו שאלה.

שמחה בניטה: מר גפני, מה עם אלה שמקבלים 2,300?

משה גפני: אני לא מרשה לדבר.

שמחה בניטה: הוא מדבר על 6,000.

משה גפני: אני לא מרשה לדבר.

אודי ניסן: אני מתנצל, אמרתי למשה כבר אתמול, יש לי פגישה אצל הנשיא.

אודי ניסן: אני חייב לצאת.

מגלי והבה: אפשר לזמן אותו לדיון על שכר המינימום?

אודי ניסן: חיים שני ימשיך.

משה גפני: אני חוזר ואומר, היות והממשלה הולכת עכשיו על מתווה של הקלות - - -

קריאות: - - -

משה גפני: אני מבקש לא להפריע.

חיים אורון: רק תרד מסיפור המתווה של הקלות.

חיים אורון: זרקו כמה חרוזים לאינדיאנים, אין שום מתווה של הקלות.

משה גפני: ג'ומס, תן לי להגיד את מה שאני אומר.

משה גפני: תיכף תאמר את הדברים.

משה גפני: היות ומדובר על מתווה של הקלות, נצטרך לקיים דיון גם על הנושא של שכר המינימום, גם על הנושא של המים.

משה גפני: אתה יודע, קיבלו את העמדה שלנו עם הנושא של הפחתה ברפורמה במס.

משה גפני: אודי ניסן, אני מודה לך, הסכמתי מראש על העניין הזה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, רק תקבע את הדיון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: מה המקורות?

חיים אורון: לדבר העיקרי לא הגענו.

חיים אורון: מה המקורות?

אמנון כהן: חיים שני פה.

אמנון כהן: מה אתה רוצה?

מרינה סולודקין: ועדת השרים מתנגדת לחוק שלנו, חוק שכר המינימום.

שלי יחימוביץ': מעניין למה.

חיים שני: רק לסיים את נושא שכר המינימום.

מרינה סולודקין: החוק שלנו עולה ביום רביעי.

משה גפני: מאיפה המימון?

חיים שני: לפני זה אנחנו צריכים לסיים את הצגת הצעדים.

חיים שני: כדי להיות ספציפיים לגבי הנושא של שכר מינימום, מה שאמרנו, שקודם כול אנחנו תומכים בהסכם.

חיים שני: אם המגזר הפרטי הגיע להסכם עם ההסתדרות, והוא מוכן לשלם, בוודאי אין לנו בעיה עם זה.

חיים שני: לגבי הנושא של המגזר הציבורי, אנחנו מוכנים לדבר על הנושא הזה, אבל מי שלא מקבל שכר מינימום אמיתי, הוא לא צריך להיות חלק מההסכם.

חיים שני: אמרנו עוד דבר, אף-על-פי שמדובר על העלאה ל-4,300, אנחנו מוכנים לדבר במגזר הציבורי גם על מי שנמצא בשכר של 5,000 שקלים, אף-על-פי שהוא מעבר לשכר המינימום, אנחנו מוכנים לדבר על יישום החוק הזה גם על מרוויחים קצת מעבר לשכר המינימום.

משה גפני: חיים שני, יש פה הרבה חברים שנרשמו, אני רוצה שתשמע אותם.

משה גפני: אין לנו זמן, אבל רק תאמר מאין אתה לוקח את הכסף.

משה גפני: ביטול העלאת המס על הבנזין, אנחנו יודעים.

משה גפני: זה ירד.

משה גפני: מאין אתם לוקחים את הכסף?

חיים שני: רק דקה.

יעקב אדרי: הם לא יגידו את זה.

איל אפשטיין: בוודאי נגיד.

משה גפני: אני רוצה שתדעו את מתווה הדיון.

משה גפני: נרשמו חברים רבים מאוד לדיון.

חיים שני: חמש דקות, ואנחנו מסיימים.

משה גפני: חיים שני, הדיון הזה הוא דיון מעניין.

משה גפני: אם אתם מוכנים לשבת פה עד 13:00, זה בסדר.

חיים שני: לא.

משה גפני: מכיוון שאי-אפשר, ואתה אחרי זה צריך ללכת גם לוועדת החוקה, יש אילוצים, והישיבה הזאת היא לא ישיבה שמסיימת את העניין, מאוד חשוב לי שתשמעו את כל החברים כאן, לכן אני מבקש לקצר.

חיים שני: את הצעדים סיימנו, עכשיו סעיף המקורות.

חיים שני: יש שלושה מקורות: הנושא הראשון זה דחיית הפחתת מס הכנסה לשני העשירונים העליונים.

חיים שני: מקור שני - - -

חיים אורון: כמה כסף זה?

קריאה: 800 מיליון.

חיים שני: נושא שני, דחייה של - - -

שלי יחימוביץ': למה לא מהשנה?

חיים שני: נושא שני הוא דחייה אפשרית של מס החברות, והנושא השלישי זה הפחתה בתקציבי המשרדים, על מנת לייצר את המקור לתחבורה של כ-300 מיליון שקל.

חיים שני: אלה שלושת המקורות.

חיים שני: רצית קצר – קצר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: איל אפשטיין, אתה רוצה להוסיף משהו?

איל אפשטיין: כלום.

משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – חבר הכנסת חיים אורון.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני כן רוצה לחזור לאותו יום של ה-27 בדצמבר 2010.

משה גפני: בבקשה, רשות הדיבור היא שלך, רק תשתדלי למצות את זה.

שלי יחימוביץ': אני אשתדל לקצר.

שלי יחימוביץ': הדברים שנאמרו כאן לא נאמרו כדי ללגלג או לגמד או להתריס בפני חברי הכנסת שלפתע הפכו לראש החץ במלחמה נגד העלאת המחירים.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שהם מלמדים על תפקידי ועדת הכספים, על תפקידה של הכנסת בעת קבלת החלטות כל כך משמעותיות כפי שהיתה אותה ההחלטה של העלאת הבלו על הרבה מאוד סוגי דלקים, כפי שהובאה לוועדת הכספים ב-27 בדצמבר 2010.

שלי יחימוביץ': נאמרו כאן דברים קשים מאוד בגנות אותה העלאה, הם לא נשמעו ולו מאדם אחד שהוא חבר בקואליציה, למעט מאיציק וקנין ואנוכי.

שלי יחימוביץ': וזה התפקיד שלנו.

שלי יחימוביץ': יש משהו מהופך ומעוות באופן שבו התקיים הדיון על העלאת המיסוי על הדלק.

שלי יחימוביץ': סדר הדברים הנכון הוא, שהדבר יגיע אלינו, אנחנו נבין אותו בגלל הניסיון שלנו בוועדת הכספים, ובגלל התפקיד שלנו, ובגלל העול שמונח על צווארנו, חובה עלינו להבין את המשמעות של הסעיף הזה כשהוא מובא לוועדת הכספים, ואז לעצור אותו ולמנוע אותו, ואז לוודא שיש קשב אמיתי של הממשלה למהלכים של ועדת הכספים.

שלי יחימוביץ': בפועל קרה דבר הפוך – הוועדה אישרה כלאחר יד את הסעיף הזה, אף-על-פי שאנשים דיברו כאן נגדו והסבירו את המשמעויות נגדו.

שלי יחימוביץ': הייתי חברה בקואליציה והצבעתי נגדו, ואני לא חושבת שיש כאן מתיחה של הגבולות של המשמעת הקואליציונית, אני חושבת שזה התפקיד של חברי כנסת מהקואליציה, להיות מפקחים על הממשלה ולעצור אותה כשהיא עושה שגיאות קשות, והסעיף הזה היה שגיאה מאוד קשה.

שלי יחימוביץ': וכמה מאתנו הסבירו את המשמעויות שלו, לרבות עליית המחירים שתיווצר כשרשור אחרי העלאה במיסוי על הדלק.

שלי יחימוביץ': על המשמעת הקואליציונית יש לי שני דברים לומר.

שלי יחימוביץ': נזכרה כאן אחריות קואליציונית.

שלי יחימוביץ': ראיתי פתאום התעוררות מאוד גדולה בוועדה, בקרב כל החברים, גם מהקואליציה, כשזה הגיע להעלאת מחירי ה"פטקוק".

שלי יחימוביץ': מתוך 30 סוגי דלקים שעלו כאן על השולחן, והמחיר שלהם עמד לעלות, פתאום היתה התעוררות ציבורית וערכית מאוד חשובה סביב שולחן הוועדה, כשזה הגיע לפטקוק...

משה גפני: אף-על-פי שאת מסכימה עם זה.

שלי יחימוביץ': הייתי נגד העלאת שיעורי המס על הדלק גם לתעשייה.

שלי יחימוביץ': אני חייבת לומר כאן ביושר.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שלהעלאת המיסוי על התעשייה יש השלכות מרחיקות לכת על תעשיית אמת, תעשייה שמייצרת דברים, לא תעשייה ספקולטיבית של תרגילים פיננסיים.

שלי יחימוביץ': העלאת המיסוי על הדלק, משמעותה העלאת מחירי החשמל, הדלק, העלויות לתעשייה, והייתי נגד זה.

שלי יחימוביץ': אבל פתאום מתוך 30 דלקים, מתברר שהקואליציה כן יודעת להגיד לא, והיא אמרה לו כשזה היגע ל"פטקוק", לאותם 30 מיליון, למפעל שממש במקרה הוא בבעלותם של לבנת ודנקנר.

שלי יחימוביץ': הנה, מסתבר שכן אפשר להפגין אכפתיות וכן אפשר להשפיע על החלטות של הוועדה, והלב בוכה כשרואים איפה היתה ההתעוררות של חברי הכנסת ואיפה לא.

שלי יחימוביץ': ואני כן אגיד את זה, אני יודעת שזה מכעיס חלק מחברי הכנסת, אבל שם, בדיוק ברגע הזה, היה התפקיד שלנו ולא אחרי שאנשים - - -

מרינה סולודקין: שלי יחימוביץ, זו בושה.

מגלי והבה: אפשר להגיד, בושה.

שלי יחימוביץ': נכון, זאת בושה.

שלי יחימוביץ': שם היה התפקיד שלנו.

שלי יחימוביץ': משהו השתבש כאן בסדר הדברים.

שלי יחימוביץ': זה לא שהציבור הרחב צריך להגיד לנו ששגינו, ואז נשנה; אנחנו צריכים להיות שם, כמה צעדים לפני הציבור הרחב ולמנוע ממנו את השגיאות האלה ולמנוע גם מהממשלה לעשות שגיאות, כי מדובר בשגיאה.

שלי יחימוביץ': אני יושבת כאן עם הפרוטוקול של אותה ועדה.

שלי יחימוביץ': ישב שם הנציג של האוצר, ערן יעקב, ובהתחלה הוא אמר שההעלאה במיסוי על הדלקים היא כדי לשפר את איכות הסביבה.

שלי יחימוביץ': כמובן לגלגנו על כך, ושאלנו אותו מה הסיבה האמיתית, ואז הוא אמר: הסיבה היא שהיה צריך כסף לתקציב.

שלי יחימוביץ': כך הוא אמר, באלה המלים: צריך 1.7 מיליארד ב-2011 ו-1.7 מיליארד ב-2012.

