ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 654, 2011-01-24 11:45

משה גפני: אני פותח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: הסעיף האחרון בסדר היום הוא הצעה לסדר היום (דיון מהיר) בנושא: הממשלה עומדת להקפיא את הקמת מתקן ההתפלה באשדוד של חבר הכנסת שי חרמש.

משה גפני: לפני שאני נותן את רשות הדיבור לחבר הכנסת חרמש אני רוצה לומר שכבר קיימנו דיון על העניין הזה, על התפלת מי הים באשדוד.

משה גפני: הוויכוח בין הממשלה, בין סגן החשב הכללי לבין מקורות, אלא שבמקורות מאז קרה.

משה גפני: יש מנכ"ל חדש.

שי חרמש: יושב ראש חדש.

משה גפני: נכון, סליחה, יושב ראש חדש.

משה גפני: אני הייתי בטוח שאם לא הסתדרתם עם היושב ראש הקודם, עם היושב ראש הנוכחי תסתדרו אבל אני לא רואה על הפנים שלך סימנים שכבר הסתדרתם.

אלכס ויז'ניצר: אנחנו נסתדר.

משה גפני: אלכס ויז'ניצר, ההיכרות שלנו היא רבת שנים בתפקידיו הקודמים הוא עשה את מלאכתו נאמנה.

משה גפני: הוא חדש במקורות ואני מקווה שגם כאן הוא יעשה את מלאכתו נאמנה.

משה גפני: על כל פנים, אנחנו גם עשינו לאחר מכן פגישה בין משרד האוצר, אגף החשב הכללי, החשב הכללי עצמו ואתה יחד עם אנשי מקורות.

משה גפני: תכף נשמע מחבר הכנסת שי חרמש את הדברים.

משה גפני: זה דיון מהיר, אתה תציג ואחרי כן נדון.

שי חרמש: מכובדי היושב ראש, קודם כל, תודה שראית בעניין הזה דיון דחוף ולא פלא הדבר.

שי חרמש: הדיון האחרון בנושא היה ב-4 בינואר 2010.

שי חרמש: עברנו שנה ושבועיים ובעצם דבר לא קרה.

שי חרמש: בגלל שאנחנו יושבים כאן בדיון ציבורי, אני רוצה לומר שיש אלימות ואני רוצה לצטט כאן משפט ואני מקווה שתבוא הכחשה מהחשב הכללי.

שי חרמש: "הבריונות של ויז'ניצר לא תקדם את משק המים.

שי חרמש: זה מהלך לא רציני שהוא בגדר ניסיון הפחדה שעתיד להיכשל".

משה גפני: מאיפה אתה קורא את זה?

שי חרמש: מפי שוקי אורן בעיתון דה מרקר מלפני יומיים.

שי חרמש: לומר על אלכס ויז'ניצר, שלדעתי הוא אחד המנהלים הבכירים והטובים במשק הציבורי, שאם הוא היה עוזב את המשק הציבורי, היו חוטפים אותו בכל מקום פרטי אחר בסדרי שכר אחרים, בריונות, אני אומר לפרוטוקול כאן שהאמירה הזאת היא חמורה ועוד בכלל לפני שדנים בנושא התפלת המים.

שי חרמש: זה התפרסם אתמול בעיתון.

שי חרמש: אני מאוד מקווה ששוקי אורן לא אמר את הדברים, אבל אם הוא אמר את זה, זה ראוי לכל גינוי.

שי חרמש: כך לא מדברים על אנשים בעמדות ציבוריות.

שי חרמש: לא מדברים על אף אחד ובוודאי לא על אדם במעמדו ובשיעור קומתו של אלכס ויז'ניצר.

שי חרמש: נעבור לנושא משק המים.

שי חרמש: אנחנו נמצאים היום שנה ושבועיים אחרי דיון זהה שהיה כאן בוועדה והעלה על סדר היום בדיוק את מה שאנחנו מעלים כרגע.

שי חרמש: היה כאן דיון מהיר ששני חברי ועדה תבעו להעלות אותו.

שי חרמש: החברות היו כאן אותם שחקנים, התחלף יושב ראש מקורות וזה השנוי היחיד הקיים והוויכוח נשאר אותו ויכוח.

שי חרמש: מה שעבר מאז – שנה ושבועיים – זאת עוד שנת בצורת, אולי הנוכחית חמורה מכל מה שידענו במאה השנים האחרונות.

שי חרמש: אני יכול להעיד שבאזור בו אני גר, בעוטף עזה, ירדו עד לבוקר זה 58 מילימטרים.

שי חרמש: זאת בערך כמות הגשם שיורדת בעונה באילת.

שי חרמש: אנחנו נמצאים היום בהחמרה שלא הייתה כדוגמתה, בשנה השישית או השביעית לרציפות של בצורת.

שי חרמש: קיצוצי המים בחקלאות מגיעים לסדרי גודל שהולכים לעקור מטעים.

שי חרמש: המחירים לאזרח ברורים וידועים כאן ודבר לא קרה.

שי חרמש: משק המים היה יכול להפיק תועל אם הדיון במקורות לבין משרד האוצר היה מסתיים לפני שנה בפער כזה או אחר.

שי חרמש: לאורך כל הדרך הזאת מקורות ניהלה משא ומתן, ולפי הנתונים שנמצאים כרגע היא התקרבה למרחק מזערי ממחיר היעד שקבע משרד האוצר.

שי חרמש: אם מקורות בדיון לפני שנה לבקשתך הרב גפני עמדה על 2.86 ומחיר היעד הוא 2.36, לבוקר זה מחיר היעד נותר 2.36 ומחיר מקורות הוא 2.40.

שי חרמש: כלומר, הפער של 4 אגורות הוא פער של 15 מיליון שקלים בשנה תוספת של אגורה לקוב מים.

שי חרמש: אני מוכרח להודיע כאן כרגע בשם חקלאי ישראל, לאוצר, כיושב ראש הלובי החקלאי, שאנחנו מוכנים בשם כל עם ישראל להוסיף את האגורה.

שי חרמש: מחסור המים גדול ביותר ומתנהלת כאן להבנתי הפקרות משולשת.

שי חרמש: הראשונה, הפקרות של משק המים.

שי חרמש: השנה הזאת שחלפה, עברה מבלי שנעשה דבר כדי שתהיה תוספת מים להתפלה והמצב הולך ומחריף.

שי חרמש: הנושא השני הוא הריכוזיות.

שי חרמש: דנים כאן אין סוף בנושא הריכוזיות.

שי חרמש: שבעים אחוזים ממשק ההתפלה נמצא בידי יזמים פרטיים ובמקרה אלה אותם יזמים.

שי חרמש: זאת חברת דלק של תשובה וכי"ל של עופר.

שי חרמש: הייתי אומר שאם יזם מחזיק בידיו את מקור האנרגיה ואת  מתקן ההתפלה, הוא בוודאי יכול להציג תמחור שונה לגמרי ממי עומד על חוף הים.

יעקב אדרי: הוא יכתיב את המחיר.

שי חרמש: ודאי.

שי חרמש: ברגע שאתה מחזיק גם את מקור האנרגיה וגם את מתקן ההתפלה, כמובן שיש מה שנקרא בכלכלה טרייד אין בין שני המחירים.

שי חרמש: אפשר לשחק.

שי חרמש: אם מחר יידרש מאותם יזמים להוריד את המחיר מ-2.36 ל-2.35, הם ידעו לעשות את הדבר.

שי חרמש: מקורות נלחצה עד הסוף.

שי חרמש: אני חושב שלבוא היום ולומר למקורות שתיישר קו עם מי שהוא גם ספק אנרגיה, זה נחשב בלתי הגון בעליל אלא אם כן מדינת ישראל החליטה להשתחרר מהתחייבות למשאב הטבע הזה ולומר שמפריטים כל דבר.

שי חרמש: הדבר השלישי שבעיניי חמור יותר מכל דבר אחר ואולי נשמע כרגע מינורי.

שי חרמש: בשנת 2004 היה הסכם על רפורמה במקורות והיה הסכם עם עובדי מקורות.

שי חרמש: חברת מקורות היא חברה של אלפי עובדים ועשרות אלפי בני משפחות למיניהם, עובדי מקורות ומקבלי השירותים.

שי חרמש: משמעות העובדה שאם מקורות לא תקבל את מתקן ההתפלה, זה פיטורים בתוך מקורות.

שי חרמש: דיברנו על זה בינואר 2010 וכאילו דבר לא קרה.

שי חרמש: שלושת הדברים יחד – גם הפקעת משאב לאומי, גם עיכוב כרגע בהקמת המתקן, גם האמירה לגבי אי כיבוד הסכמים עם עובדי מקורות – הם דבר שבלתי מתקבלים על הדעת ועברנו את הנושא הזה.

שי חרמש: הצעתך גפני הייתה ברורה לגמרי ואני מצטט את הצעת ההחלטה.

משה גפני: אני אצטט את זה אחר כך.

שי חרמש: שנה ושבועיים עברו.

שי חרמש: אם ישראל יוצאת למכרז חדש, במקום שהמתקן הזה יעמוד תקין ב-2013, הוא זז ל-2015.

שי חרמש: זאת אומרת, עוד שנתיים של 300 מיליון קוב מים שלא יעמדו לרשותנו.

שי חרמש: המחיר הוא לאין שיעור גדול מה-15 מיליון שקלים לשנה.

שי חרמש: אני אומר שוב.

שי חרמש: נחתם כאן הסכם, תהיה כאן התחייבות שלטונית, ממשלות כאלה וממשלות אחרות, עובדים עומדים מאחורי העניין הזה, משאב טבע עומד מאחורי העניין הזה ובעיקר צריכת המים של מדינת ישראל.

שי חרמש: ראיתי לנכון להעלות את הדיון הזה כאן במלאת שנה לדיון שהיה בשנה שעברה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אני מודה לך על שהעלית את הנושא.

משה גפני: יעקב, אתה ביקשת משהו לסדר?

יעקב אדרי: אחר כך אני אתייחס לזה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אלכס ויז'ניצר, יושב ראש מקורות.

אלכס ויז'ניצר: אדוני היושב ראש, אני קודם כל מודה לך על ההתכנסות המיידית.

משה גפני: תודה לשי חרמש.

אלכס ויז'ניצר: אני מודה גם לשי חרמש.

אלכס ויז'ניצר: אני מודה לכולכם.

אלכס ויז'ניצר: די התלבטתי במה להתחיל מכיוון שזה דיון מהיר ומכיוון שבימים האחרונים אני התייחסתי לנקודה הזאת בכל דרך אפשרית.

אלכס ויז'ניצר: לפני שבוע היינו כאן בוועדת הכלכלה.

אלכס ויז'ניצר: הייתי מתחיל מדברים פשוטים.

אלכס ויז'ניצר: קודם כל, כמה עולה כל מה שקורה נכון להיום למדינה, ושנית, למה היינו רוצים להגיע.

אלכס ויז'ניצר: נעזוב לרגע את מקורות כגוף ממשלתי, כחברה לאומית למים וכל הדברים שדיברנו עליהם קודם.

אלכס ויז'ניצר: אובייקטיבית וסובייקטיבית המשק חייב לעשות צעדים לא קונבנציונאליים במצב משבר מסוג זה.

אלכס ויז'ניצר: המשבר הוא לא קונבנציונאלי, הוא לא שיגרתי.

אלכס ויז'ניצר: גם אם אנחנו מדברים על כל התקופות הקשות שעברנו בזמן האחרון, זו תקופה ממש לא קונבנציונאלית וצריך לפעול כאן בצורה לא שגרתית.

אלכס ויז'ניצר: ביקשתי מסמנכ"ל כספים של מקורות ייזום לעשות קודם כל חשבון כמה זה עלה לארגון פיזית, בכסף, במשך כל התקופה הזאת ואני רוצה לציין שחברת מקורות, כל התשלובת, מקורות ייזום בפרט, עשו את כל מה שהתבקשו לעשות על ידי החשב הכללי באוצר במסלול של התחייבות מ-2004.

אלכס ויז'ניצר: הם עשו מכרז, הכריזו על זוכה, עם כל הסיבוכים של מכרזים קשים, ואני השתתפתי לא במעט מכרזים והייתי יושב ראש ועדת המכרזים במשך שבע שנים בהיקפים של 24 מיליארד שקלים שעשו באותה תקופה.

אלכס ויז'ניצר: חברת ייזום עשתה את כל מה שהתבקשה לעשות.

אלכס ויז'ניצר: נכון להיום זה עלה לה 65 מיליון שקלים.

אלכס ויז'ניצר: יש לנו זוכה, תשלובת שהיא חברת מינרב ושותפים ספרדים, ובמידה שחס וחלילה יגיעו למסקנה או החלטה לא נכונה, זה יעלה למשק הרבה יותר כסף מכיוון שהקבלן באופן ישיר, הקבלן שזכה, מי שהוכרז כזוכה, יתבע את כל מה שהוא יכול לתבוע.

אלכס ויז'ניצר: נזקים ישירים נוספים של עיכובים כאשר המתקן לא קם, זה בערך מיליארד שקלים במינימום כל שנה.

אלכס ויז'ניצר: זאת אומרת, לא הקמנו מתקן היום, דחינו את זה לעוד שנתיים, זה עוד בערך שלושה מיליארד שקלים נכון להיום.

אלכס ויז'ניצר: נשאלת שאלה והיא למה.

אלכס ויז'ניצר: נשאלת השאלה והיא מאיפה.

אלכס ויז'ניצר: דיברנו כאן על פער של 2.40 מול 2.36.

אלכס ויז'ניצר: מה זה 2.36?

אלכס ויז'ניצר: החשב הכללי והאוצר טוען שזה בנצ' מארק, שזה מדד.

אלכס ויז'ניצר: כל אחד מאתנו לומד שבנצ' מארק זה או מדד שנקבע על ידי בעלי מקצוע בתחילת התהליך או שלוקחים את כל ההצעות של השוק עצמו ו משקללים אותם.

אלכס ויז'ניצר: עושים ממוצע.

אלכס ויז'ניצר: אם אתה תיקח את המתקנים שעובדים או שהולכים לקום ותיקח את הממוצע, אתה תגיע בקלות לסדר גודל של 2.30 מינימום.

אלכס ויז'ניצר: מתקנים שקיימים היום או שנמצאים בעבודה.

אלכס ויז'ניצר: מי שמתעמק קצת בחומר, יודע שהמחיר הוא לא הדבר הקובע, המחיר לקוב, אלא יש עוד הרבה מאוד תהליכים.

אלכס ויז'ניצר: לפני שבוע טענו כאן נציגי האוצר שהם לא קיבלו שום דבר בכתב ממקורות ייזום על התחייבות במחיר כזה או אחר.

אלכס ויז'ניצר: אז, ביום חמישי או ביום רביעי בשבוע שעבר, מנכ"ל חברת מקורות ייזום שלח ליושב ראש ועדת המכרזים מחיר של 2.40 וכך הלאה וכך הלאה.

אלכס ויז'ניצר: הרושם שלי אדוני היושב ראש הוא שלא חשוב מה יהיה המחיר, הרושם שלי הוא שאנחנו בסופו של דבר צריכים להתפכח ולדבר גדולות וכך הלאה.

אלכס ויז'ניצר: צריך להתחיל לעבוד.

אלכס ויז'ניצר: אני פונה אליכם ואני מבקש מכם כוועדה, אתם לא יכולים לקבל החלטות מכריעות אולי, אבל אתם יכולים לקבל החלטות מאוד מאוד חשובות מבחינת התהליכים עצמם.

אלכס ויז'ניצר: אתם יכולים לעקוב אחרי כל מה שמתרחש, להביא ללוחות זמנים קצרים.

אלכס ויז'ניצר: כל יום עכשיו הוא הפסד.

יעקב אדרי: מה האוצר אומר?

יעקב אדרי: מה התשובה שלו?

משה גפני: רגע.

משה גפני: תכף האוצר יגיד.

משה גפני: הפער הוא 2.40 – 2.36?

אלכס ויז'ניצר: כן.

משה גפני: מה עוד?

אלכס ויז'ניצר: אני לא יודע.

אלכס ויז'ניצר: בזמנו אמרתי לשר האוצר שהוא יקבע מחיר.

אלכס ויז'ניצר: אמרתי גם להם שהם יקבעו מחיר.

אלכס ויז'ניצר: מה שאני יכול לומר לו שהוא לא מכיר כנראה את המטריה, הוא לא מכיר את תוכן הדברים, הוא לא נכנס פנימה.

אלכס ויז'ניצר: מכיוון שהנציגים נמצאים כאן, גם מנקודת מבט זאת – וזה  המשפט האחרון שלי – הגיע הזמן שכולנו נתפכח, הגיע הזמן שהדבר החשוב ביותר מבחינתנו יהיה הדבר הכי חשוב וזה המים.

אלכס ויז'ניצר: לא 2.36 ולא 2.40.

אלכס ויז'ניצר: מקורות לא הולכת להרוויח ולא הולכת לעשות שום דבר אלא מקורות הולכת בהתחייבות ממש.

אלכס ויז'ניצר: אני לא יודע מה עוד צריך לעשות בפני ועדת מכרזים על מנת להסביר  שאנחנו הולכים לעשות  את זה ברצינות.

אלכס ויז'ניצר: הגיע הזמן שנעשה צעדים.

אלכס ויז'ניצר: שוב אני מודה לך.

משה גפני: גיל שבתאי, אני לא הולך לחזור על הדיון שהיה.

משה גפני: גם אין לנו את הזמן הזה ואין בו צורך.

משה גפני: אנחנו קיימנו את הדיון הזה.

משה גפני: אתם הייתם צריכים לדווח לנו מה עלה בעקבות הדיונים ביניכם לבין מקורות ואתם לא דיווחתם לנו.

משה גפני: כנראה שהייתם עסוקים בדברים אחרים.

יעקב אדרי: יש שנה גשומה מאוד ושום דבר לא דחוף.

משה גפני: אנחנו קיימנו ישיבה ולאחר מכן גם קיימנו דיון פנימי ביחד עם מקורות וביחד עם החשב הכללי.

שלי יחימוביץ': גפני, אתה שלחת אותם להגיע להסכמה.

משה גפני: ישבנו אחרי כן.

משה גפני: לאחר הישיבה ההיא ביקשתי דיווח והיה מדובר על כך שהם יגיעו לפתרון.

משה גפני: אני די קיבלתי בהפתעה את העניין הזה שהנושא לא נפתר.

משה גפני: כששי חרמש אמר לי שיש בעיה, אמר לי עוד מישהו, חוץ מהדיון המהיר עוד דיברו אתי על העניין הזה, עבורי זאת הייתה הפתעה.

משה גפני: גיל שבתאי, עזוב את כל הדין מסביב.

משה גפני: תגיד לנו מה הפערים ביניכם לבין מקורות.

משה גפני: 2.40 ו-2.36?

גיל שבתאי: לא. התהליך התחיל באמת כאן לפני שנה כאשר היינו בוועדת הכספים, אחרי שוועדת המכרזים עשתה עבודת מטה מאוד מפורטת, קבעה מחיר שהמחיר הריאלי לרכישת המים באשדוד הוא 2.36.

גיל שבתאי: זה לא סתם שעשינו עבודה והסתכלנו ואמרנו מה נראה לנו המחיר ועל בסיס זה קבענו.

גיל שבתאי: עשינו עבודה מקצועית מאוד מפורטת ובאמת הסתמכנו על המחיר שהיה באותו חודש במכרז סורק של 201, התעלמנו ונטרלנו את כל המרכיבים הרלוונטיים כולל מחירי האנרגיה שהעלו כאן, כולל היתרונות לגודל, כולל כל מיני אלמנטים כאלה ואחרים שקשורים לאתר, וקבענו שזה המחיר הריאלי.

גיל שבתאי: באה מקורות לכאן, לוועדת הכספים, ואמרה לא, המחיר שצריך להיות זה 2.86.