שלי יחימוביץ': הוא הודה בסוף.

שלי יחימוביץ': הוא ירד מטיעוני איכות הסביבה.

שלי יחימוביץ': למה צריך את הכסף?

שלי יחימוביץ': למה הכסף חסר?

שלי יחימוביץ': בגלל הדבקות האובססיבית במתווה הרפורמה במס, וגם הדברים האלה נאמרו אז.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שרבים מהפקידות הבכירה באוצר חושבים שצריך להקפיא עכשיו את הרפורמה במס, אני יודעת שה-OECD חושב שצריך להקפיא עכשיו את הרפורמה במס, אני יודעת שבנק ישראל חושב שצריך להקפיא עכשיו את הרפורמה במס.

שלי יחימוביץ': כשהרפורמה במס שועטת קדימה, אף-על-פי שהיא לא מתאימה לצרכים של המשק הישראלי והיא גורעת מהכנסות המדינה בצורה כל כך משמעותית עשרות מיליארדים, ברור שצריך להטיל מסים עקיפים.

שלי יחימוביץ': כשמורידים את המסים הישירים, מטילים מסים עקיפים.

שלי יחימוביץ': מסים ישירים הם מסים חכמים, הם מסים פרוגרסיביים, הם מסים שלוקחים יותר ממי שיש לו, בכלל לא לוקחים כלום ממי שאין לו, ומעט מאוד ממי שמרוויח שכר ממוצע, ואילו המסים העקיפים, שבאים כתחליף למסים הישירים, הם מסים שמשפיעים ישירות על מעמד הביניים ועל העניים.

שלי יחימוביץ': זאת מדיניות מיסוי מעוותת, והיא לא קשורה גם לשיטת האוצר של שמירה על מתווה של גירעון נמוך כפי שאושר.

שלי יחימוביץ': גם אם נדבק בזה במאת האחוזים ונלך עם הגישה הזאת, שאני לא מסכימה אתה במאה אחוזים, אני בעד משמעת פיסקלית.

שלי יחימוביץ': כמובן, אני חושבת שלוקחים אותה רחוק מדי – גם אז, עצירה של הרפורמה במס שבאה מאונס, והיא לא מתרחשת השנה, וזה לא בסדר שהקפאת הרפורמה לא מתרחשת השנה, אלא בשנה הבאה – אני לא מבינה למה אי-אפשר לעשות את זה השנה – גם אז החלוקה של המיסוי בין המיסוי הישיר למיסוי העקיף מעוותת, היא לא נכונה, והיא מגדילה פערים בחברה הישראלית.

שלי יחימוביץ': אני לא מוכנה לשמוע את הקשקוש הזה על שכר מינימום אמיתי.

שלי יחימוביץ': יש שכר מינימום אמיתי ושכר מינימום מזויף?

שלי יחימוביץ': תשנו את מבנה השכר המעוות, תנו לאנשים בשירות המדינה להשתכר בכבוד – תנו לעובדים סוציאליים, תנו למורים, תנו לאחיות להרוויח שכר נורמלי - -

שמחה בניטה: תנו לנכים.

משה גפני: אסור לך.

מרינה סולודקין: מנקות, קודם כול.

שלי יחימוביץ': מנקים זה בכלל, אלה אנשים שמועסקים דרך קבלנים, אני מדברת על אנשים - - -

קריאה: תנו לנכים לחיות בכבוד.

שלי יחימוביץ': - - ואל תבנו תלי תלים על כל מיני הסכמים שאתם חתמתם עליהם.

שלי יחימוביץ': אתם חתמתם על ההסכמים האלה, ואל תדברו אתי עכשיו על שכר אמיתי ולא אמיתי.

שלי יחימוביץ': אודי ניסן אמר "מתקציב משלם המסים".

שלי יחימוביץ': אנחנו לא יודעים שזה מתקציב משלם המסים?

שלי יחימוביץ': משלם המסים משלם מסים כדי להחזיק שירות מדינה, כדי להחזיק מערכת בריאות ציבורית, כדי להחזיק את החינוך הציבורי, כך קורה במדינות מתוקנות.

שלי יחימוביץ': והשימוש ברטוריקה הזאת "מכספי משלם המסים" – כן, משלם המסים משלם את השכר למורים, כדי שיהיו לנו מורים טובים, כך צריך להיות במדינה מתוקנת.

שלי יחימוביץ': להשתמש ברטוריקה הזאת כהסתה – יש כאן משהו מעוות.

שלי יחימוביץ': ודבר אחרון.

שלי יחימוביץ': שיעור אבטלה נמוך הוא לא חזות הכול.

שלי יחימוביץ': יש לנו שיעור אבטלה נמוך, זה נכון.

שלי יחימוביץ': הבעיה שלנו היא לא שיעור האבטלה, שם באמת מצבנו טוב.

שלי יחימוביץ': הבעיה שלנו היא שמספר השכירים העניים הולך וגדל בטור עולה כל הזמן.

שלי יחימוביץ': וכשאתה מכניס אדם למעגל העבודה, אתה לא מחלץ אותו ממעגל העוני.

שלי יחימוביץ': זאת עובדה.

שלי יחימוביץ': 50% מהעניים היום הם אנשים שעובדים מבוקר עד ערב, ובנתונים שבנק ישראל מראה לנו, אנחנו רואים עלייה חדה בעקומה של עובדים עניים, ועולם העבודה לא מחלץ מעוני, הוא מחולל עוני במקרים רבים, ולעתים קרובות.

שלי יחימוביץ': כל התרגילים האלה: מס הכנסה שלילי, שכר מינימום אמיתי – פשוט תעלו את שכר המינימום, נקודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני רק חייב להגיד לך דבר אחד, שלא יתקבל הרושם הלא יפה שיוצא מהדברים, כאילו יושבים פה חברי קואליציה ומה שמעניין אותם זה ה"פטקוק".

משה גפני: בואו נעבור על חוק ההסדרים, ישבנו פה ימים ולילות, מחקנו סעיפים של האוצר שעולים הרבה כסף, מחקנו.

משה גפני: שינינו מערכת שלמה של חקיקה.

משה גפני: אנחנו, חברי הקואליציה, עמדנו מול הממשלה, שינינו דברים.

משה גפני: מה שאמרת על הפטקוק זה יפה, זה היה שולי לגמרי.

שלי יחימוביץ': עזוב יפה, זה נכון.

משה גפני: כן, זה נכון, אבל את יודעת שצחקנו גם אז.

משה גפני: זאת היתה טעות להעלות הבלו על הדלק.

שלי יחימוביץ': צחקנו עד אור הבוקר...

משה גפני: מכאן להציג את חברי הקואליציה כאילו מה שמעניין אותנו זה הפטקוק, זה פשוט לא נכון.

שלי יחימוביץ': במקרה הספציפי הזה זה היה כך.

משה גפני: בסדר, את יודעת שישבנו וצחקנו.

משה גפני: על הפטקוק גם את אמרת שזה היה עוזר לתעשיית הדלק.

משה גפני: לא משנה, לא אכפת לי, זה לא העניין.

שלי יחימוביץ': נכון, הייתי נגד העלאת המס.

משה גפני: ישבנו פה ימים ולילות.

משה גפני: האוצר נתקל בחברי קואליציה קשים.

משה גפני: היו פרקים שהוצאו מחוק ההסדרים, נמחקו.

משה גפני: מי ישב לידי?

משה גפני: אני חושב שאודי ניסן ישב לידי, והוא אמר: רגע, אתה מדלג פה על פרק, אתה לא מקריא אותו.

משה גפני: אמרתי לו: תשתוק, אם לא, אני מוציא אותך.

שלי יחימוביץ': - - - את כל הדברים היפים, דיברתי רק על הדיון ב-27 בדצמבר.

שלי יחימוביץ': זה הכול.

משה גפני: אני רק מתקן את הרושם.

משה גפני: עוד מישהו יכול לחשוב, אם הוא מגיע מעולם אחר, מגיע איזה חייזר, הוא יחשוב שחברי הקואליציה פה הם בובות, ומה שחיים שני ואיל אפשטיין אומרים, זה מה שאנחנו עושים.

שלי יחימוביץ': חס וחלילה.

משה גפני: אני אעבור על כל הרשימה שהיתה בחוק ההסדרים.

מגלי והבה: אתה צודק, אתה גם לא עושה פריימריז, כך שאתה פטור.

משה גפני: אני לא עושה פריימריז, נכון, אבל אני במצב יותר קשה, אני הולך לבית הכנסת ותוקפים אותי על הדלק.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, יש דברים שלא תורמים לנושא.

משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

משה גפני: ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אין לי בעיות עם האוצר, באופן מפתיע גם אין לי בעיות עם חברי הקואליציה בוועדת הכספים, רובם הגדול לא משתתפים בישיבות, אלה שמשתתפים בישיבות נאנחים אנחות כאב גדולות, בחלק מהמקרים יוצאים, מחליפים אותם, ובחלק מהמקרים, אין להם ברירה, הם מצביעים בעד מה שהממשלה מציעה; יש לי בעיה עם הממשלה.

חיים אורון: עם כל הכבוד, אין לי בעיה עם חברי הכנסת, יש לי בעיה עם הממשלה.

חיים אורון: אגב, אני לא מאמין שחברי הכנסת, מעבר להצגות כמו שהיה בשבוע האחרון, ישנו דברים מהותיים.

חיים אורון: וגם ארבעת הצעדים האלה, עם כל הכבוד לפקידי האוצר, הם לא שינוי מהותי בשום דבר.

חיים אורון: אגב, כל הנושאים הללו, אתם יודעים, אלה שיושבים פה בוועדה, היו כאן בשלושת החודשים האחרונים.

חיים אורון: גם ה-trade off, בין דלק והבלו על הסיגריות ובין המסים הישירים היה מונח כאן כל הזמן, וכולם יודעים שקיוויתם שנעצור את זה.

חיים אורון: אין לי בעיה אתם, יש לי בעיה עם הממשלה שלא משנה שום דבר גם עכשיו.

חיים אורון: זה בדיוק אותו התקציב.

חיים אורון: גם ריווח המדרגה הראשונה במים היה מונח כאן לאורך כל השנה האחרונה.

חיים אורון: חזרו ואמרו: תרווחו את המדרגה הראשונה של המים, תקלו על השכבות החלשות, אלה שצורכות פחות או יותר צריכה ביתית ממוצעת.

חיים אורון: זה היה פה כל הזמן.

חיים אורון: הגעתם לזה עכשיו, אחרי הנזקים העצומים שעשיתם.

חיים אורון: וגם הוויכוח הגדול על שכר מינימום, שלפי דעתי הוא מאוד מצומצם, הוא הרבה יותר רחב ממה שמוצג פה – הוויכוח הוא לא על שכר מינימום בסקטור הציבורי, חיים  שני.

חיים אורון: אתם תקעתם, לא אתה, השר שלך, הוא לא בא לפה אפילו, אין לו אומץ לבוא לפה – הוא תקע את ההסכם בין עופר עיני ושרגא ברוש בכל המשק.

חיים אורון: אותי מעניין שכר המינימום למנקות - - -

משה גפני: ג'ומס, השר יגיע.

משה גפני: יש לו אומץ להגיע, והוא יגיע.

חיים אורון: אתם תקעתם את זה – פעם אחת תקעתם את זה במליאת הכנסת, כשהיתה הצעה של עמיר פרץ, שהיתה יותר טובה מההסכם הזה.

חיים אורון: אני לא רוצה להיכנס לעסקי מפלגת העבודה – עופר עיני-עמיר פרץ.

חיים אורון: היתה פה הצעה, אתם מנעתם אותה.

חיים אורון: היתה הצעה יותר מתונה של עפר עיני ושרגא ברוש, הממשלה – עזבו אותי מפקידי האוצר – תקעה אותה.

חיים אורון: חיים שני שאל, ואודי ניסן שאל, מה הייתם עושים אחרת.

חיים אורון: אני אגיד לכם מה הייתי עושה אחרת.

חיים אורון: אני בעד משמעת תקציבית חזקה מאוד.

חיים אורון: מי אמר שמשמעת תקציבית היא רק על 304 מיליארד שקל ולא משמעת תקציבית על 310 מיליארד שקל?

חיים אורון: משתמשים פה במושג "משמעת תקציבית", כאילו שיש מספר בכוכבים.

חיים אורון: אגב, תמיד יש מספר כזה, מה שאתם מציעים פה.

חיים אורון: פתאום עכשיו אפשר לעלות ל-2.7.

חיים אורון: פעם היו עושים 1 פלוס 1.7  פלוס כופתאות.

חיים אורון: מעט מאוד שנים, חיים שני, היה תקציב מדינה בגידול של 1. אולי שנה אחת, ב-2010.

איל אפשטיין: גם לא.

חיים אורון: הנה, איל אפשטיין בהגינותו אומר "גם לא".

חיים אורון: שום שנה לא היה.

חיים אורון: איזה נאומים, ביבי ושטייניץ וקודמיהם.

חיים אורון: אני בעד משמעת תקציבית.

חיים אורון: עכשיו לא תהיה משמעת תקציבית, כשמעבירים מתחילת השנה 400 מיליו ו-700 מיליון לתקציב הביטחון ככה, זו משמעת תקציבית?

חיים אורון: אתכם מעניין רק הטופ, אותנו מעניין איך זה מתחלק בפנים.

חיים אורון: ואני אומר לכם, בעיני זה חלק מהמשמעת התקציבית.

יעקב אדרי: עשיתם עלי סיבוב עם ה-700 מיליון שקל, אבל זה סיבוב אחר.

משה גפני: לא נכון.

יעקב אדרי: עזוב, זה חשבון אחר.

משה גפני: זה לא נכון.

משה גפני: לגבי המים והדלק, אתה צודק, לא לגבי ה-700 מיליון.

חיים אורון: חברים, גודל התקציב במציאות הזאת – בשנתיים אתם יודעים מה יהיה?

חיים אורון: גם כן זה לא אתם.

חיים אורון: פרס נובל לכלכלה על שנתיים – 40 יום שני שינויים.

חיים אורון: מה אתם מספרים לנו על שנתיים?

חיים אורון: תראו מה קורה פה עכשיו?

חיים אורון: לא ידעו את כל הדברים האלה קודם?

חיים אורון: לפני 40 יום, לפני 39 יום, לא ידעו מה שיקרה היום?

חיים אורון: ידעו בדיוק.

חיים אורון: הלכתם, היו קצת סקרים, היו קצת רעשים, היה כנס באריאל של שרים, ביבי נבהל ועשה שינויים.

חיים אורון: זה כל מה שהיה פה.

חיים אורון: המתווה השתנה?

חיים אורון: הוא לא השתנה.

חיים אורון: המסים העקיפים גבוהים מאוד, המסים הישירים הולכים ויורדים.

חיים אורון: גם אם תהיה פה השהיה של שנה, אני עוד לא יודע, חיים שני, עד הסוף מה פה דחיית המס ומה פה קיצוץ פלט.

חיים אורון: לא מדברים על זה פה.

חיים אורון: אתם אומרים שכל הפרויקט הוא פרויקט של 1.1 מיליארד שקל, ההטבות הללו.

חיים שני: אי אפשר לחבר אותם ביחד, כי יש הצד של ההוצאות - - -

חיים אורון: לא הוצג לנו גם היום – עפר עיני צודק כשהוא אומר שהוא לא יודע לקרוא את זה – נייר פשוט של מקורות ושימושים: כמה כסף נתתם לדלק, למים, מאין הכסף הזה יבוא, איזה כסף יבוא מאי-הורדת מסים, איזה חלק יבוא מקיצוצי פלט.

חיים אורון: מה זה קיצוץ פלט?

חיים אורון: פה יהיה ויכוח גדול מה זה קיצוץ פלט.

חיים אורון: אני חושש מאוד שרוב הסכום זה קיצוץ פלט.

חיים שני: לא.

חיים אורון: אתם אומרים שלא, נראה את המספרים.

חיים אורון: אגב, אנחנו גוררים קיצוץ פלט שהממשלה כבר החליטה עליו בסוף התקציב הקודם.

חיים אורון: כבר יש קיצוץ אחד שלא בא לאישור פה, אבל מבחינתכם הוא כבר קיים.

חיים אורון: ביבי עשה מסיבת עיתונאים וזרק כמה "צעצועים".

חיים אורון: הרי כל הסיפור הזה עם הדלק, עם כל הכבוד, אני יודע שאני לא משתלב בגל הגדול של הדלק, אז מיכל הדלק עלה ב-20 שקל יותר - - -

שמחה בניטה: לנו זה הרבה.

חיים אורון: אני יודע שזה הרבה, אבל כשאת הולכת לעוד שני ביקורים אצל הרופא, את משלמת יותר.

שלי יחימוביץ': ג'ומס, זה 40 אגורות, זה 20 ועוד 20.

שלי יחימוביץ': יש לזה השלכות.

שאול מרידור: שישה שקלים על טנק שלם.

משה גפני: ג'ומס, תודה.

משה גפני: אחמד טיבי.

משה גפני: ואחריו – אמנון כהן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני אקצר כי דיברתי בהתחלה, אבל יש כמה נקודות שחשוב שהן ייאמרו, גם אם הן יודגשו שנית.

אחמד טיבי: א', חשוב לומר שאין לנו שום בעיה עם פקידי האוצר, מרמת המנכ"ל ומטה.

אחמד טיבי: לא הם בסופו של דבר מקבלים את ההחלטה הסופית.

אחמד טיבי: הם ממליצים, הם מציעים.

אחמד טיבי: בסופו של דבר יש שני שרים: שר הכספים ושר העל הכלכלי, הם שמכריעים.

אחמד טיבי: כלומר, ראש הממשלה ושר האוצר.

אחמד טיבי: בניגוד למה שאומר חברי ג'ומס, שאין לו שום דבר נגד חברי הקואליציה בוועדת הכספים, יש לי הרבה.

אחמד טיבי: אני חושב שיש להם משקל והם יכולים לחסום במשקלם הסגולי הזה, כאן בוועדת הכספים, החלטות והמלצות רבות, קריטיות.

אחמד טיבי: עשו את זה בעבר, כפי שאמרת, וזה נכון.

אחמד טיבי: אפשר לומר לך לפעמים מלה טובה, לא תמיד.

אחמד טיבי: אפשר לומר לך לפעמים מלה טובה.

אחמד טיבי: בעניין חוק ההסדרים השתדלת והצלחת בחלק מהדברים, אף-על-פי שהתוצר הסופי לא היה כל כך טוב.

אחמד טיבי: לזכותם של חברי כנסת מסוימים מהקואליציה, שהם מודים, כמו אמנון כהן, ציון פיניאן וגם אתה, שהצבעתם בעד העלאה.

אחמד טיבי: מלות הגנאי מגיעות, ולא בכדי, לאלה ששתקו, שיתפו פעולה, או נכנסו מתחת לשולחן והתחבאו, ותמכו בהעלאה הזאת, ולאחר מכן, בשבועיים האחרונים - - -

חיים אורון: אתה מוכן לעשות הבחנה בין הקואליציה והליכוד?

אחמד טיבי: מייד.

אחמד טיבי: - - - ולאחרונה הם מציגים את עצמם כמנהיגי המאבק להורדת שיעור מחירי הדלק.

אחמד טיבי: מדובר בצביעות ציבורית, עד כדי מבוכה.

אחמד טיבי: האנשים האלה לא מסמיקים אפילו כשהם מזכירים את זה.

אחמד טיבי: כדאי שהם יסמיקו וכדאי שהציבור ידע שהם עושים מעשה לא אתי.

אחמד טיבי: חשוב, כמו שאמר חיים אורון, להבדיל בין הליכוד לקואליציה.

אחמד טיבי: חשוב גם לומר, נכון, יותר קשה לחברי קואליציה להצביע, צריך יותר אומץ ויותר כוח, נגד החלטה כזאת, יותר מאשר לחברי אופוזיציה, אבל גם חברי אופוזיציה מטבע הדברים ראו שהדבר נורא, הצביעו נגד, וממשיכים לדבר.

אחמד טיבי: לא בכדי הזכרתי את הנושא של פטקוק, גם שלי יחימוביץ הזכירה אותו.

אחמד טיבי: האמת היא, במיוחד חברי הליכוד, שאתם מכנים את עצמכם "מפלגת העם", פשוטי העם מצביעים עבורכם, לא דנקנר.

אחמד טיבי: אני מעריך שדנקנר לא מצביע עבורכם.

אחמד טיבי: אני מעריך, אני לא יודע.

אחמד טיבי: אבל למה לעזאזל אתם נוטשים את הציבור שהביא אתכם לכנסת וזוחלים, זוחלים על הגחון ממש, באופן משפיל, בישיבה ההיא?

אחמד טיבי: יש לי כל הזמן פלאש בק, כל הזמן אני זוכר מה כל אחד עשה פה.

אחמד טיבי: אני מכיר את הפרוטוקול בעל-פה בשני הנושאים של הישיבה ההיא, של ה-27 בדצמבר: העברת כספים מהשיכון למשרד הביטחון והעלאת הבלו על הדלק.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אתה לא אדם תמים, ולכן אני בטוח שלא התכוונת לזה כשאמרת שראש הממשלה נענה, היה קשוב למחאות של ועדת הכספים.

אחמד טיבי: הוא לא היה קשוב, לא הקשיב לנו, לא שעה לקריאות שלנו.

אחמד טיבי: הוא יודע שיש לו שליחים נאמנים גם בקואליציה, בחדר הזה, שעושים כל מה שהוא רוצה באמצעות הקומיסר אלקין.

אחמד טיבי: הכול.

אחמד טיבי: הוא רק מופיע פה, או שחברים מתחלפים או שמשנים את דעתם או שותקים, אבל אתה רואה אותם אצל רזי ברקאי, או אצל ירון דקל, בערב חדש.

אחמד טיבי: הם יוצאים מגדרם להביע אמפתיה לסבל של הציבור, עד כדי כך שציפיתי לראות אותם בכיכרות, אבל אין "כיכר תחריר" בישראל, וזו הבעיה.