גיל שבתאי: אגב, במונחי 2.36 זה יותר גבוה, זה בערך 2.90, אבל הפער היה פער של למעלה מ-800 מיליון שקלים אז.

גיל שבתאי: הם באו ואמרו שהם לא יכולים לרדת וזה המחיר שצרכן המים צריך לשלם להם.

גיל שבתאי: מאז כל פעם, כל חודש, הם באמת הורידו את המחיר, פעם 2.72, אחר כך 2.49, עכשיו זה 2.40.

אלכס ויז'ניצר: צריך לדייק.

משה גפני: לא. יש חברי כנסת שאני לא משתלט עליהם ואין לי ברירה, אבל אורחים לא מתערבים באמצע.

אלכס ויז'ניצר: הוא צריך לדייק.

אלכס ויז'ניצר: הוא לא יכול לא לדייק.

משה גפני: ממש לא.

משה גפני: אתה יכול לא לדייק.

יעקב אדרי: גפני, הוא הגיע לחלק הכי חשוב.

משה גפני: אלכס, אני מכיר את הטמפרמנט שלך, אתה לא מתערב.

משה גפני: אתה תקבל רשות דיבור ואז תתייחס.

משה גפני: בבניין הזה לא חייבים לומר אמת.

משה גפני: אין כלל כזה.

גיל שבתאי: אני אשמח לדעת איפה לא דייקתי.

אלכס ויז'ניצר: זה בדיוק מה שהם עושים.

אלכס ויז'ניצר: קיבלו הנחיה.

גיל שבתאי: לצערי הרב אנחנו כבר באמת שנה מתנהלים מול מקורות.

גיל שבתאי: כל פעם הם ממציאים מחיר כזה או אחר ותמיד המחיר הוא גבוה בהרבה ממחיר השוק ומדובר בפער של מאות מיליוני שקלים.

גיל שבתאי: גם הפעם הם באים ומציגים מחיר של 2.40 כאילו לעומת ה-2.46, אבל זה לא באמת נכון.

גיל שבתאי: 2.40 במונחי נובמבר 2010.

שי חרמש: כמה זה, עוד שלושה אחוזים?

גיל שבתאי: לא. אם אתה רוצה, אני אומר.

משה גפני: שי, אתה יודע שאני לא מבין מהר.

משה גפני: תן לי לשמוע את מה שהוא אומר מהתחלה ועד הסוף.

גיל שבתאי: אני אומר בדיוק מה הפער.

גיל שבתאי: הפער נכון להיום הוא בערך כ-250 מיליון שקלים בינינו לבינם, שזה כעשרים אחוזים מעלות ההקמה.

גיל שבתאי: זה לא פער זניח אלא זה פער שהוא פער מאוד מאוד גדול.

גיל שבתאי: הפער הזה הוא פער מאוד מאוד גדול, אבל אני אומר שתראו מאיפה התחלנו.

גיל שבתאי: התחלנו לפני שנה, כאשר הוועדה קבעה 2.36 ונכון, מאז היא לא זזה מהמחיר הזה, 2.36, כי זה המחיר שאנחנו מעריכים שאם היינו מפרסמים מכרז, לפחות היינו מקבלים את המחיר הזה , אם לא נמוך יותר.

גיל שבתאי: זאת הייתה הערכה שלנו.

גיל שבתאי: לכן לבוא ולומר שמתקני התפלה שפורסמו ב-2001 וב-2002, המחירים בהם רלוונטיים למה שקורה היום, זה  הרי לא נכון.

גיל שבתאי: מה שרלוונטי למחיר שקיים היום זה אותו מכרז אחרון שבסורק שהוא באמת היה הבנצ' מארק שעל בסיסו קבענו את המחיר, כאשר אנחנו נטרלנו את כל המאפיינים הרלוונטיים.

גיל שבתאי: לכן הפער היום, נכון להיום, הוא עדיין פער מאוד גדול.

גיל שבתאי: צריך לזכור שגם מקורות כרגע עדיין נמצאת בהליך משפטי על המכרז שהיא עשתה.

גיל שבתאי: יש כרגע צו ארעי שהוציא בית המשפט שאוסר כרגע לקדם את הפרויקט הזה.

גיל שבתאי: גם אם אני שם בצד את ההליך המשפטי שמקורות מנהלת אותו במהלך השנה האחרונה, הפערים בינינו לבינם הם מאוד מאוד גדולים לעומת מה שאנחנו חושבים שהיינו יכולים להשיג לו היינו יוצאים במכרז.

גיל שבתאי: הדרך היעילה, הדרך הנכונה, הדרך המהירה היא מכרז פומבי.

גיל שבתאי: מקורות למעלה מעשר שנים מנסה ולא מצליחה לקדם את הפרויקט הזה.

גיל שבתאי: בכל פעם היא או נתקעת בהליכים משפטיים, או דורשת מחירים מופקעים ביחס למחירים שהיו רלוונטיים באותו מצב, ולכן היא לא מצליחה להגיע למצב בו היא מקימה את המתקן.

גיל שבתאי: בשנת 2007 למשל היא התקשרה בפטור ממכרז עם GE והציעה למדינה מחיר של 3.40 על אותו מתקן כמו היום כאשר המתקן בחדרה באותה תקופה היה 2.60.

גיל שבתאי: פערים של למעלה ממיליארד שקלים שהם רצו שאנחנו נשלם וכמובן אנחנו לא הסכמנו ו אחר כך גם בית המשפט.

קריאה: למה אתה מדבר היסטוריה?

גיל שבתאי: ההיסטוריה היא חשובה.

גיל שבתאי: בשנת 2000 הוחלט להקים מתקן אחד במכרז, מתקן התפלה באשקלון ומתקן אחד לתת למקורות להקים באשדוד.

גיל שבתאי: מאז מתקן הוקמו כבר שלושה מתקני התפלה במכרזים שמספקים כבר 300 מיליון קוב בשנה למערכת הארצית.

גיל שבתאי: מתקן ההתפלה באשקלון שהוחלט עליו באותו מועד בו הוחלט שמקורות תתקין את המתקן באשקלון, כבר סיפק עד היום למעלה מ-500 מיליון קוב.

גיל שבתאי: תאר לעצמך שלפני עשר שנים היו מחליטים שגם את אשדוד מוציאים למכרז,  כי אז היום היו  עוד 500 מיליון קוב בתוך המלאי.

גיל שבתאי: היה משבר מים?

גיל שבתאי: כנראה שלא.

גיל שבתאי: כשהולכים בדרך עקומה, כשהולכים בדרך לא נכונה, כשהולכים בדרך כזאת, מתקנים לא קמים.

גיל שבתאי: אנחנו רצינו והסכמנו שמקורות תקים את המתקן.

שי חרמש: לא רק הסכמתם.

שי חרמש: התחייבתם להם.

שי חרמש: מה זה הסכמתם?

גיל שבתאי: המדינה נתנה פטור ממכרז במקורות שהתבסס על שני פרמטרים עיקריים: האחד, לוחות זמנים, שהיא תקים את המתקן עד דצמבר 2011, והשני, שהיא תעמוד במחיר השוק.

גיל שבתאי: נכון להיום המתקן אולי יקום בסוף 2013-תחילת 2014, לא ברור בדיוק מתי.

גיל שבתאי: אולי.

גיל שבתאי: מחיר שוק, הם לא עומדים בו.

אלכס ויז'ניצר: מי אתה שאתה קובע אולי?

גיל שבתאי: אני אומר אולי כי כל פעם שאתם מתחייבים לעמידה בלוחות זמנים, אתם לא עומדים.

משה גפני: גיל, אתה לא מנהל אתו דיאלוג.

משה גפני: הבנתי מה אתה אומר.

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אני מבין מהיכן זה בא מבחינת האוצר והפרויקט הזה מתמהמה.

אמנון כהן: אני גם יודע שיש מחדלים של האוצר שבתקופה מסוימת עצר את כל התהליכים של התפלת המים כאשר פתאום בשנה מסוימת היו גשמים ולאחר מכן הם בעצמם האטו את הקצב.

אמנון כהן: יכול להיות שהייתה כאן כוונה שלא נתפיל מספיק בשנים האלה של 2000, 2001 ו-2002.

אמנון כהן: יחד עם זאת, אדוני, אנחנו צריכים לשאול שאלה.

אמנון כהן: האם מדינה כמדינה רוצה שתהיה לה שליטה בנושא של מים?

אמנון כהן: מקורות היא חברה ממשלתית ואנחנו כאן מוקפים אויבים.

אמנון כהן: אנחנו לא יכולים לדעת מה יהיה.

אמנון כהן: שנית, ברגע שאין כאן גוף ממשלתי, יכול להיות שמתחרים כרגע גופים עסקיים שייתנו מחיר רלוונטי וטוב, לאחר שבפעם הבאה הם יזכו במכרז עוד פעם הם, כי יצא מכרז, ואז הגופים העסקיים האלה יאמרו שעכשיו העלות שלהם היא 3.50 או 4. לך תתמודד כי אין לך גוף ממשלתי שיכול לדאוג שזה יהיה.

אמנון כהן: אני חושב שאנחנו כמדינה צריכים לדאוג שעשרים אחוזים בנושא של התפלת מים יהיה בידי גוף ממשלתי מפוקח כך או אחרת.

אמנון כהן: כמובן באמות מידה שגם הגופים הפרטיים עומדים בהם מבחינת מחיר  וכמו שאתה אומר, שלא ימשכו אותנו עוד שנה ועוד שנה ועוד שנה אלא צריך להיות דד ליין.

אמנון כהן: הבנתי שיש מצב משפטי שצריך להתמודד מולו וגם המדינה כאן צריכה לתת את הסיוע לגוף הממשלתי.

אמנון כהן: משכו את זה שנים רבות אבל עכשיו אנחנו אומרים לכם שתוך פרק זמן כזה וכזה, אם אנחנו רואים תוצאות, יוצאים הלאה, אבל אם לא, הכל פתוח.

אמנון כהן: אני חושב שכמדינה חייבים להחזיק כעשרים אחוזים בידי המדינה כי זה מצרך מאוד חיוני והדבר הזה חייב לקבל את הביטוי שלו.