יעקב אדרי: אתה בא בטענות למי שנמצא פה.

יעקב אדרי: מי הם חברי הליכוד בעבודה?

אחמד טיבי: הם מתחלפים.

אחמד טיבי: חברי הליכוד מתחלפים.

יעקב אדרי: בדיוק.

יעקב אדרי: איפה הם?

יעקב אדרי: ציון פיניאן היחיד שנאמן.

אחמד טיבי: להם יש יותר מצפון מאשר לנו...

יעקב אדרי: אני רוצה שמות של חברי הליכוד.

חיים אורון: הנה השמות.

אחמד טיבי: בנושא הזה לחברי הליכוד, ואני רוצה גילוי נאות, יש יותר מצפון מאשר יש לנו, הם פשוט לא משתמשים בו.

משה גפני: תודה רבה.

חיים אורון: ציון פיניאן, מירי רגב - - -

יעקב אדרי: צריך להכריז על שמות חברי הוועדה.

חיים אורון: אנחנו מכריזים על שמות חברי הליכוד: ציון פיניאן, מירי רגב, חיים כץ.

אחמד טיבי: איפה מירי?

אחמד טיבי: איפה מירי?

אחמד טיבי: איפה היא מנהיגת המאבק...

יעקב אדרי: בנפקדות.

חיים אורון: ממלאי מקום: זאב אלקין, אופיר אקוניס ודני דנון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן.

יעקב אדרי: איפה הם?

יעקב אדרי: איפה הם?

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: אני אחראי על הליכוד?

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן, ואחריו – חבר הכנסת יצחק וקנין.

אמנון כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תרשה לי, אמנון כהן, משפט אחד.

אחמד טיבי: מצפוני מעיק עלי.

אחמד טיבי: אני לא נחשד כמי שתומך בשר האוצר, אבל גם מה שחברי הליכוד, קולגיאלית, עשו לשר זה היה משהו שהוא תת-רמה, תת-רמה, עשו עליו קילומטרז'.

אחמד טיבי: לא היה וירוס, זה היה משבר נפשי, לכן הוא נכנס להדסה.

אחמד טיבי: זו לא שפעת, הפילו עליו תיק.

רונית תירוש: וזה אומר רופא.

אחמד טיבי: אני אומר לך, זה לא קולגיאלי.

משה גפני: אני מודיע לך, שאני לא מבין למה אתה מתבזבז בכנסת.

אחמד טיבי: אל תגיד את זה.

אחמד טיבי: אל תגיד את זה עוד פעם.

אחמד טיבי: אני טוב פה וטוב במקומות אחרים.

משה גפני: מצוין.

משה גפני: אמנון כהן, בבקשה.

ציון פיניאן: הליכוד עושה את מה שצריך לעשות, זה בסדר.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להדגיש שחברי הקואליציה בוועדת הכספים הם אלה שמכריעים חוקים שמביא האוצר או כל משרד אחר.

אמנון כהן: חברי הקואליציה בוועדת הכספים הם אלה שהורידו מחוק ההסדרים את כל מה שהורידו.

אמנון כהן: חברי הקואליציה בוועדת הכספים הם אלה שישבו אצל יושב-ראש הוועדה ורבו באופן קולני עם כל נציגות האוצר, שישבה שם, לגבי העלאת מחיר הבלו, ובחדר הזה הוסבר על החור בתקציב של 1.7 מיליארד.

אמנון כהן: ואנחנו, כחברי קואליציה אחראים, שאמורים להצביע, ורק בקולנו זה יעבור, אמרנו, הסברנו, ושכנענו אותם שזו לא העת להעלות את המסים, את הבלו, אלא העת להפחית את המסים הישירים וגם את מס החברות.

אמנון כהן: התווכחנו, אפילו היו טלפונים, היו טלפונים גם לראש הממשלה, מהחדר שלך, אדוני היושב-ראש, והוא אמר: אנחנו לא רוצים להצביע על זה.

אמנון כהן: לא הכול נעשה פה בוועדה, וכל מיני מתיפייפים למיניהם מדברים.

אמנון כהן: ברגע שראינו שעומדים על הרגליים האחוריות, לא רוצים לזוז מהעמדה הזאת, רצינו להקל טיפה על הציבור, ואז בא האוצר ואמר: אנחנו מוכנים להקל – כי לא רצינו להצביע – בתחבורה הציבורית יעלה רק חצי מחיר, 50% – זה מה שהשגנו אנחנו, כחברי קואליציה – כאשר באוטובוסים ובמוניות המחיר לתדלוק יעלה רק ב-50%.

אמנון כהן: ואז ישב פה אתנו לא נוחי דנקנר, אלא מנכ"ל נשר, שהציג את הבעיה שלו, של התזקיק הזה, הפטקוק, ואמר שהממשלה חייבה אותם תקופה מסוימת להכניס את החומר הזה, וזה תהליך של מעבר, פרק זמן מסוים.

אמנון כהן: התייעצנו עם האוצר, ובתיאום אתם עשינו את זה, לפחות להקל עד כמה שאפשר.

אמנון כהן: הכול צחוק, ודאי, אבל באחריות שלנו מה שאפשר להציל מהגזירה הקשה הזאת.

אמנון כהן: אנחנו פה אכלנו צפרדעים ורצינו להקיא, אבל זו האחריות שלנו.

אמנון כהן: זו הקואליציה, פעם אתה מצליח ופעם לא.

אמנון כהן: בחדר אצלך גם הוחלט שאני אעלה את זה, והעליתי את זה, בתיאום עם הקואליציה.

אמנון כהן: הפופוליזם חוגג, ברוך השם, בסדר גמור.

אמנון כהן: שילמתי מחיר כבד על זה, גם בתקשורת כתשו אותי, בסדר גמור.

אמנון כהן: אני אחראי, גם לטוב וגם לרע.

אמנון כהן: אני לא אדבר פה נגד ואצביע בעד או הפוך.

אמנון כהן: אם אמרתי "נגד", אני הולך עם זה עד הסוף.

אמנון כהן: הכי קל, כקואליציה, להצביע נגד הכול, בוודאי.

אמנון כהן: חבר הכנסת אדרי היה שר בממשלה, הוא יודע מה האחריות של הקואליציה.

אמנון כהן: חבר הכנסת והבה צועק לפעמים, אבל הוא היה סגן שר, גם הוא יודע מה האחריות של הקואליציה.

אמנון כהן: יודעים.

אמנון כהן: עכשיו הכי נוח לצעוק, בסדר גמור.

אמנון כהן: יש אנשים בקואליציה שבאופן מתמיד מצביעים נגד, כי מותר להם.

אמנון כהן: יש מה שמותר לחברי הקואליציה ויש מה שמעבר לקואליציה, להם מותר מתי שנוח.

אמנון כהן: מתי שנוח להם – ככה, ומתי שנוח להם – ככה, ואף-על-פי כן מעבירים להם חוקים, תמיד הולכים לקראתם.

אמנון כהן: יש אנשים כאלה פה.

אמנון כהן: יש כאלה, מה לעשות.

אמנון כהן: אבל יש אחראים, שכאשר יש חור בתקציב, מציעים הצעות.

אמנון כהן: לא התחשבו בנו, אנחנו שילמנו מחיר כבד, ואנחנו משלמים.

אמנון כהן: מי ששינה פה את חוק בנק ישראל, שיהיה יותר טוב, אלה חברי הקואליציה של הוועדה הזאת.

אמנון כהן: מי ששינה את החוק של הרשות לניירות ערך בנושא אכיפה מינהלית, חוק גדול וקשה, אלה חברי קואליציה של ועדת הכספים, לא אף אחד שמגיע לפה ומתיפייף ולא מבין בזה שום דבר.

אמנון כהן: אני יכול להגיד את זה באחריות.

אמנון כהן: מי שמשנה עכשיו את החוק של האכיפה המינהלית, של האגף לשוק ההון, אלה חברי הנהלת הקואליציה, אדוני.

יעקב אדרי: מה זה נותן לעניים, כל הדברים האלה?

יעקב אדרי: עזוב את זה.

אמנון כהן: מי שישנה אלה אנחנו.

יעקב אדרי: זה מאוד-מאוד חשוב, לא נוגע לעניין הזה.

חיים אורון: אמנון כהן, תעצור קצת.

אמנון כהן: עצרתי.

אמנון כהן: עצרתי.

אמנון כהן: מי ששינה את חוק ההסדרים בקצבאות הילדים, ודאג לדברים החשובים, לטובת החברה הישראלית אלה חברי הקואליציה של ועדת הכספים.

אמנון כהן: גם בעתיד לא נירתע ונעשה מה שטוב לעם ישראל.

אמנון כהן: לפעמים יש אילוצים.

אמנון כהן: גם פה, אדוני, אני אומר לאוצר, חיים שני, אני אומר לכם ששום החלטה שלכם, כשתבואו לטובת הציבור, אם תהיה גזירה של קיצוץ פלט במשרדי הממשלה, לא תקבלו פה גיבוי מהקואליציה.

אמנון כהן: אני כבר אומר לך.

אמנון כהן: הקואליציה לא תתמוך בפלט, אלא אם כן תגיד לנו איפה בדיוק.

אמנון כהן: ברווחה לא תיגע, בכל מה שקשור ברגישות לנכים, בחד-הוריות, לא תיגע.

אמנון כהן: אם תיגע, אני כבר אומר לך, הקואליציה לא תיתן לזה את היד.

אמנון כהן: כבר תביא חלופות שלא פוגעות בשכבות החלשות.

אמנון כהן: תיתן לי מפה, אבל תיקח משם, לא יהיה דבר כזה.

אמנון כהן: כך הקואליציה אמרה, תביא את זה בחשבון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת יצחק וקנין, ואחריו – חברת הכנסת ליה שמטוב.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה להגיד כמה דברים בצורה אישית לגבי כל ההתנהלות.

יצחק וקנין: חיים שני, אני פונה אליך ומדבר אתך במלוא הרצינות.

יצחק וקנין: יש בעיה שלפעמים אנחנו, כחברי הקואליציה, פונים באופן אישי בנושאים מסוימים ומנסים להגיד לכם איפה הבעייתיות.

יצחק וקנין: דרך אגב, אני לא מזלזל באף אחד, בעבודה שאתם עושים, ברצינות שלכם, וגם באחריות שלנו, והאחריות שלנו לא פחותה משלכם, אני חושב.

יצחק וקנין: אני בין אלה שהצביעו נגד העלאת מחירי הדלק, וגם אמרתי את הדברים בצורה ברורה פה באותו יום.

יצחק וקנין: אתם כנראה לא יודעים מה אתם מחליטים, אמרתי את המלים האלה, ואני אגיד לך למה.

יצחק וקנין: אני שומע פעם אחר פעם אותך מדבר, את היועץ של שר האוצר מדבר, ואתם חוזרים על איזה דבר, ואם תשימו לב, זה בדיוק מה שהוביל אתכם לעשות את המהפך הזה ולחזור בכם מהמהלך.

יצחק וקנין: חז"ל אומרים: החכם – עיניו בראשו.

יצחק וקנין: לכאורה שואלים בעלי המוסר, העיניים שלו ברגלים, בידיים, לא בראש?

יצחק וקנין: הטיפש, העיניים שלו ברגלים, בידיים?

יצחק וקנין: בראש.

יצחק וקנין: גם הטיפש העיניים שלו בראש.

יצחק וקנין: מה, הוא לא רואה.

יצחק וקנין: ואני חייב להגיד את הדברים, אני לא הלכתי, לא לרזי ברקאי ולא עשיתי מזה פרופגנדה שהצבעתי נגד העלאת מחירי הדלק, אלא לקחתי לעצמי דבר שאתם אומרים.

יצחק וקנין: בשנה שעברה בינואר היתה העלאה אחרונה של מחיר המים.

יצחק וקנין: נכון?

שאול מרידור: יוני.

יצחק וקנין: אם תיקח את כל המחירים שעלו בשלוש השנים האחרונות, מחירי הדירות, השכירות, ותיקח את השכר של העובד, של אותו אחד שמקבל שכר מינימום, האם הוא קיבל תוספת של 5% מה-100% שהעלו לו?

יצחק וקנין: ואני אביא דוגמה.

יצחק וקנין: שלומי זו דוגמה בשבילי כל הזמן, כי שכר הדירה היה 1,200 שקל, היום הוא 2,200 שקל.

יצחק וקנין: בשלוש שנים עלייה כזאת.

יצחק וקנין: תוסיפו את מחירי המים, תוסיף לו את הבלו, תוסיף לו את כל הדברים שיש מסביב, ואז מה קורה?

יצחק וקנין: אתה שם אחד ועוד אחד ועוד אחד, ואתם אומרים: חבר'ה, אבל המים עלו בסוף השנה שעברה.

יצחק וקנין: רבותי, זה הקש ששבר את גב הגמל.

יצחק וקנין: אתם אומרים: אפשר להעמיס עוד קצת.

יצחק וקנין: במקביל, האם העובד קיבל את התוספת הזאת?

יצחק וקנין: האם היתה לו תוספת שכר?

יצחק וקנין: לא. העמסתם עליו והעמסתם.

יצחק וקנין: ואני יכול להגיד לכם שיומיים לפני המהומות במצרים, אני באופן אישי לוקח את שר האוצר לשיחה בארבע עיניים, מדבר אתו באופן אישי, אומר לו את הדברים אחד לאחד.

יצחק וקנין: סיימתי, הלכתי לראש הממשלה באופן אישי.

יצחק וקנין: לא עשיתי את זה בתקשורת ולא כלום, כי הבנתי שיש פה בעיה חמורה.

יצחק וקנין: אמרתי לראש הממשלה: אם אתה לא תקבל החלטות, תדע לך, תהיה לך התקוממות, תהיה לך התקוממות חברתית במדינת ישראל.

יצחק וקנין: אי-אפשר יותר.

יצחק וקנין: הסברתי לו את הדברים אחד לאחד, אמרתי לו שזה בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: מה אומר לי ראש הממשלה?

יצחק וקנין: אני אומר את האמת, אני חייב להגיד את זה פה: וקנין, אני מרגיש את זה, אני מרגיש שאתה מדבר אתי מהבטן, ואני הולך לפעול בנושא המים, אני הולך לפעול בנושא הדלק ובנושא השיכון.

יצחק וקנין: בדלק אתם מטפלים, אבל אני אומר לכם פה, תשמעו טוב, ואני חוזר על הדברים האלה עשרות פעמים: אם לא תטפלו בנושא הדיור, אתם תביאו את מדינת ישראל לפיצוץ החברתי הגדול ביותר שהיה פה.

יצחק וקנין: אני חוזר, הקטנת הפטור ממס זו קוסמטיקה, זה לא פתרון.

יצחק וקנין: כמו שאתה עושה מדיניות בתחבורה, ומשקיע 28 מיליארד בחמש שנים, קח את השיכון ובמדיניות של חמש שנים תפתור את הבעיה.

יצחק וקנין: אין פתרון היום לזוגות צעירים.

יצחק וקנין: אם דירה בחולון עלתה 700,000 שקל והיום עולה 1.2 מיליון, שום זוג צעיר לא יכול לקנות אותה.

יצחק וקנין: תבינו את גודל הבעיה.

יצחק וקנין: אני חוזר ואומר לכם, לא תוקף אתכם, כי אני מבין את הפעולה שלכם ביומיום, אני מבין את העבודה הקשה שלכם, אבל תבינו שיש נישות שאם תטפלו בהן, תפתרו את הבעיה.

יצחק וקנין: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ליה שמטוב, ואחריה – מרינה סולודקין.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, אני דווקא רוצה לדבר על האוכלוסייה הכי חלשה, שאולי לא משתמשת בדלק, והיא לא יכולה לצאת לרחובות ולא יכולה להגיע לפה, היא גרה בדיור מוגן.

ליה שמטוב: בשנה שעברה, ב-2010, פתאום משרד השיכון יצא עם החלטה שבדיור מוגן מעלים את שכר הדירה מ-8% ל-10%.

ליה שמטוב: למה ב-2%?

ליה שמטוב: זה גרושים, אולי 20 שקלים, אולי 50 שקלים.

ליה שמטוב: אבל מה זה דיור מוגן?

ליה שמטוב: כשאתה שואל במשרד השיכון מה זה דיור מוגן, הם אומרים: זה הבייבי של המשרד.

ליה שמטוב: אתם לא מבינים, תיכנסו ותראו איזה שירותים מקבלים אנשים שמתגוררים בדיור מוגן: גם המעלית לא עולה להם כסף, גם החשמל במדרגות לא עולה להם כסף, גם הניקיון לא עולה להם כסף, גם הגינון לא עולה להם כסף, גם כל מה שעושים לקהילה לא עולה כסף, הם משלמים 8% מההכנסות ועכשיו הם מעלים בעוד 2%, אבל הם גרים כמו בבית מלון חמישה כוכבים.

ליה שמטוב: עשיתי שיעורי בית, והתברר שבאמת, כשבנו את הדיור המוגן והדיירים חתמו על החוזים, הם חתמו על 8% של שכר דירה מההכנסות, אבל הם חתמו בשנת 2000, ועד היום לא גבו מהם את ה-8%, גבו מהם 6%, גבו מהם 60 שקלים או לא משנה כמה.

ליה שמטוב: פתאום, אחרי כל כך הרבה שנים, כשמשרד השיכון ראה שהוא הפסיד ולא גבו את הכסף כמו שצריך, הם החליטו לגבות את ה-8% ולהעלות את זה ל-10%, וזה כבר לא 10 שקלים, 50 שקלים.

ליה שמטוב: אם זה היה 150 שקלים,160 שקלים, כי זה דיור מוגן, הוסטלים, בסדר, אבל היום מי שמקבל 2,500 שקל קצבה, משלם 250 שקל, זוג מקבל 3,700 זה 370 שקלים, זאת אומרת, זה עולה באחוזים.

ליה שמטוב: אבל זה לא הכול, אדוני היושב-ראש.

ליה שמטוב: משרד השיכון החליט שבבתים משותפים, במקום שגרים רוב הקשישים, להפוך את זה לדיור מוגן.

ליה שמטוב: אבל הבתים האלה לא יכולים לקבל אותו שירות כמו שמקבל דיור מוגן שבנו בשנת 2000, עם מעליות ועם הכול - - -

משה גפני: למה זה נוגע לדיון עכשיו?

ליה שמטוב: זה נוגע להעלאת מחירים לאוכלוסייה כל כך חלשה.

ליה שמטוב: זו החלטה פנימית של משרד השיכון, ואנחנו לא יכולים לעשות שום דבר, זה לא מגיע לוועדת הכספים, שנוכל לדון על זה ולאשר את זה.

ליה שמטוב: האנשים שהיום שילמו 60 שקל, 70 שקל, זה המחיר לדירה למצב סוציאלי מסוים, היום הם ישלמו 350 שקל, 410, כי זוג מגיל 80 מקבל 4,100 שקל.

ליה שמטוב: מדובר על מינימום 80,000 איש, מדובר על 40,000 בתי אב, וזה המון כסף שעכשיו ייכנס על חשבון הנזקקים.

ליה שמטוב: חוץ מזה, האוכלוסייה שמתגוררת שם, מגיל 70 עד 90, המדינה לא מכירה בהם כניצולי שואה, כי הם לא היו בגטאות, הם סך הכול ברחו מהמקום שבו היו הגרמנים.

ליה שמטוב: אם הם היו נשארים, הם לא היו חיים היום בהוסטלים.

ליה שמטוב: הם גם לא מוכרים וגם צריכים לשלם כל כך הרבה כסף.

ליה שמטוב: הם לא יוצאים לרחובות, הם לא באים לפה, וזה לא 20 אגורות לליטר.

ליה שמטוב: אם שילמו 70 שקל והיום הם צריכים לשלם 400-350 שקל, תעשו חשבון כמה אחוזים זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מרינה סולודקין, ואחריה - גאלב מג'אדלה.

מרינה סולודקין: קודם כול, בנושא הקודם, גם אני פניתי אליך, אדוני היושב-ראש, ביקשתי ישיבה, כי העלאת המחירים בהוסטלים זו שערורייה.

מרינה סולודקין: ואחרי כל הדברים, מקבלים 30 או 40 מיליון שקל במשרד.

מרינה סולודקין: ביקשתי ישיבה, אבל אנחנו לא קיימנו אותה, וחבל.

מרינה סולודקין: קיבלתי כמה אלפי חתימות מאנשים שגרים שם, פניתי לראש הממשלה, כי בלי ועדת הכספים ובלי המליאה מעלים את המחירים ואומרים שזה בסדר גמור.

מרינה סולודקין: דבר שני, שמעתי את הוויכוח על חברי קואליציה, חברי אופוזיציה, אנחנו מאוד מודים בנושא של דלק גם לאיציק וקנין, גם לשלי יחימוביץ וגם לחברים מהאופוזיציה, לחיים וליעקב, אתם לא צריכים לבקר, כולל את החברים מהליכוד, אתם מובילים, אבל בלי ממשיכי דרך בליכוד, לא היו החלטות של ראש הממשלה שהיו.

מרינה סולודקין: לכל אחד יש הדרכים שלו איך לעשות את העבודה המשותפת, גם קואליציה, גם אופוזיציה, ובגלל זה אני רוצה לומר עוד פעם שאני מודה גם לכרמל שאמה, גם למירי רגב, גם לציון פיניאן, גם לאופיר אקוניס, שהם הסבירו במונחים של הליכוד מה יהיה עם הליכוד בבחירות הבאות, אם לא יהיו צעדים חברתיים.

משה גפני: את אישה אופטימית.

מרינה סולודקין: ודאי שאני אופטימית.

מרינה סולודקין: אני צריכה להגיד לחברים ממשרד האוצר: נמאס לנו כאן, בוועדה, כל הזמן לשמוע שמישהו מנצל לרעה את שכר המינימום.