אמנון כהן: לא שמעתי אם יש מדיניות כזאת או את הכל אפשר להפריט ולהוציא.

אמנון כהן: אנחנו כבר יודעים מי מתמחה בתחומים האלה ויודעים שיהיו אלה עוד כמה משפחות שישלטו גם בגז, גם בנפט וגם במים.

אמנון כהן: בסופו של תהליך זה מה שיקרה ולכן אנחנו צריכים לתת על זה את הדעת.

אמנון כהן: לא הכל כסף.

אמנון כהן: יכול להיות שכאן  טיפה יותר יקר והמדינה כאן תבוא ותאמר שלמרות שזה טיפה יותר יקר, כאן מעסיקים עובדים, מעסיקים אנשים, וזאת ממשלה ששולטת בזה.

אמנון כהן: לכן אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים כאן לקבל איזושהי החלטה בסופו של תהליך לגבי מה אנחנו אומרים לממשלה.

אמנון כהן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב אדרי.

יעקב אדרי: אני יושב ליד הבריון, כפי שהוא כונה, ואני מצטרף למה שאמר שי.

יעקב אדרי: זה פשוט לא ראוי וכך מדברים על אדם שבאמת עשה רבות בתפקידים השונים.

יעקב אדרי: מאוד מוזר לי.

יעקב אדרי: דובר למעשה על שני משרדי ממשלה, האוצר מול גוף ממשלתי, מקורות, ולא מוצאים פתרון אלא מושכים ומושכים.

יעקב אדרי: כאילו באמת יש לנו זמן וכאילו יש לנו חורף כל כך מוצלח עם גשמי ברכה.

יעקב אדרי: אני לא מבין אתכם.

שלי יחימוביץ': תגיד לפרוטוקול שזה באירוניה.

יעקב אדרי: אני אומר את זה ממש באירוניה.

יעקב אדרי: אי אפשר להבין אחרת.

משה גפני: מה זה אי אפשר להבין?

משה גפני: אתה מחר רואה כותרת בעיתון האומרת שחברי הכנסת לא מבינים מהחיים שלהם, הם לא נמצאים בתוך העם והם לא יודעים שלא יורד גשם.

שי חרמש: ההיסטוריון שיבוא בעוד שלושים שנים לא יזכור את זה.

משה גפני: מחר בעיתון זה יהיה.

יעקב אדרי: אני רוצה להתחבר ישירות למה שאמר חבר הכנסת אמנון כהן.

יעקב אדרי: גם אם יש פער מסוים במחיר, טוב לי שחלק מנושא המים נמצא בגוף ממשלתי.

יעקב אדרי: צריך לפעמים לשלם על זה מחיר.

יעקב אדרי: זה טוב יותר מאשר לתת את זה לכל מיני גופים.

יעקב אדרי: לא סתם שאלתי למי אתם רוצים לתת את זה.

יעקב אדרי: אולי תגידו לנו ואולי נעזור לכם.

יעקב אדרי: מכרז, אנחנו יודעים מי ייגש למכרזים ואולי אפילו מי יזכה.

יעקב אדרי: את הסאגה הזו צריכים לסיים.

יעקב אדרי: אנחנו בוכים על נושא המים.

יעקב אדרי: אני רואה שהתקרבתם במהלך השנה התקרבות ויכול להיות שצריך לעשות את הלחץ האחרון ולגמור עם העניין הזה.

אלכס ויז'ניצר: מי זה התקרבנו?

שי חרמש: הם כבר זחלו על שש.

יעקב אדרי: זהו.

יעקב אדרי: סיימתי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת טיבייב ואחריו חברת הכנסת פניה  קירשנבאום.

רוברט טיבייב: תודה אדוני היושב ראש.

רוברט טיבייב: הרושם שאני מקבל מכל הסיפור הזה   וגם לאחר דיון בועדת הכלכלה  שהמחירים עולים, הצרכן סובל, הרשויות סובלות, ויש מלחמה בין מקורות למשרד האוצר.

רוברט טיבייב: שני גופים ממשלתיים רבים אחד עם השני, ומי משלם את המחיר?

רוברט טיבייב: הצרכן הקטן.

רוברט טיבייב: ברור שמשרד האוצר רוצה להרוויח כסף או לחסוך כסף אבל השאלה מה הוא מרוויח מזה, מה הוא חוסך מזה.

רוברט טיבייב: אם עוצרים את התהליך שכאילו הוא באמצע הדרך, ושאלתי את השאלה וקיבלתי תשובה, אם הולכים למכרז חדש, התהליך מתחיל עוד לפחות שנתיים בקיצור התהליכים, ומה אנחנו מרוויחים מזה?

רוברט טיבייב: המחיר של מים יעלה עוד הפעם.

רוברט טיבייב: זאת אומרת, גם במקרה הזה משרד האוצר לא מרוויח כלום ושוב הצרכן מפסיד.

רוברט טיבייב: כל המשחקים האלה הם על חשבון הצרכן הקטן.

רוברט טיבייב: אני מציע למשרד האוצר להגיע כמה שיותר מהר להבנה.

רוברט טיבייב: אני לא מכיר את אלכס והכרתי אותו לפני כשבועיים, אבל אני מאוד מקווה שמקורות תסגור את העניין מול משרד האוצר וכך נפתור את הבעיה.

רוברט טיבייב: תודה.

פניה קירשנבאום: רוברט אמר חסכון, אבל אני בכלל לא רואה איפה יש כאן חסכון כי בסופו של דבר אנחנו נגיע למצב שקודם כל נפגע בכל אקוויפר המים של מדינת ישראל שכבר היום יש בו פגיעה, ולתקן את הנזק האקולוגי יעלה לנו הרבה יותר כסף.

פניה קירשנבאום: אם אנחנו מחכים לאסון הבא, לא צריך לחכות לאסון הבא.

פניה קירשנבאום: אנחנו רגילים כאן להגיב על אסונות, על שריפה, רעידות אדמה וכולי, אנחנו נמצאים במרכז האסון.

פניה קירשנבאום: אחרי כל השנים השחונות שאנחנו עברנו, במצב כמו שאנחנו נמצאים, אני יכולה להאשים רק את האוצר ואני אומר לכם למה אני יכולה להאשים את האוצר.

פניה קירשנבאום: כי בשנת 2002 יצא אז שר התשתיות אביגדור ליברמן עם תוכנית חמש שנתית להקמת מתקני התפלה וכשהגיע קצת גשם, החליטו לבטל את התוכנית הזאת.

פניה קירשנבאום: אם אז התוכנית לא הייתה מבוטלת, היום לא היינו עומדים במצב בו אנחנו עומדים.

פניה קירשנבאום: אתם, האוצר, הגעתם להסכמה עם מקורות שבתנאי שהם יעשו התייעלות, אתם תאפשרו להם הקמה של המפעל.

פניה קירשנבאום: מקורות עשו את תוכנית ההבראה, התייעלות, לא יודעת מה, ויש יושב ראש חדש שמטפל בכל הנושא הזה ועכשיו אנחנו מחזירים את הגלגל אחורה ומתחילים את הדיונים מהתחלה.

פניה קירשנבאום: אם אתם תצאו עכשיו למכרז ואתם מצפים לקבל מחירים יותר טובים, אז המכרז ייקח, כמו שאתה ציינת, שנה ואז נתחיל את כל התהליך כך שגם ב-2013 לא יהיה לנו מתקן.

פניה קירשנבאום: האם אנחנו מחכים לשנה גשומה?

פניה קירשנבאום: אני לא מבינה למה אנחנו מחכים.

פניה קירשנבאום: בנוסף לזה אני רוצה לומר לכם.

פניה קירשנבאום: אני פניתי בזמנו לרונית קן ושאלתי האם אנחנו מעבירים את כל מתקני ההתפלה לחברה, אני לא רוצה לנקוב בשמה, והאם זה לא יהיה מונופול.

פניה קירשנבאום: להפתעתי הגדולה ממנה קיבלתי תשובה שבמקרה הזה  לא.

פניה קירשנבאום: אני לא מבינה למה.

פניה קירשנבאום: אם אנחנו נסתכל, כל מתקני ההתפלה היום נמצאים בחברה כזו או אחרת שרוב המניות הן של בן אדם אחד או של חברה אחת.

פניה קירשנבאום: האם אנחנו רוצים שכל אוצרות הטבע באמת יהיו בחברה  אחת?

פניה קירשנבאום: כמו שאמרו חבריי קודם לכן, באמת היום הם נותנים מחיר טוב, אבל כשכל הפקת המים תהיה בידיהם, לא אתם ולא אנחנו נוכל לפקח כמו שצריך על מחירי המים האלה ואני לא חושבת שזה נכון.

פניה קירשנבאום: אני חוזרת ואומרת שלדעתי יש סיכום עם חברת מקורות שאחרי תקופת התייעלות הם מקבלים את המכרז הזה ואני חושבת שזה לא נכון, לא מבחינת מדינה ולא מבחינת האוצר, לעכב את התהליך הזה.

פניה קירשנבאום: מבחינתי הם צריכים מחר לקבל אישור ולהתקדם עם התוכניות ולעשות זאת אתמול, לפני חודש, לפני שנה, וכל מה שאמרתם זה נכון.

פניה קירשנבאום: די.

פניה קירשנבאום: נגמר הזמן לדיבורים.

פניה קירשנבאום: למה אנחנו מחכים?

פניה קירשנבאום: איזה קו אנחנו צריכים לעבור?

פניה קירשנבאום: את האדום?

פניה קירשנבאום: את השחור?

פניה קירשנבאום: את הסגול?

פניה קירשנבאום: את הירוק?

פניה קירשנבאום: איזה עוד קווים אנחנו צריכים לעבור כדי שהמדינה תחליט שזהו, מעכשיו אנחנו הולכים להתפלה?

פניה קירשנבאום: מדובר בהתפלה מסיבית כדי לפתור את הבעיה.

פניה קירשנבאום: אם לא, אז מחר אנחנו נתחיל לייבא את המים מתורכיה, ממצרים וכולי.