מרינה סולודקין: לכם יש כוח לחקיקה ממשלתית, אתם יכולים לעשות ולתקן את המצב, אבל לא ניתן לדברים הדמגוגיים לחסום את העלאת שכר המינימום כמו למנקות, שאתם חוסמים.

מרינה סולודקין: היה הסכם בין לשכת המסחר לבין המעסיקים של המנקות לפני שנתיים.

מרינה סולודקין: מי לא נתן להסכם הזה להתממש?

מרינה סולודקין: משרד התמ"ת.

מרינה סולודקין: היה שר התמ"ת וסגנית השר, שלא נתנו העלאת שכר למנקים ומנקות במשק.

מרינה סולודקין: עכשיו ודאי שההסתדרות תאמר שעכשיו מעלים לכולם, גם לעובדי המגזר הציבורי.

מרינה סולודקין: המסים – חבר'ה, לימדתי 16 שנה באוניברסיטה של מוסקבה היסטוריה פיננסית.

מרינה סולודקין: בארץ דמוקרטית ומפותחת אין המסים שיש באנגליה ויש בארצות-הברית, ועושים צחוק בכך שכל הזמן מעלים את המסים העקיפים, כמו ששלי יחימוביץ אמרה, ומורידים את המסים לעשירים.

מרינה סולודקין: די לפנק את העשירים בארץ הזאת.

מרינה סולודקין: אנחנו, עם שלי יחימוביץ, העלינו לפני כמה שבועות את הצעת חוק מס עזבון על ירושות של 10 מיליון שקלים, אבל אמרו לנו: זה איום ונורא, גם לי במפלגה אמרו.

יעקב אדרי: זה ימוטט את תקציב המדינה...

מרינה סולודקין: כמה נותן מס העיזבון על עשירים?

מרינה סולודקין: רק 2 מיליארד שקל...

שלי יחימוביץ': המדינה היחידה בעולם שאין בה מס עיזבון.

מרינה סולודקין: מצד שני, יש מס על מותרות.

מרינה סולודקין: אין לכם כסף, אז למה אין מס על סיגריות כמו שמעשנים ראש הממשלה ושר החוץ ואחרים.

מרינה סולודקין: אני לא מדברת על הסיגריות הזולות, זה העם.

ליה שמטוב: שר החוץ הפסיק.

מרינה סולודקין: אני מברכת אותו.

חיים אורון: הם משיגים את זה בדרך כלל בתור מתנות.

מרינה סולודקין: משפט אחרון.

מרינה סולודקין: ראינו את הבית של גלנט, יש מס על יותר מ-500 מטרים מרובעים, זה גם מס יפה.

מרינה סולודקין: תודה.

יעקב אדרי: יש כל כך הרבה גזירות ונושאים כל כך חשובים, ואומרים: אם אפשר שזה יהיה, כי אין זמן לאף אחד, ובסוף תגידו: אנחנו אלה שמצביעים.

חיים שני: אני ממש מתנצל.

חיים שני: ביקשו אותנו בדיון בוועדת חוקה בדיון מקביל שהתחיל לפני רבע שעה, דיון עם דורית בייניש ושר המשפטים.

יעקב אדרי: גם בפעם שעברה הוא הלך לנשיא.

יעקב אדרי: זה בסדר, זה חשוב.

חיים שני: זו פעם ראשונה בחיים שהוא הולך לנשיא.

יעקב אדרי: פה נחתכים הדברים, ואחרי זה אנחנו מלינים.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, הוזמנו לדיון על ההתייקרויות.

יעקב אדרי: אני רוצה להגיד משפט אחד.

מגלי והבה: היושב-ראש, תקבע ישיבת המשך.

מגלי והבה: מתי ישיבת ההמשך?

יעקב אדרי: אני רוצה שהמנכ"ל ישמע משפט אחד.

רונית תירוש: אני יושבת פה, אני רוצה שישמע אותי המנכ"ל, יש לי מה לומר.

שמחה בניטה: גם הנכים רוצים.

רונית תירוש: יש לי כמה רעיונות יפים מאין לקחת את הכסף ולא מקיצוץ רוחבי.

שמחה בניטה: שכחתם את הנכים.

משה גפני: רבותי, סברתי ואמרתי למנכ"ל שמדובר על ישיבה של שעה וחצי.

משה גפני: זאת היתה התוכנית.

רונית תירוש: היית צריך להגביל את הפתיחה.

משה גפני: הישיבה הזאת היתה יכולה גם לא להתקיים.

רונית תירוש: אני בעד שתתקיים.

משה גפני: הרי הם היו יכולים להגיד לי: אנחנו לא יכולים בהתרעה כל כך קצרה.

משה גפני: הסכים לבוא גם המנכ"ל, גם הממונה על התקציבים, גם כולם, עם מגבלות הזמן.

משה גפני: אני לא הולך להרפות מהעניין הזה.

משה גפני: מי שלא ידבר עכשיו בנוכחות המנכ"ל, יהיה הראשון שידבר בישיבה הבאה, ואני מתכוון לקיים את זה.

משה גפני: יהיה פה דיון על המים, יהיה דיון על הכול.

יעקב אדרי: משפט אני חייב להגיד.

יעקב אדרי: אדוני המנכ"ל, שמענו את כל חברי הכנסת, אל תתרגש יותר מדי, אני אומר לך: עוד שבועיים-שלושה האבק ישקע, תביאו עוד פעם את הגזירות ויאשרו את זה, תלוי במחיר שתשלמו, זה הכול.

משה גפני: גאלב מג'אדלה משפט, וציון פיניאן משפט, ורונית תירוש משפט.

רונית תירוש: לא משפט.

רונית תירוש: אני מוותרת.

משה גפני: רונית תירוש ומג'לי והבה בישיבה הבאה, ותתקיים ישיבה, אתם הראשונים.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: ציון פיניאן משפט.

שמחה בניטה: מה עם הנכים?

משה גפני: גם הנכים.

ציון פיניאן: פה תקפו את הקואליציה, שכחו שבוועדת הכספים הרכב הקואליציה הוא 11 חברים מהקואליציה, שישה מהאופוזיציה.

ציון פיניאן: לטוב ולרע, כל החלטה שמתקבלת זה בעזרת הקואליציה.

ציון פיניאן: אילו היינו מקבלים את כל חוק ההסדרים, לא היה סדר במדינה.

יעקב אדרי: אנחנו מדברים על אלה שבאים, שלא יודעים מיהם.

גאלב מג'אדלה: אם הזמנת אותנו לדיון על ההתייקרויות, לא קיימנו דיון על התייקרויות.

משה גפני: קיימנו דיון על מה שחברי הכנסת דיברו.

גאלב מג'אדלה: דיברו על תקשורת, על האופוזיציה ועל הקואליציה, לא דיברו על ההתייקרויות.

גאלב מג'אדלה: לא שמעתי שהיה דיון על ההתייקרויות; היה דיון על הקואליציה, האופוזיציה, תקשורת, מי דמגוג, מי יודע לעשות הצגה בתקשורת.

גאלב מג'אדלה: לא שמעתי שדיברו על ההתייקרויות.

גאלב מג'אדלה: להיפך, אמרתם שרב הנעלם על הגלוי, לכן אני מציע שיהיה דיון בהמשך על ההתייקרויות.

משה גפני: קיבלתי את זה.

חיים שני: אני ממש מתנצל, זה לא מחוסר רצון לשמוע.

חיים שני: יש לנו כבוד לכל החברים.

חיים שני: התבקשנו במקביל להיות גם בוועדת החוקה.

חיים שני: אנחנו לא יכולים להתפצל לשניים, לכן אני חייב ללכת לשם.

חיים שני: מלה אחת, הקיצוץ יבוא לממן את ה-300 מיליון שקלים, זה יהיה כנראה שילוב - - -

משה גפני: של התחבורה הציבורית.

חיים שני: זה סעיף ההוצאה.

חיים שני: אנחנו עובדים על ההצעה המדויקת, כמה זה יהיה על חשבון אולי תשתיות תחבורה לטווח ארוך, כדי לקדם דברים לטווח קצר ודברים אחרים.

חיים שני: אנחנו כרגע עובדים על זה, נבוא כמובן עם הצעה מפורטת.

חיים שני: הצד של הפסד ההכנסות ימומן כולו מדחייה של המתווים של המסים הישירים.

חיים שני: זה בקצרה.

חיים שני: בנוסף, נגעו פה בהרבה נושאים שמטרידים גם אותנו.

חיים שני: אנחנו חיים פה במדינת שיראל, אנחנו מבינים בדיוק את מה שאתם מדברים על עלייה של מחירי הדירות.

חיים שני: אנחנו מבינים, קראנו.

חיים שני: ועדה שאני עומד בראשותה, שנקראת "פורום האג'נדה", עשתה ניתוח שיטתי בשבועות האחרונים של דוח העוני ומנסים להבין איך, מה ולמה - -

שמחה בניטה: מה עם הנכים?

חיים שני: - - אנחנו נשמח להתייחס לזה.

חיים שני: ולגבי שכר המינימום, שוב, מה שאמרנו שנדון במשך מספר ימים מצומצם, קודם כול לגבי מדיניות הממשלה, את זה אמרנו לפני שבועות מספר, ואחר-כך נשב עם הסתדרות ועם ארגוני המעסיקים.

חיים שני: החלטה אחרונה, שראש הממשלה עדכן עליה לפני ימים מספר, אומרת, שוב, שאנחנו מוכנים לשבת עם המעסיקים, עם ההסתדרות על יישום של העלאה בשכר המינימום לכל מי שמקבל שכר מינימום אמיתי, ובשירות המדינה גם מעבר לשכר מינימום אמיתי, ל-5,000 שקל, ובהחלט נשמח לעבוד אתם על תיקונים של עיוותים היסטוריים.

חיים שני: תודה רבה.

שמחה בניטה: מה עם אלה שמקבלים 2,300?

משה גפני: לא.

שמחה בניטה: רק לנכים לא מתייחסים.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: שמחה בניטה, זה לא בסדר.

משה גפני: הישיבה נמשכת, הישיבה לא מסתיימת, נמצאים פה איל אפשטיין ושאול מרידור ואחרים.

משה גפני: ביקשת רשות דיבור, בבקשה.

יוסי נשרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת שנשארו, נוכחתי פה בישיבה מטעם השלטון המקומי לפני אישור התקציב.

יוסי נשרי: הבטחתם לנו שלא תתנו יד לאישור התקציב אם לא יגעו בנושא של מחירי המים.

יוסי נשרי: לצערנו, בסופו של יום, כולנו יודעים מה קרה – התקציב עבר ומחירי המים נשארו על כנם, והמאבקים היום, שיצאנו אליהם ביחד עם הגורמים המשותפים, עומדים על השולחן.

יוסי נשרי: נושא התאגידים נשאר על השולחן.

יוסי נשרי: אני לא נכנס כרגע לתפקיד של עפר עיני בעניין הסכמי שכר, זה תפקידו, הוא יעשה את זה טוב ממני, אבל בסופו של דבר גם הקיצוצים הרוחביים שרוצים לעשות עכשיו, עוד פעם יחזרו חזרה לשלטון המקומי, קרי, לאזרחי ישראל.