פניה קירשנבאום: מאיפה עוד אתם רוצים לייבא את המים?

פניה קירשנבאום: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ג'ומס ואחריו שלי.

שי חרמש: אגב, מה הרווחנו בשנה הזאת שחיכינו?

חיים אורון: כל אחד מתחיל לספור את ההיסטוריה מהמקום שנוח לו.

חיים אורון: פניה מתחילה ב-2002.

פניה קירשנבאום: אתה בטח יכול להתחיל קודם.

חיים אורון: אתה התחלת ב-2000.

חיים אורון: אני רוצה להתחיל ב-1999.

חיים אורון: הייתי אז שר החקלאות.

חיים אורון: גיל, כשאתה אומר מ-2001, אני רוצה לומר לך  שרוב האנשים רצו מתקני התפלה, וכאשר אני נאבקתי עם בייגה על שני מתקני התפלה בהתחלה, הוא הרגיע אותי ואמר: ג'ומס, בוא נתחיל עם אחד ונראה אחר כך וכולי וכולי.

חיים אורון: אחר כך בא ועד העובדים של מקורות והכניס לכם ברז, סליחה על הביטויים האלה, ואז אמרתם: קחו גם אתם ותעשו חברת ייזום.

שי חרמש: רק תחתמו על הרפורמה.

חיים אורון: זאת לא הכרעה שלכם.

חיים אורון: אין הכרעה של הממשלה מה יקרה עם מקורות.

חיים אורון: יש מלחמת עולם שאני מכיר אותה 14-15 שנים בין האוצר לבין מקורות.

חיים אורון: זה על מתקני התפלה, זה על מתקני מים מושבים, זה על תאגידי מים בכל מיני מקומות אחרים, כאשר הגישה הייתה שצריך להקטין את מקורות, יש לה ועד עובדים חזק, היא חזקה מדיי, תפרידו את הפיתוח, יש סבסוד צולב בין המים.

חיים אורון: אני מכיר.

חיים אורון: יכולתי לדבר מעכשיו עד מחרתיים, ואתה מחייך ואתה יודע שאני אומר דבר נכון.

חיים אורון: אני חושב שהקרב הזה הוא נגד האינטרס הבסיסי של המדינה.

חיים אורון: מה אומר היום האינטרס הבסיסי של המדינה?

חיים אורון: שצריכה להיות חברה לאומית למים, היא כבר לא תהיה מונופול, היא כבר לא מונופול, על פי המסלול הקיים תשעים אחוזים מצריכת המים העירונית בעוד חמש שנים תהיה ממתקני התפלה.

חיים אורון: זה כתוב בכל הקירות.

חיים אורון: האם אתם רוצים את המשאב הזה לשים בידי שניים-שלושה אנשים הכי טובים שיהיו?

חיים אורון: אני אומר לא.

חיים אורון: אני אומר לא.

חיים אורון: אני מתחיל מכאן.

חיים אורון: אמרתי את זה בדיון הקודם.

חיים אורון: אני חושב שזאת תהיה טעות קרדינאלית ליצור מצב כאילו החלטה כהחלטה שעוד מתקן ועוד מתקן, אף אחד לא יתקרב לזה אחר כך חוץ ממקורות כי הוא לא יעמוד בשום תחרות.

חיים אורון: עכשיו ללכת אחורנית ומה שכבר מדברים בשוק.

חיים אורון: הם גם מספקים את הגז, הם יתחרו דרך הגז ויתחרו דרך הכל, אבל בכל זאת צריכה להיות איזו מחשבה טיפה יותר ארוכת טווח.

חיים אורון: אני מקווה שמותר להגיד את הנאום הסוציאליסטי הזה גיל בשבוע שהממשלה החליטה שהיא כן שמה מגבלות, ואני מתכוון עכשיו לחברות הגז.

חיים אורון: אני אומר שזה שיקול לאומי.

חיים אורון: קודם כל, המתקן הזה צריך להיות בידי המדינה.

חיים אורון: לא מחלקה של משרד ממשלתי אלא בידי המדינה ובמקרה זה זאת הזרוע של מקורות.

חיים אורון: מזה צריך להתחיל ועכשיו תריבו אתם כמה שאתם יכולים לריב אתם על המחיר אבל זה צריך להתחיל מזה ולא עם האיום.

חיים אורון: אנחנו יודעים את מבנה הבעלויות בכל מתקני ההתפלה.

חיים אורון: בסוף אלה שני גורמים שמחוברים ביניהם באינטרסים מאוד ברורים.

יעקב אדרי: שניים שהם אחד.

חיים אורון: באינטרסים מאוד ברורים.

שי חרמש: לאותו גורם יש שני אינטרסים.

חיים אורון: זה תשובה ועופר.

חיים אורון: השמות ידועים לכולם.

חיים אורון: אגב, זה גם מתפרסם.

חיים אורון: אגב, הם עשו את זה בסדר גמור.

חיים אורון: הם הלכו למכרזים אחד אחרי השני, הקימו כל פעם חברות כשבכל חברה הם גרעין השליטה, השותפים באים מכל מיני מקומות אחרים וכך הם שולטים במערכת.

חיים אורון: מבחינתם זה בסדר גמור, הם לא עשו כאן שום דבר שהוא לא בסדר, ואגב, מספקים מים יחסית בהשוואת בינלאומיות במחיר נמוך.

חיים אורון: נתתי להם את כל הקרדיט?

חיים אורון: עכשיו אני שואל איפה המדינה.

חיים אורון: המדינה צריכה לבוא ולומר שהיא לא רוצה שייווצר מונופול מים בידי גורם אחד על המצרך שכמעט איננו.

חיים אורון: זאת כבר לא דמגוגיה לומר שאין אלא היא רוצה גורם שני מאזן, גורם ממשלתי, ונריב אתו ונקצץ לו.

יעקב אדרי: גם אם נפסיד אתו, חשוב שהוא יהיה.

חיים אורון: יש שר ממונה.

חיים אורון: היה עוד מסלול אחד, גיל, ואני מציע שנלמד גם ממנו .

חיים אורון: היה מסלול החשמל.

חיים אורון: ניסיתם ללכת בו אבל לא הצליחו עד היום לייצר חשמל בארץ כי זה לא היה כדאי לייצר.

חיים אורון: כל פעם קיבל מישהו זיכיון ברותם, ברמת חובב ובעוד מקומות, אבל לא יצא מזה שום דבר.

חיים אורון: עכשיו כולם יודעים שהפרטת החשמל תעלה את מחירו.

חיים אורון: אני אומר את זה מאה פעמים לפרוטוקול.

חיים אורון: הפרטת החשמל תעלה את מחירו וכנראה שאין לזה ברירה כרגע, אבל בואו נלמד.

משה גפני: למה הפרטת החשמל תעלה את מחירו?

חיים אורון: כי במחיר הנוכחי של החשמל, הסקטור הפרטי לא יוכל לספק אותו.

שלי יחימוביץ': אף אחד לא טוען, כולל מי שרוצה להפריט את חברת החשמל לחלוטין, שהמחירים ירדו.

שלי יחימוביץ': כולם מודים שהמחירים יעלו וזאת עובדה.

חיים אורון: גם כאן אני מציע, גיל, בוא ניפגש בעוד כמה שנים.

חיים אורון: בוא נלמד גם מה שקרה בעולם.

חיים אורון: המהלך שאתם עשיתם בשנות האלפיים היה הבון טון העולמי.

חיים אורון: בלונדון, בקליפורניה, בכל מיני מקומות, בוא נלמד מה קרה שם בעשר השנים.

חיים אורון: נלמד מה קרה בקליפורניה, מה קרה בלונדון, מה קרה בעוד כמה ארצות.

חיים אורון: יש על זה מחקרים לא של גורמים סוציאליסטיים.

חיים אורון: קראתי פעם מחקר של מקנזי.

גיל שבתאי: אתה מדבר על חשמל.

חיים אורון: אנחנו מדברים על חשמל, על תחבורה ועל מים.

חיים אורון: על שלושת הדברים הללו.

שלי יחימוביץ': תראה מה קרה עם מסילות הרכבת בבריטניה.

חיים אורון: קראתי אתמול כותרת ענקית באחד העיתונים: שלושה וחצי מיליארד שקלים הפסדנו על הרכבת הקלה בתל אביב.

חיים אורון: זה ביסודו של דבר מבחינתי אותו סיפור.

חיים אורון: אני לא רוצה להחליף כאן כובע כל דקה בכל דיון.

חיים אורון: אני אומר לך שמבחינתי מה שקרה עם הרכבת הקלה בתל אביב, בגדול זה  אותו סיפור שיש כאן עכשיו.

חיים אורון: את זה לא מודדים, את זה לא סופרים, זה קל נורא למדוד את המחיר של הקוב השולי.

חיים אורון: אגב, מה זה הוויכוח על הרחבה?

חיים אורון: אין מחלוקת על כך.

חיים אורון: אתם אומרים עכשיו, מה שאני קורא ומה שאני שומע, שניתן להם להרחיב את המתקנים הקיימים.

חיים אורון: להרחיב את המתקנים הקיימים אומר להגדיל את המונופול בטח בקוב השולי ולייקר בשוליים.

חיים אורון: הקוב השולי יהיה יותר זול.

חיים אורון: גם את הפטנט הזה אנחנו יודעים.

גיל שבתאי: לא בטוח בכלל.

חיים אורון: הוועדה כמה פעמים חזרה לעמדה הזאת אבל מהעמדה הזאת אתם בורחים.

חיים אורון: בואו תקיימו את ההתמודדות המהותית.

חיים אורון: יבוא לכאן שר האוצר, יבוא לכאן החשב הכללי, תבוא לכאן אתה, יבוא לכאן שר בשם הממשלה  ותגידו מה אתם רוצים, איך אתם רוצים שמשק המים ייראה.

חיים אורון: אני לא רוצה להעלות כאן את נושא המים המושבים ומה שקורה בהם בכל מיני מקומות.