יוסי נשרי: באמת הפעם אתם צריכים להיות הרבה יותר נחושים מאשר הייתם בפעם שעברה, שהלכתם לאוצר, קיבלתם מה שרציתם להעביר, העברתם פה, ואנחנו בסופו של דבר אוכלים את הבאושים האלה בטיפול ביום-יום.

יוסי נשרי: אין לנו אפשרות לתת שירות לציבור אחרי כל גזירה וגזירה.

יוסי נשרי: טוענים שאנחנו לא יודעים לנהל את התשתיות, לפי מה ששמעתי מאודי ניסן.

יוסי נשרי: הוא מוזמן לבוא לרשויות המקומיות, לעשות סיור ברשות-רשות, כפי שהוא יבחר לעצמו, ויראה איפה כן משקיעים ואיפה לא משקיעים.

יוסי נשרי: אנחנו קובלים על האמירה הערכית שלו, מבוקר עד ערב, שהרשויות המקומיות לא יודעות להתנהל.

יוסי נשרי: מעניין מאוד מה היה קורה במדינת ישראל אם לא היו רשויות מקומיות.

יוסי נשרי: יודעים להלל את הרשויות המקומיות כשיש מלחמה, איך הן יודעות לנהל את הרשות המקומית.

יוסי נשרי: הכול בסדר, בזכותן הכול בסדר, אבל כשיש שלום ושקט, ברוך השם, ביום-יום, אומרים שהן לא יודעות לנהל.

יוסי נשרי: למה לא יודעים?

יוסי נשרי: כי מקצצים לנו כל הזמן – מענקי איזון מקצצים, מחירי המים מקצצים, ברווחה מקצצים, בחינוך מקצצים, בסוף הציבור צריך לקבל שירות.

יוסי נשרי: השלטון המקומי זה לא מבנה, זה אזרחי ישראל, לכן אנחנו מבקשים מהוועדה המכובדת הזאת להיות הרבה יותר קשובים לנו ויותר קשוחים עם אנשי האוצר, שיבינו שאנחנו לא פרה חולבת, לא האזרחים ולא הרשות המקומית, שיהיו הרבה יותר עניינים בדברים האלה.

יוסי נשרי: לצערי הרב זה לא קורה.

יוסי נשרי: אנחנו חוזרים ואומרים, גם בישיבות של הסיעה.

יוסי נשרי: אני במקרה מהליכוד, אני אומר את זה ומתריע על כך.

יוסי נשרי: אנחנו מתעסקים פה בנושאים חברתיים-ערכיים, וזה לא משחק ילדים.

יוסי נשרי: אני רואה אזרחים, כשאני הולך ב-05:00 בבוקר, הם נכנסים לפחי האשפה ומוציאים לחם.

ציון פיניאן: תציג את עצמך כראש עירייה.

ציון פיניאן: לא הצגת את עצמך.

יוסי נשרי: עד עכשיו לא יודעים, אחרי כל  כך הרבה זמן שאני פה?

ציון פיניאן: תגיד שאתה ראש עירייה.

יוסי נשרי: אני ראש עיריית קריית-אונו.

משה גפני: ראש עיריית קריית-אונו ראש עירייה טוב ומצוין אפילו, והכול בסדר.

יוסי נשרי: מצוין, אתה צודק.

יוסי נשרי: לפני שנה קיבלתי ממשרד הפנים מכתב מאוד יפה: העיר קריית-אונו הפכה להיות עיר איתנה.

יוסי נשרי: מה קרה למחרת?

יוסי נשרי: התרסקנו, כי האוצר השית עלינו מחירי מים קטסטרופליים, לקח את מחירי הביוב, השית על הרשויות המקומיות.

יוסי נשרי: אנחנו לא מסוגלים להחזיק את מערכת החינוך, את האנשים עם המוגבלויות, הנכים, שיש לנו ברשות, כי לתאגידי המים אין היום את הכלים והאפשרות לתת להם הנחות מסוימות.

יוסי נשרי: פה, בשולחן הזה, יש לכם הכוח לעצור את הסחף הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אתם תוקפים אותי על זה שאמרתי - -

יוסי נשרי: לא תוקפים, אנחנו מבקשים.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: זה בסדר, הרי אני שומע את הקולות.

משה גפני: - - על זה שאני אמרתי, כך אתם טוענים, על כל פנים זה אי-שם קרוב לאמת, שלא נעביר את התקציב בלי שתיפתר הבעיה הזאת.

יוסי נשרי: נכון.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: ישבנו, ציון פיניאן ואני, ישבנו אתכם.

משה גפני: כמה היו?

יוסי נשרי: שבעה ראשי רשויות אצלכם בלשכה.

משה גפני: גם אתה היית שם.

משה גפני: הצענו לכם, עוד לפני שסיכמנו עם האוצר את הנושא של מענקי האיזון – הצענו לכם ככתבו וכלשונו, נדמה לי אפילו היינו יכולים לשפר את זה, הלכתם לשביתה.

משה גפני: למה?

משה גפני: כי רציתם לשבת עם ראש הממשלה.

יוסי נשרי: לא.

משה גפני: תרשה לי.

משה גפני: הצענו לכם את ההצעה שהציעו לכם באותו לילה מפורסם ראש הממשלה ושר האוצר.

משה גפני: הצענו לכם את זה.

גאלב מג'אדלה: אפילו יותר טוב.

משה גפני: אפילו קצת יותר טוב.

משה גפני: אתם השבתם ללא צורך.

יוסי נשרי: עוד לא השבתנו.

משה גפני: אני מתכוון לכל התהליך שהיה מסביב לזה.

משה גפני: אני מודיע לך, רציתי להעלות את החוק ביום רביעי שעבר, ואני לא יורד מהעניין הזה.

ציון פיניאן: הנושא של המים.

משה גפני: אני מנהל אתם דיונים, זה נמצא על השולחן.

משה גפני: התקשר אלי הביתה ראש הממשלה בשעת לילה מאוחרת, ביום שלישי בלילה.

משה גפני: הוא התקשר אלי, היו צרחות, השכנים לא הבינו על מה הצרחות.

משה גפני: אמרתי לו: לא בא בחשבון, נגמר העניין.

משה גפני: החוק עולה.

משה גפני: למחרת בבוקר עם שר האוצר, שהתקשר אלי, כשהוא היה בבית החולים, זה היה ממש ללכת על ראשו, עם כל מה שהסתובב מסביב ומסיבת עיתונאים, שאני מעורב בזה כבר שבוע, שבוע וחצי, עם כל התוכניות.

משה גפני: אני אומר לכם: צריך לשלב ידיים.

משה גפני: זה שאתה מהליכוד, סולחים לך, זה בסדר, כי גם ציון פיניאן מהליכוד, והוא מצוין.

משה גפני: יש כאלה מהליכוד שאני לא כל כך סולח להם.

משה גפני: הרי מי שהביא את הגזרות זה המפלגה שלך.

משה גפני: אני ממפלגה קואליציונית קטנה.

יוסי נשרי: התאגידים זה לא הליכוד, זה הגיע בזמן קדימה.

משה גפני: מאין זה הגיע, את זה אני יודע.

משה גפני: תעשה לי טובה.

משה גפני: מדיניות המס היא המדיניות של ראש הממשלה.

משה גפני: הרי היינו יכולים להימנע מזה.

משה גפני: את המים הביאה קדימה, ושוכחים את כל העניין הזה.

שי חרמש: ואת המחסור במים הביא הליכוד.

משה גפני: מדברים על חברי קואליציה שמצביעים.

משה גפני: עמד שר בממשלה בקדנציה הקודמת - - -

גאלב מג'אדלה: יוסי נשרי, תאגידים זה הליכוד.

גאלב מג'אדלה: יצחק היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

משה גפני: אני מדבר על תעריפי המים, זה מה שמעניין אותו.

משה גפני: בשבוע שעבר ישבו אמנון כהן ואורי מקלב אתי ועם אנשי האוצר ועם רשות המים על הנושא של השלטון המקומי.

משה גפני: לא משנה שהם חוזרים בהם, וזה בסדר.

משה גפני: הם הכירו את כל הפרטנרים: הם מכירים את ההסתדרות, הם מכירים את התעשיינים, הם מכירים את השלטון המקומי.

משה גפני: הם למדו להכיר.

משה גפני: הם מסכמים אתנו משהו בחדר, אחרי זה הם חוזרים בהם ומבקשים מאתנו: תנו לנו, כדי לנהל משא-ומתן, במקום שאנחנו נשלב ידיים.

משה גפני: הם עובדים עליכם.

משה גפני: עמדנו להגיע לסיכומים מסוימים על השלטון המקומי, אבל אני מרים ידיים, בסדר, תנהלו משא-ומתן, תשביתו.

משה גפני: זה בסדר גמור.

משה גפני: אני אומר לך, ואני מצהיר על זה: לא נרפה מהעניין הזה.

משה גפני: לא נרפה מהעניין של השלטון המקומי.

משה גפני: נעשה עוול שאין כדוגמתו.

משה גפני: ולסיום, לגבי השלטון המקומי, הלוואי והייתם מדברים מקשה אחת.

משה גפני: הלוואי.

משה גפני: היה אפשר לפתור את הבעיה של התאגידים, הם מוכנים לשמוע ומוכנים לדבר, ותאמין לי, אני לא חסיד שלהם.

משה גפני: הם אנשים נחמדים, אבל יש להם אג'נדות, חבל על הזמן.

משה גפני: להזיז אותם זה כמו להזיז בולדוזר, ואנחנו יכולים.

משה גפני: הנה, הזזנו את ראש הממשלה.

גאלב מג'אדלה: מה הזזת?

גאלב מג'אדלה: זו קוסמטיקה.

משה גפני: חזקי ישראל, ואחריו - שמחה בניטה.

חזקיה ישראל: אני מבקש להפנות את תשומת לבכם לכך שלא היתה התייחסות לבלו על הסולר, מס על הפחם, מים לתעשייה, ארנונה לתעשייה, ביטוח לאומי.

חזקיה ישראל: אמר אודי ניסן שיש עלייה גלובלית של מחירי הסחורות, אז אני שואל, האם המשמעות היא שצריך להוסיף ולהעלות את המחירים מעבר לעלייה הגלובלית?

חזקיה ישראל: זה מה שקורה פה.

חזקיה ישראל: הרי מעבר לפגיעה בכושר התחרות שיש בכל המהלכים האלה, ברור שאם מעלים את המחירים, את התשומות, והמים זה תשומה והפחם זה תשומה – כל הדברים האלה זה תשומות, בתעשייה, במגזר העסקי, המשמעות היא שזה מתגלגל גם לכיוון המוצרים, ואז עוד פעם זה מתחיל.

חזקיה ישראל: אם רוצים פתרון, צריך להתייחס גם לנקודות האלה ולא רק לחלק מהן.

חזקיה ישראל: עד כאן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מסי החברות הורידו.

יוסי נשרי: אני רוצה ברשותך, מר גפני, להוסיף עוד משפט אחד.

יוסי נשרי: בשלטון המקומי קיימנו דיון מעמיק בנושא הדיור, ולצערי הרב אנחנו נתקלים באוזן לא קשבת של שרית דנה ממשרד המשפטים בנושא של דיור בר-השגה, שלא נותנת לנו את הכלים המשפטיים לקדם את האג'נדה של דיור בר-השגה ברשויות המקומיות.

יוסי נשרי: תביאו גם את זה בחשבון.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שמחה בניטה, לפני שאנחנו מסיימים.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: את אחרונה חביבה.

משה גפני: דרך אגב, תדעי שלגבי נושא המים, הנושא של הנכים ככל הנראה נפתר.

שמחה בניטה: בעזרת השם.

משה גפני: בעזרת השם.

שמחה בניטה: בכל הדיון הזה לא מדברים על נכים.

שמחה בניטה: מדברים על העלאת שכר המינימום, שיעלו מ-3,850 ל-4,200.

שמחה בניטה: חבר'ה, שכר המינימום הזה עולה לעובדים הזרים שלנו מלא.

שמחה בניטה: קצבת הנכות של הנכים לא עולה בשקל, מאיפה נכים יוסיפו עוד 450 שקל, כאשר קצבת השר"ם שלהם לא עולה בשקל?

שמחה בניטה: אנחנו בדרגה הגבוהה של הנכות, מקבלים 2,300 שקל, לא שכר המינימום.

שמחה בניטה: הקצבה לא עולה, ממה אני אשלם את החשמל, את המים ואת הסולר?

שמחה בניטה: לא קיבלנו קצבה של העלאת הדלק.

שמחה בניטה: הסולר עלה, והמכוניות שלנו זה הרגלים שלנו.

שמחה בניטה: אנחנו משלמים מס על רגליים, כאשר המדינה לא מממנת לנו.

שמחה בניטה: גם כשמממנים, המדינה מממנת את קצבת הניידות.

שמחה בניטה: מי שיודע, אנחנו מקבלים רק 75% מהעלות המשוערת.

שמחה בניטה: גם כך, כשאנחנו מקבלים את הקצבה, בקצבה יש גם הביטוח הכללי של הרכב, גם התיקונים וכל מה שכרוך בהחזקת הרכב, וגם דלק.

שמחה בניטה: הדלק הוא רק פסיק מהעלות שאנחנו מקבלים להחזקת הרכב.

שמחה בניטה: ביום חורף כמו אתמול, כשרוצים לצאת להפגנה, לא יכולים, כי אם נכה מונשם יצא להפגנה בקור הזה, מחר הוא יהיה עוד גוויה מתה, ופחות תקציב למדינה.

שמחה בניטה: נכים לא מסוגלים לעמוד בקור הזה ולהפגין בתקופה כזאת, ולכן לא רואים אותם, לא שומעים אותם, אז כאילו הם נכנעים ומוכנים לקבל את גזר הדין.

שמחה בניטה: אנחנו לא יכולים לקבל את גזר הדין, אבל אין לנו הכוחות הפיזיים והרפואיים לצאת למאבקים האלה.

שמחה בניטה: אני רוצה לדעת איך משרד האוצר והנציגים פה לא מבינים שיש כאן אוכלוסייה שחיה מקצבת נכות, מקצבת ניידות, משר"ם, כשהכול עולה, ואצלם שום דבר לא עולה.

שמחה בניטה: המים עולים, החשמל עולה, ואצלם שום דבר לא עולה.

שמחה בניטה: יש לנו כאן נציג מקריית-אונו, הוא מדבר על עזרה לנכים?

שמחה בניטה: אני מטפלת בנכים של קריית-אונו, הם לא מקבלים יחס.

שמחה בניטה: עירבתי את הבן שלי, שעובד אצל אלי ישי, כדי לתפוס מישהו מעיריית קריית-אונו לטפל בנכה שחי מקצבת נכות, ויש לו חוב של 40,000 שקל בעירייה, אז שלא יגידו שהם עוזרים לנכים.

שמחה בניטה: הבן שלי, שעובד אצל אלי ישי, פנה למישהו שם, אצלם בגבייה, וכך גם בעיריית תל-אביב.

שמחה בניטה: עם כל הכבוד, כל העיריות האלה שנלחמות - - -

משה גפני: העיקר שאלי ישי עוזר לקריית אונו...

שמחה בניטה: תאמין לי, הוא עוזר לכולנו.

שמחה בניטה: זה לא מעניין אותי קריית-אונו.

שמחה בניטה: הוא עוזר לנכים, בשבילי זה מספיק.

שמחה בניטה: לפחות הוא עוזר, אכפת לו מהנכים.

שמחה בניטה: הוא עושה מה שהוא יכול, בפינה הקטנה שלו.

שמחה בניטה: אני באה אליו בפניות פרטניות כדי לפתור מצוקה.

שמחה בניטה: מאיפה הנכים ישלמו ארנונה, כשהם חיים מ-2,300 שקל?

שמחה בניטה: ממה נשלם למטפל, לאוכל, לאוטו?

שמחה בניטה: כאן בדיון מישהו צריך להעלות את הנושא הזה ואת בעיית הקצבה של הנכים.

שמחה בניטה: מדברים על השכר במשק, 450 שקל.

שמחה בניטה: לנכים, כשמדובר על העלאה של 100 שקל, הם לא מוכנים, הם עושים מייד חשבון שזה יעלה כמה מיליונים למדינה.

שמחה בניטה: ו-450 שקל זה לא יעלה למדינה?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מה שהעלתה שמחה בניטה זה נושא שראוי לחשוב עליו.

משה גפני: אנחנו מדברים על המים כל הזמן, וזה קרוב לפתרון, אבל הנושא שהיא מעלה, נושא שכר המינימום, באמת הקצבה שלהם לא תגדל, ושכר המינימום שהם יצטרכו לתת לעובדים הזרים - - -

שמחה בניטה: שניים אנחנו מחזיקים, מאיפה נשלם את זה?

משה גפני: צריך לחשוב על העניין הזה.

משה גפני: אתם רוצים להשיב?

שמחה בניטה: הם הפילו עלינו מס פנסיה.

שמחה בניטה: הכול מבית מדרשו של ביבי.

שמחה בניטה: הוא לא השתנה.

משה גפני: שאול מרידור.

שאול מרידור: כמו שאמר אודי ניסן, נושא המחיר יידון במועצת רשות המים.

שאול מרידור: הכיוון שראש הממשלה הנחה הוא ברור, והמועצה תעשה, אני מניח, הכי טוב בהקשר הזה.

משה גפני: שיהיה ברור, אם המתווה, שראש הממשלה מתווה את המדיניות ומועצת רשות המים היא זאת שתחליט ותקבע את העניין הזה, אנחנו מחוץ לתמונה.

משה גפני: המשמעות של העניין, הולך להיות פה מאוד מעניין.

משה גפני: הלכנו על המתווה של הפיקוח על המים, לפחות אנחנו יושבים.

משה גפני: עם כל הכבוד לראש הממשלה ולמועצת רשות המים, גם לנו יש מה לומר בעניין הזה.

שאול מרידור: אני חושב שישבו עם שלושה חברים מהוועדה המכובדת הזאת, ישבו גם אתמול, וימשיכו לשבת.

משה גפני: זה פשוט מעצבן, העניין הזה.

משה גפני: ראש הממשלה לא בעניין, ומועצת רשות המים - - -

יוסי נשרי: תקדם את החוק שלך, ותחזיר לפה.

משה גפני: מאה אחוז.

שאול מרידור: לגבי התאגידים, כמו שאמרת, יש הרבה מאוד דברים בעניין הזה.

שאול מרידור: לצערי הרב, אנשי השלטון המקומי, למרות ההנחיה של ראש הממשלה להקים ועדה, עד היום לא ישבו אתנו לדיון אחד רציני, כי הם רוצים לדבר על מחיר המים לאזרחים, שהוא לא נידון בינינו לבין הרשויות המקומיות.

שאול מרידור: אנחנו נשמח, ואני חושב שיש היום ישיבה ב-16:00, ואני אומר ליוסי נשרי וגם לכם, נשמח לשבת ולדון בעניינים המהותיים שיש לעיריות מול התאגידים כדי לפתור אותם.

שאול מרידור: הפתרון הוא לא לבטל את התאגידים ולא לחזור אחורה, כי אנחנו נמצא את עצמנו בעוד משבר מים בעוד חמש שנים.

שאול מרידור: ככל שיש בעיות, יש למצוא פתרון לבעיות ולא ללכת לעולם קיצוני של ביטול התאגידים.

שאול מרידור: תודה.

משה גפני: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.

משה גפני: פתחנו למעשה בדיון, נצטרך להמשיך לדון.

משה גפני: על סדר-היום של מליאת הכנסת נמצאים כמה חוקים, ביניהם החוק המרכזי, העברת הפיקוח על המים לוועדת הכספים, החזרתו לוועדת הכספים.

משה גפני: אני עדיין לא מעלה אותו שוב.

משה גפני: הייתי מעלה אותו בשבוע שעבר, וכבר היה סיכום, גם בהנהלת הקואליציה, שיש חופש הצבעה.

משה גפני: קרה מה שקרה.

משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיונים עם משרד האוצר לגבי המים, גם לגבי השלטון המקומי.

משה גפני: דרך אגב, אני מכבד כל החלטה שלכם - - -

גאלב מג'אדלה: למה לגבי המים?

גאלב מג'אדלה: מה עם כל ההתייקרויות?

משה גפני: אמרתי לגבי המים.

משה גפני: לגבי הדברים האחרים, אנחנו נקיים דיונים כאן.

משה גפני: לגבי המים אנחנו מדברים כבר זמן רב.

משה גפני: זה לא קרה בגלל מסיבת העיתונאים של ראש הממשלה.

משה גפני: התקיים דיון  בעניין הזה.

משה גפני: הם סוחבים את זה, כי הם רוצים שהמצב יישאר - - -

גאלב מג'אדלה: ההשגה שלי היא, כי הדיון על ההתייקרויות, זה לא רק מים, לכן תהיה צמוד לנושא שאליו הוזמנו.

גאלב מג'אדלה: הדיון הוא על ההתייקרויות, ובתשובות מהאוצר, שלא קיבלנו היום, הנעלם יותר מהגלוי.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים בדיון הבא, בהמשך, שיהיה ברור.

גאלב מג'אדלה: לא עוד לדבר דמגוגיה ותקשורת וקואליציה ואופוזיציה.

משה גפני: אני מקבל מה שאמרת.

גאלב מג'אדלה: זה לא מעניין את העניים בבית.

משה גפני: דרך אגב, זה גם מעניין.

גאלב מג'אדלה: אתה אומר "סיכום", אז תיצמד לסיכום, זה מה שאני רוצה.

משה גפני: אגב, זה כן מעניין את אלה שבבית, כי הם משלמים הרבה על המים, הם משלמים הרבה על מוצרים אחרים, לפחות יש להם בידור.

גאלב מג'אדלה: ההצגה לא מעניינת אותם בבית.

משה גפני: אני מסכם ברוח הדברים האלה.

משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון על העלאות של המצרכים.

משה גפני: תודה רבה, רבותי, הישיבה נעולה.