חיים אורון: אני אומר לכם שגם כאן אנחנו בכמה מקומות נעמוד בפני ברוכים לא קטנים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שלי יחימוביץ ואחריה חמאד עמר.

שלי יחימוביץ': עכשיו אתגרת אותי כי אתה מסתכל בפרוטוקול.

שלי יחימוביץ': אני לא רוצה לחזור על מה שאמרתי בפעם הקודמת.

שלי יחימוביץ': כל הדברים שאמרתי אז נכונים גם להיום, אבל הולכת ומסתמן סוג של עיקשות וסוג של מלחמה שהאוצר מנהל נגד מקורות.

שלי יחימוביץ': אם יש משהו שעולה כאן, זה שהאוצר לא רוצה את מקורות, נקודה.

שלי יחימוביץ': הוא לא רוצה.

שלי יחימוביץ': הוא יעשה הכל כדי לעכב את זה והוא יעשה הכל כדי לייצר קרקע מזמינה יותר לאותם משקיעים פרטיים.

שלי יחימוביץ': אם אני צריכה להכריע בין מונופול ממשלתי לבין מונופול פרטי, וצודק ג'ומס, אנחנו צועדים לקראת מונופול פרטי, אני רוצה אחיזה של חברה ממשלתית.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא מדברים כאן על מוצר צריכה.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים כאן על תשתית אסטרטגית ממעלה ראשונה שמדינה לא יכולה להתקיים בלעדיה.

שלי יחימוביץ': אנחנו רוצים שכל התשתית הזאת תהיה בידיים של תשובה ועופר?

שלי יחימוביץ': הרי לשם אתם מובילים.

שלי יחימוביץ': גם יש כאן את אותה חבירה לא קדושה שבזמן האחרון אתם מצליחים להיחלץ ממנה בסוגים אחרים של החלטות כמו למשל העניין של הגז או כמו למשל העניין של אי החרגת כימיקלים לישראל מעידוד השקעות הון.

יעקב אדרי: אולי הם רוצים לפצות אותם.

שלי יחימוביץ': שם באמת הייתה עמדה אמיצה של האוצר אבל כאן יש תחושה, ואני מזדהה עם מה שאמר ג'ומס על תחילת שנות ה-80.

שלי יחימוביץ': כאן אתם תקועים באותן תזות כלכליות של ראשית שנות ה-80, תזות תאצ'ריסטיות שקרסו ובעצם אתם חוברים כאן לאינטרסים של עופר ושל תשובה ואתם שמים רגליים למקורות שוב ושוב ושוב.

שלי יחימוביץ': אנחנו יכולים כן להסתכל על המקרה הפרטי.

שלי יחימוביץ': במקרה הפרטי אתם הולכים להפר הסכם.

שלי יחימוביץ': היה כאן הסכם.

שלי יחימוביץ': בין היתר סוכם שבתמורה למה שהעובדים ויתרו עליו הם יהיו אלה שיפעילו את מתקן ההתפלה באשדוד.

שלי יחימוביץ': מעבר לזה שאתם נסוגים מההסכם, מעבר לזה שעכשיו אתם מעכבים משאב שהוא חיוני ומעכבים אותו שוב ושוב, מעבר לזה כאן זה עוד אחד מאותם שרידים של ממוטה ישנה שכבר קרסה בכל העולם.

שלי יחימוביץ': אתם פשוט מתעקשים.

שלי יחימוביץ': פשוט מתעקשים בסופו של דבר גם לקעקע את העוצמה של מקורות.

שלי יחימוביץ': אתם תגידו לי שזה יהיה זול בשני שקלים.

שלי יחימוביץ': זה לא משנה.

שלי יחימוביץ': אי אפשר לראות את הכל דרך החור שבגרוש.

שלי יחימוביץ': יש לנו גם תפקיד כמחוקקים ולא רק להסתכל כרגע מה יהיה המחיר היותר זול אלא גם לדאוג לתשתיות של המדינה, לתשתיות האסטרטגיות בטווח רחוק ובמסגרת הוועדה הזאת מקורות כפי שהוסכם מלכתחילה צריכה להקים את מתקן ההתפלה הזה וגם  להפעיל אותו אחר כך.

שלי יחימוביץ': למה אתם חוזרים אלינו שוב ושוב עם הדבר הזה?

שלי יחימוביץ': פשוט תשלימו עם זה.

שלי יחימוביץ': תפסיקו לשים לזה רגליים ותפסיקו עם החבירה הזאת לתשובה ולעופר שהיא לא בריאה, היא לא נכונה ואבד עליה הכלח.

שלי יחימוביץ': רדו מהעץ ותתעדכנו קצת במה שקורה בעולם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חמאד עמר.

חמד עמאר: אני אחזיר אתכם קצת להיסטוריה.

חמד עמאר: אני יודע שפניה דיברה על  זה.

חמד עמאר: אני שימשתי כעוזר שר התשתיות בשנת 2001-2002 והייתה החלטה להקים חמישה מתקני התפלה.

חמד עמאר: מה שהבנתי ומה שראינו זה שמי שתקע את הכל היה האוצר.

חמד עמאר: אני יושב בהרבה ועדות ומה שאני שומע זה שיש רק גוף אחד שהוא צודק וזה האוצר.

חמד עמאר: כולם טועים, כולם לא יודעים כלום, אבל רק האוצר צודק ורק האוצר יודע מה טובת המדינה.

חמד עמאר: אנחנו כולנו לא צודקים וכולנו לא יודעים כלום.

חמד עמאר: אני רוצה לשאול את האוצר האם יש גוף אחר של המדינה שהוא מומחה בנושא מים יותר ממקורות?

חמד עמאר: יש לנו גוף כזה?

חמד עמאר: אין לנו גוף כזה.

חמד עמאר: יש לנו רק את מקורות.

חמד עמאר: לא יכול להיות מצב כזה שמקורות בחוץ וכולם משקיעים פרטיים שמתפילים את המים.

חמד עמאר: אין דבר כזה.

חמד עמאר: אין דבר כזה בעולם.

חמד עמאר: אנחנו מדינה שנמצאת במזרח התיכון ואת זה אנחנו שוכחים.

חמד עמאר: אני חוזר על דברי חבריי ואומר שלפחות אחוז מסוים של 20-25 אחוזים צריך להיות בידי המדינה.

חמד עמאר: החברה שמייצגת את המדינה, זאת מקורות וצריך לתת לה.

חמד עמאר: השתתפתי בדיון בוועדת הכלכלה ושם האוצר אמר שבית המשפט עוצר את הנושא ולא הנושא הכספי הוא העיקר.

חמד עמאר: אני ישבתי שם ושמעתי אתכם אומרים כאילו רק בית המשפט עוצר ולגבי הנושא הכספי, אתם יכולים להגיע להסדר לגביו.

חמד עמאר: בית המשפט עוצר.

חמד עמאר: מה שאני שומע עכשיו מהאוצר זה שמה שעוצר זה הנושא הכספי.

חמד עמאר: בואו נשים את בית המשפט בצד.

חמד עמאר: אתם מחליטים לבר בכל ועדה איך שאתם רוצים ואתם הצודקים וכולנו לא צודקים.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, צריכה להתקבל החלטה אמיצה, החלטה ברורה האומרת לתת למקורות את הכוח להריץ את המתקן באשדוד ולהתחיל להתפיל מים כך שיהיה לפחות 20-25 אחוזים בידי המדינה בנושא ההתפלה.

שלי יחימוביץ': ולהפסיק לעשות צחוק מוועדת הכספים.

שלי יחימוביץ': אני אומרת את זה בשוליים.

משה גפני: כן.

משה גפני: אנחנו אז לא קיבלנו החלטה חד משמעית אבל הם היו צריכים לדווח לנו ולא דיווחו.

משה גפני: לא הייתה לנו אז החלטה.

משה גפני: ההחלטה הייתה שתהיה הידברות.

משה גפני: אלכס, בעצם הדעה של כל חברי הוועדה היא לתת למקורות.

שי חרמש: לא השתנתה בשנה האחרונה.

משה גפני: מהסיבות שהחברים אמרו, אבל אני רוצה שתדע משהו.

משה גפני: אל תלך עם ראש זקוף בעניין הזה כי יש כאן טענה נגדכם.

משה גפני: אנחנו דיברנו בשנה שעברה אתם אמרתם שאתם לא יכולים להפחית מהסכום.

משה גפני: במשך החודשים האלה אתם הפחתתם מהסכום.

משה גפני: תכף אני אומר את דעתי לגבי העניין הזה, אבל קח בחשבון שהעמדה הלאומית היא שמקורות צריכה לקחת את מתקן ההתפלה.

משה גפני: קח בחשבון שהאוצר יבוא אחרי כן ויאמר, או שהוא יאמר את זה כאן, שהפחתתם.

משה גפני: תנו לנו לנהל את המשא ומתן, אל תתערבו במשא ומתן.

משה גפני: תתייחס לעניין בבקשה.

אלכס ויז'ניצר: קודם כל, תודה.

אלכס ויז'ניצר: חוץ מזה, ממש שני משפטים כלליים לחברת הכנסת שלי יחימוביץ וג'ומס.

אלכס ויז'ניצר: אני חמישה חודשים בארגון.

אלכס ויז'ניצר: הכרתי קודם עת הייתי ראש מינהל ביוב ארצי לפני תשע שנים.

אלכס ויז'ניצר: מה שמצאתי בו, ולכן אני נקרא בעיתון כמו שאני נקרא, כי אני פשוט מתעקש.

אלכס ויז'ניצר: אני אלך עם הדבר הזה עד הסוף מכיוון שזה צודק, מכיוון שזה חשוב, מכיוון שזה עקרוני ורק הגוף הזה מסוגל.

אלכס ויז'ניצר: ברורות לי כל הנקודות וברורים לי כל הדברים ואני אתייחס לנקודה הזאת.

אלכס ויז'ניצר: תיארת את השנה הזאת.

אלכס ויז'ניצר: אני מודיע לך שבמהלך חמישה חודשים עשינו – אני עשיתי – ניהלנו משא ומתן עם קבלני משנה, עשינו מיליון ואחד דברים, ומי שהתקרב למחיר זה אנחנו.

אלכס ויז'ניצר: הם לא ירדו מהנקודה.

אלכס ויז'ניצר: הוא דיבר על 250 מיליון שקלים, אבל אני לא יודע מאיפה הוא לקח את הסכום הזה אבל אני מדבר על כל שנה מיליארד שקלים הפסד ישיר.

אלכס ויז'ניצר: זה לא 250 מיליון שקלים.

משה גפני: את זה אמרת קודם.

משה גפני: מה זה  ה-250 מיליון שקלים?

אלכס ויז'ניצר: הוא אמר שעדיין יש פער ביני לבינו בסכום של 250 מיליון שקלים.

משה גפני: ומה אתה אומר?

אלכס ויז'ניצר: אני אומר שכל שנה אנחנו מפסידים.

משה גפני: לא, לא מפסידים.

אלכס ויז'ניצר: מה זה לא מפסידים?

משה גפני: ה-250 מיליון, זה נכון?

אלכס ויז'ניצר: לא יודע מאיפה הוא לקח את זה.

אלכס ויז'ניצר: אלה סתם שטויות.

אלכס ויז'ניצר: בעוד שנה, שנתיים, שלוש, אתה תצא לשוק הפרטי כמו שכל הקולגות שלך עושים.

אלכס ויז'ניצר: אתה תמצא את עצמך היכן שיובל ברונשטיין נמצא עכשיו.

גיל שבתאי: אחר כך שואלים על בריונות.

אלכס ויז'ניצר: זאת בריונות?

גיל שבתאי: כן.

אלכס ויז'ניצר: מה זה בריונות?

אלכס ויז'ניצר: תסביר לי.

גיל שבתאי: תאיים גם בתביעה וזהו.

משה גפני: אני עוצר את הדיון.

אלכס ויז'ניצר: לגופו של עניין.

משה גפני: לא, אין לגופו.

משה גפני: אין דיון בועדת הכספים.

משה גפני: הוא לא רלוונטי לעניין.

אלכס ויז'ניצר: אני מסכים אתך.

משה גפני: אתה מסכים ואתה אומר דברים שהם לא בסדר.

משה גפני: הוא ממלא את תפקידו.

משה גפני: הוא זה לא הוא, הוא זה שר האוצר, הוא זה החשב הכללי, הוא זה ממשלת ישראל וזה  בכלל לא רלוונטי מבחינתי לאן הוא הולך בשוק הפרטי או לא בשוק הפרטי.

משה גפני: זה  לא רלוונטי לדיון הזה.

משה גפני: אתה תדבר לשר האוצר, תדבר לממשלת ישראל.

משה גפני: הוא הנציג שלהם שיושב כאן.

אלכס ויז'ניצר: אני גם ממלא את תפקידי.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: תמלא את תפקידך.

משה גפני: הוא באופן אישי לא רלוונטי.

אלכס ויז'ניצר: חברת מקורות עשתה את כל מה שהיא הייתה צריכה לעשות.

אלכס ויז'ניצר: היא הורידה את המחירים, עשתה מיליון ואחד דברים ותבצע את העבודה הזאת בגאווה ובאיכות הכי גבוהה.

אלכס ויז'ניצר: אם לא שמת לב, אני הושטתי לכם יד.

אלכס ויז'ניצר: אני אמרתי לכם שנשב.

אלכס ויז'ניצר: אתם לא דיברתם אתנו.

אלכס ויז'ניצר: אתם תיארתם כל הזמן ואמרתם שמהלך השנה עשיתם 1, 2, 3. לא עשינו.

אלכס ויז'ניצר: אנחנו אתכם לא ישבנו.

אלכס ויז'ניצר: אתה יושב ראש ועדת מכרזים.

אלכס ויז'ניצר: אתם לא ישבתם אתי.

אלכס ויז'ניצר: אני שלחתי לכם מכתב לפי בקשת כל הגורמים על מחיר של 2.49 לפני חודשיים.

אלכס ויז'ניצר: מישהו הזמין אותנו לשיחה?

אלכס ויז'ניצר: מישהו הזמין אותנו לאיזשהו דיון?

אלכס ויז'ניצר: מישהו הזמין אותנו לנתח אתנו דברים?

אלכס ויז'ניצר: מישהו רוצה לתמוך בנו על מנת לבצע את המתקן הזה?

אלכס ויז'ניצר: מישהו באמת רוצה ומאמין?

אלכס ויז'ניצר: גם היום יש ספקות כאלה ואחרות.

אלכס ויז'ניצר: אנחנו צריכים בסך הכל גיבוי.

אלכס ויז'ניצר: אנחנו לא מתווכחים על כסף, אנחנו לא מתווכחים על שום דבר, אבל אנחנו צריכים גיבוי טבעי כפי שזה מתנהל בתורת המשחקים של המכרזים.

אלכס ויז'ניצר: תבינו את זה.

אלכס ויז'ניצר: אני לא רוצה לתקוף אתכם.

אלכס ויז'ניצר: זה לא עניין כזה או אחר, אני מוריד את כל הגאווה ואת כל האגו, את כל הדברים שלא קשורים לעניין.

אלכס ויז'ניצר: אני בא ואומר: בואו נגמור את הדבר הזה בימים, לא בשבועות, לא בחודשים אלא בימים.

אלכס ויז'ניצר: הנושא המשפטי  פתיר, הוא על דעת משפטנים שהם הרבה יותר חזקים מאתנו  והוא על דעת שלושה משרדים הכי גדולים.

אלכס ויז'ניצר: צריך להבין מה הדבר הכי חשוב וזה מה שאני מבקש.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יוסי נשרי.

יוסי נשרי: אדוני היושב ראש, אני נוכח כאן די הרבה בדיונים על נושא של בעיות המים במדינת ישראל.

יוסי נשרי: אנחנו, השלטון המקומי, כשאני שומע את התגובה של האוצר ששאלו מה השלטון המקומי עושה  כאן, כבר הנורות נדלקות לי למה אנחנו דואגים לאזרחי ישראל.

יוסי נשרי: כל אחד מאתנו מקבל פעם בחודש את אותו תשלום שפוגע לנו בכיס האישי וגם בכיס הציבורי בנושא של המים.

יוסי נשרי: להזכיר לחברי הכנסת, ב-1959 חוקק חוק המים שאמר שהמים הם רכוש של הציבור.

יוסי נשרי: אני חושב שאתם חברי הכנסת צריכים לקחת את הנושא הזה, לשים אותו על סדר היום שלכם, לחוקק חוק כאן, לתת מסלול ירוק למקורות על מנת שאזרחי ישראל יוכלו לקבל מים לביתם במחיר לכל נפש.

משה גפני: ולגופו של הדיון?

משה גפני: אתה עם האוצר או עם מקורות?

יוסי נשרי: אני בעד שיהיה מים למדינת  ישראל.

יוסי נשרי: אני לא חושב שהגופים הפרטיים צריכים לקחת את הנכסים הלאומיים.

משה גפני: אתה בעד מקורות.

יוסי נשרי: בוודאי.

משה גפני: אפילו אם זה יעלה יותר יקר.

יוסי נשרי: זה לא יעלה יותר יקר.

יוסי נשרי: לא יעלה יותר יקר.

יוסי נשרי: הם ישבו ויגיעו לפשרה אבל אתם צריכים להכריח אותם, את שר האוצר, לא את הפקידות.

יוסי נשרי: את צריכים להכריח את שר האוצר שישב כאן ויגיע אתכם להבנות על מחיר המים במדינת ישראל, שיהיה שווה לכל נפש.

יוסי נשרי: רק היום אפרופו דיונים, אנחנו עברנו מה-2 בחודש, אז ראש הממשלה ביקש שיקימו את ועדת ה-45, היום פעם ראשונה האוצר יושב אתנו, עם השלטון המקומי.

יוסי נשרי: פעם ראשונה שהוא יושב אתנו.

יוסי נשרי: תספרו את הימים ותראו כמה זמן עבר מאז קיבלו את ההחלטה.

יוסי נשרי: כך מקבלים החלטות במדינה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חברת הכנסת רונית תירוש.

רונית תירוש: תודה אדוני היושב ראש.

רונית תירוש: אני רוצה לדבר על העיקרון של מחויבות המדינה כלפי ספקים כאלה ואחרים.

רונית תירוש: פעם זאת הייתה חברת תמר שדיברנו על גז, וגם שם הבטיחו כך, אמרו כך, חזרו בהם וכולי.

רונית תירוש: כל התיזוזים הללו והחרטות למיניהן של האוצר וההתעקשויות.

רונית תירוש: אני כן רוצה לומר שאני לא מכירה את הבחור בכלל ואני מכבדת אותו, אבל אני אומרת לך שמי שמנהל שם זאת הפקידות.

רונית תירוש: עם כל הכבוד לשרים המתחלפים, הפקידות היא זאת שקובעת בפרטים לכאורה הקטנים והם אלה שתוקעים – סליחה על הביטוי – הרבה מאוד פרויקטים למדינת ישראל.

רונית תירוש: אגב, זה  גם בנושא התפלה לדורותיו.

רונית תירוש: זאת הפקידות לדורותיה.

רונית תירוש: זה לא שר כזה ואחר.

רונית תירוש: לכן אני באמת שוקלת לנסח הצעת חוק שתהיה אחריות על פקידים, אחריות שבצדה גם סנקציה, ענישה, מה שלא יהיה.

רונית תירוש: אני צריכה לבחון איך עושים את זה.

יוסי נשרי: חיוב אישי.

יוסי נשרי: כמו ראשי רשויות.

רונית תירוש: לא יכול להיות שראשי רשויות יש אחריות אישית, שרים נדרשים לקבל אחריות אישית.

משה גפני: לא. שרים לא.

יוסי נשרי: שרים לא.

יוסי נשרי: רק ראשי רשויות.

רונית תירוש: אז יש עליהם את המדיה שתכריח אותם להתפטר.

משה גפני: את בעד חיוב אישי לפקידים.

רונית תירוש: אני חושבת שהיד קלה מדיי בהתכתשות המיותרת הזאת.

רונית תירוש: אני גם בעד זה שלצרכן יעלה כמה שפחות, והייתי שמחה מאוד אם מקורות היו עוד מצמצמים ומצליחים להזיז את עצמם לכיוון הממוצע של העלות במשק, אם אפשר לקרוא לזה כך, אבל בסופו של דבר אני כועסת על אותו דבר פעמיים: פעם אחת בתמר ועכשיו כאן.

רונית תירוש: גם שם דובר על כך שהפסדנו, המדינה הפסידה 4 מיליארד שקלים כתוצאה מכך שהחברה לישראל לא חתמה עם תמר על החוזה, כנ"ל נייר חדרה, והפסדנו 4 מיליארד שקלים למדינת ישראל.

רונית תירוש: גם כאן בהתמהמהות הזאת, אנחנו מפסידים ביום יום ועוד נפסיד גם בעתיד ואני לא יודעת אם זה נכון 4 מיליארד כפי שרשום אבל זה לא משנה.

רונית תירוש: מפסידים הרבה כסף.

רונית תירוש: זאת אומרת, בסופו של יום, עם כל ההתכתשות הזאת, אנחנו מפסידים הרבה יותר מאשר אילו היינו מאשרים וקצת בולעים את הלשון ואת הרוק ואומרים שגנבו לנו עוד 13 אגורות או  4 אגורות או כמה שזה ואני לא נכנסת לפרטים בהם אני לא מצויה אבל קראתי צד אחד של מקורות שהביעה את העובדות.

רונית תירוש: אני אומרת שוב  תתעשתו אתם הפקידות, אל תעשו נזקים למדינה, נזקים ארוכי טווח שבסופו של דבר עולים הרבה יותר מההתעקשות שלכם.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הישיבה.

סער פאוקר: אדוני, אם אפשר שני משפטים.

סער פאוקר: אני היועץ המשפטי של התאחדות האיכרים.

סער פאוקר: אני בהתאחדות כמה שנים ומאז שאני עובד בהתאחדות בכל שנה באה אלינו רשות המים, משרד החקלאות, ואומרים לנו שנחכה עוד שנתיים-שלוש, יסיימו את מתקני ההתפלה ולא נצטרך יותר לעקור מטעים.

סער פאוקר: כל שנה אנחנו עוקרים.

סער פאוקר: זאת כבר שנה שלישית רצופה שאנחנו עוקרים מטעים.

סער פאוקר: עכשיו אומרים לנו שיוצאים למכרז חדש וזה ייקח, בנוסף לשלוש שנים, עוד שנתיים.

סער פאוקר: זאת אומרת, חמש שנים.

סער פאוקר: זה בעינינו מצב בלתי סביר שאנחנו צריכים לעקור מטעים.

רונית תירוש: יש לכם עוד מה לעקור?

סער פאוקר: האמת היא שבסוף לא יישאר מה לעקור.

סער פאוקר: לא יכול להיות שבגלל שמשרד האוצר ומקורות לא מצליחים להגיע להסכמה, אנחנו צריכים לעקור מטעים.

משה גפני: אני רוצה לסכם את הדיון.

משה גפני: עמדתה של ועדת הכספים היא ברורה.

משה גפני: הייתה החלטת ממשלה שמקורות תקבל את מתקן ההתפלה באשדוד.

משה גפני: לא הייתה החלטת ממשלה שזה יצא למכרז רגיל.

משה גפני: מה הייתה הסיבה?

משה גפני: מה היה הרציונאל בעניין הזה?

משה גפני: הרציונאל היה שמקורות כחברה ממשלתית, כפי שנאמר כאן.

גיל שבתאי: רציתי להתייחס לנקודה הזאת של חברה ממשלתית.

גיל שבתאי: אני חושב שכן כדאי להעמיד את הדברים על דיוקם.

גיל שבתאי: העובדה היא שעשר שנים מקורות לא הצליחה להקים את המתקן, היא עובדה.

גיל שבתאי: העובדה היא שבכל המכרזים הוקמו כבר שלושה מתקנים, גם היא עובדה.

גיל שבתאי: לגבי המתקנים אני רוצה להבהיר.

גיל שבתאי: מתקני ה-BOT הם מתקנים בבעלות המדינה.

גיל שבתאי: הם באמת מוקמים ומופעלים על ידי הסקטור הפרטי אבל המתקן הזה הוא בבעלות המדינה מהיום הראשון.

גיל שבתאי: לכן הטענה שאומרת שיש כאן איזושהי שליטה פרטית על תשתית לאומית, היא טענה לא נכונה.

גיל שבתאי: ההחלטה לתת למקורות את מתקן ההתפלה לא נבעה מהשיקולים של לבוא  ולתת לחברה ממשלתית אלא מקורות הבטיחה כל הזמן ולאורך כל העשור שהיא יודעת לעשות את זה הכי מהר והכי בזול, ולכן ניתנה לה הזכות להקים את המתקן.

שי חרמש: גם התחייבתם להם.

גיל שבתאי: זה לא נכון.

גיל שבתאי: אפשרו למקורות להקים מתקן התפלה, אבל בתנאי שהם יעמדו בלוחות זמנים ושנית, יעמדו במחיר.

גיל שבתאי: בשני הדברים האלה הם נכשלו.

גיל שבתאי: לכן זה לא נכון שהובטח למקורות לתת את זה בכל מחיר.

חיים אורון: אנחנו אישרנו לכם הרשאה להתחייב עד עשרים שנים על כל קוב מים שאתם קונים מהם.

חיים אורון: גם אני יודע לעשות עסק כזה פרטי.

חיים אורון: אתם קניתם את המים.

גיל שבתאי: אותו הסכם היה אמור להיות גם עם מקורות.

גיל שבתאי: אותו הסכם בדיוק.

גיל שבתאי: לגבי חברת מקורות ייזום, גם זה חשוב שתדעו, יש החלטת ממשלה שאומרת שהחברה צריכה להיות מופרטת באופן מלא.

רונית תירוש: במקרה הטוב האוצר רוצה BOT בכל דבר.

גיל שבתאי: אם הנקודה הזאת היא ברורה, שגם BOT היא בבעלות המדינה וחברת מקורות ייזום היא חברה שאמורה להיות מופרטת, אז הטענה שרודפים אותה, כאילו רוצים ש-20 אחוזים מהשליטה במים תהיה בידי גורם ממשלתי, לא נכונה.

גיל שבתאי: כל מה שנשאר לנו זה מי יעשה את זה הכי מהר והכי בזול, ואת זה כנראה שיעשו המכרזים ולא מקורות.

משה גפני: תודה רבה.

שי חרמש: זאת אומרת, דחייה בעוד שנה.

שי חרמש: תגיד דברים ברורים.

פניה קירשנבאום: זה לא חייב להיות.

פניה קירשנבאום: זה מה שאתה מציע.

שי חרמש: אני רוצה להגיע למצב שבעוד שבועיים מקבלים כאן דוח שסגרו את זה ומתחילים לרוץ קדימה.

שי חרמש: כפי שזה נראה, ניפגש כאן בינואר 2012.

רונית תירוש: מה המעמד שלנו, של ועדת הכספים, כלפי האמירה של נציג משרד האוצר שאמר שזה יצא במכרז?

גיל שבתאי: אני אמרתי שהדרך הכי מהירה היא מכרז.

שי חרמש: שנה דחייה.

גיל שבתאי: אמרתי שמקורות לא הצליחה ויהיו מכרזים.

רונית תירוש: אמר נציג האוצר בסוף דבריו שיהיה מכרז כי מה שחשוב להם זה מהר וזול.

רונית תירוש: אני שואלת מה המעמד שלנו, של ועדת כספים, בעניין הזה.

גיל שבתאי: זה לא מה שאמרתי.

גיל שבתאי: אמרתי שמקורות לא יכולה להקים את המתקן, הדרך הכי סבירה והכי יעילה להקים זה באמצעות מכרזים.

גיל שבתאי: זאת הדרך שהצליחה במהלך העשור האחרון.

גיל שבתאי: זאת הדרך שהקימה  לנו תשתיות של 300 מיליון קוב התפלה.

גיל שבתאי: מתקן ההתפלה בסורג שיצא הרבה אחרי שהחליטו שמקורות תקים את המתקן, כבר החלו עבודות ההקמה בשטח.

גיל שבתאי: המכרזים מצליחים, הם מקימים מתקני התפלה, הם מקימים מים, הם עושים את זה במחירים יעילים.

גיל שבתאי: מקורות נכשלה.

גיל שבתאי: מה שחשוב זה  מים וצריך לצאת במכרז, אם זה מה שחשוב.

רונית תירוש: השאלה היא מה המעמד שלנו.

משה גפני: אני מציע לממשלה, לכל הממשלות, לא להסתובב עם גאווה נפוחה כזאת אחרי שהיה כזה כישלון של כל הממשלות  בנושא של התפלת מים.

משה גפני: לא לבוא עם אני ואפסי עוד, כשאני יודע בדיוק מה שצריך.

משה גפני: עמדת ועדת הכספים כוועדה ציבורית שמייצגת את הציבור, אנחנו רוצים מקורות תיכנס לעניין.

משה גפני: אנחנו מקבלים את החלטת הממשלה של 2001, אנחנו מקבלים את החלטת הממשלה שהייתה אחרי כן, אנחנו רוצים שתשבו ותגיעו להסכמה.

פניה קירשנבאום: תקבע פרק זמן.

משה גפני: מספיק עם העניין הזה שמקורות זה בדיוק כמו כל חברה אחרת כי היא לא כמו כל חברה אחרת.

משה גפני: אני אומר למקורות.

משה גפני: עם כל הכבוד, בגלל שאתם חברה ממשלתית, המחירים לא צריכים להיות גבוהים.

משה גפני: אתם צריכים להגיע לסיכום אתם גם על הכסף.

משה גפני: אני נותן לכם שבועיים.

חיים אורון: שלא יתקבל הרושם שמוסכם כאן לפחות שייזום תופרט.

גיל שבתאי: יש החלטה כזאת.

משה גפני: זה הסיכום.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.