ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 643, 2011-01-11 11:15

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום פטור משכר דירה לכפרי ילדים חוסים בסיכון, הנמצאים במבני עמידר, הצעתו של חבר הכנסת ציון פיניאן.

ציון פיניאן: תודה רבה אדוני היושב ראש.

ציון פיניאן: מדובר כאן במפעל להכשרת ילדי ישראל, מפעל שהוקם עם קום המדינה ועוד לפני כן, במסגרתו יש ילדים בדרגות סיכון קשות.

שלי יחימוביץ': זאת עמותה?

קריאה: כן.

ציון פיניאן: מדובר בכ-960 ילדים בכל הארץ מחורפיש ועד אשקלון.

ציון פיניאן: ארבעה אחוזים מהילדים הם יתומים.

ציון פיניאן: 36 אחוזים הם ילדים נטושים.

ציון פיניאן: 28 אחוזים הם ילדים שבאים ממשפחות חסרי יכולת.

ציון פיניאן: 19 אחוזים ילדים הוצאו מהבית על רקע אלימות.

ציון פיניאן: תשעה אחוזים מהילדים הוצאו מהבית בשל התעללות מינית וכן הלאה.

ציון פיניאן: בקיצור, אלה ילדים בדרגות סיכון הגבוהות ביותר שיש לנו.

ציון פיניאן: הדירות שקיבלו בעפולה ובגבעת עדה הן דירות עמידר.

ציון פיניאן: אני יודע שבעפולה גרו בזמנו יגוסלבים והם קיבלו את הדירות.

ציון פיניאן: הדירות שכורות מחברת עמידר ואני חושב שהעלות השנתית של הדירות בעפולה היא 207 אלף שקלים בשנה.

ציון פיניאן: אלה סכומים אדירים.

שלי יחימוביץ': ציון, אם אתה צריך אותי להצבעה, תקרא לי.

ציון פיניאן: תודה.

ציון פיניאן: בשנים האחרונות הושקעו מיליוני שקלים בשיפוץ הדירות כדי להתאים אותן למגורי בני אדם.

ציון פיניאן: כל השיפוצים היו על חשבון העמותה להוציא את השנה האחרונה, עמידר השתתפה במדרכות.

ציון פיניאן: מפעל הכשרת ילדי ישראל הגיש הצעה לחברת עמידר לרכוש את הדירות בסכום סמלי או לחילופין, להוריד את שכר הדירה.

ציון פיניאן: כפי שאנחנו יודעים, חברת עמידר היא חברה תחת משרד השיכון.

ציון פיניאן: הנושא של השכירות מקשה והשכירות באה על חשבון חינוך הילדים.

ציון פיניאן: כאשר אתה משלם 207 אלף שקלים בשנה לשכירות, זה עושה את ההבדל.

ציון פיניאן: תודה רבה אדוני היושב ראש.

משה גפני: מנכ"ל המפעל להכשרת ילדי ישראל, יוסי גושן.

יוסף גושן: אני מודה לכם על הדיון.

יוסף גושן: מדובר בשני כפרי ילדים, בגבעת עדה ובעפולה.

יוסף גושן: בעפולה עילית, כפר יגוסלבי שנבנה לקליטת יגוסלבים ומדובר בתים מקרטון ודיקט שאף יגוסלבי לא הסכים לגור שם.

יוסף גושן: המקום הפך לשכונת סלאמס.

יוסף גושן: בנו אותה בסוף עפולה עילית.

יוסף גושן: עובדיה עלי, כראש עיר, כשפנו אליו מהמפעל לאתר מקום למגורים לילדים וחוסים, זה היה המקום היחיד שאף אחד לא היה מוכן לגור בו כי מי יגור בעפולה עילית בבתים מקרטון ודיקט?

יוסף גושן: בתים יגוסלבים שהביאו מחוץ לארץ לצורכי עלייה.

יוסף גושן: אז נמצא פתרון.

יוסף גושן: במקום שתהיה שם מחששה, סלאמס, פשע וזנות, נתנו מענה לילדים האלה ובעזרת השם באמת הצליחו לשקם את המקום הזה.

יוסף גושן: גויסו מיליוני שקלים לשיפוץ המקום והכפר אכן שוקם ושופץ והפך להיות פנינת חן בעפולה עילית.

משה גפני: מה היה כל השנים עם שכר הדירה לעמידר?

יוסף גושן: הייתה לנו באמת בעיה עם שכר הדירה.

יוסף גושן: זה בא מתקציב המפעל וזה באמת מקשה עלינו.

יוסף גושן: היום, ימים כאלה קשים.

משה גפני: למה עכשיו זה חריף יותר?

יוסף גושן: כי המצב הכספי הוא יותר קשה היום.

יוסף גושן: 400 אלף שקלים להשקיע בדבר הזה, כאשר במבנים האלה הושקעו על ידי המפעל, על ידי תרומות, 400 אלף שקלים.

יוסף גושן: לא עדיף לתת את זה לחוסים, לחינוך ולהעשרה?

משה גפני: תודה רבה.

ליה שמטוב: אני רוצה לברך את מר גושן על המפעל.

ליה שמטוב: רוב הילדים שנמצאים שם הם עולים חדשים.

ליה שמטוב: כל שנה  יוצא דוח של  המועצה לשלום הילד וכל שנה אנחנו דנים, גם בוועדת העלייה וגם בוועדת הרווחה ומדברים על 18 אחוזים מהעולים, משפחות חד הוריות, וכל ילד שלישי נושר מבית הספר וכולי וכולי.

ליה שמטוב: תמיד אנחנו צועקים ואין פתרונות.

ליה שמטוב: כאן יש מפעל להכשרת ילדי ישראל.

ליה שמטוב: רוב הילדים הם עולים חדשים, אלה ילדים שאם לא היה להם המקום הזה, הם היו היום בחוץ.

ליה שמטוב: הם יוצאים משם עם חינוך טוב, מתגייסים לצבא, ואני חושבת שאנחנו צריכים לעשות הכל כדי לעזור, ואם יש אפשרות לפטור משכר דירה, לפטור, ואם יש אפשרות לעזור במשהו אחר, לעשות זאת.

משה גפני: את תומכת בבקשה הזאת.

ליה שמטוב: כן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב אדרי.

יעקב אדרי: הרב גפני, אני רוצה להצטרף לכל מילה שאמר חבר הכנסת ציון פיניאן וחברתי חברת הכנסת ליה שמטוב.

יעקב אדרי: מי שמודע למצוקות ולבעיות הקשות שהמפעל הזה מטפל בהן, המפעל הכל כך חשוב, צריך בשתי ידיים לברך ולתמוך.

יעקב אדרי: אם היה אפשר עוד לעזור במשהו, אנחנו כאן לרשות העניין הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: נציג עמידר.

משה גפני: אתה נציג עמידר?

זאב פניני: כן.

משה גפני: מה התפקיד שלך?

זאב פניני: מנהל חטיבת ירושלים.

אריאל לוין: הדיור הציבורי היה כרבע מיליון דירות, 250 אלף דירות.

אריאל לוין: בהיסטוריה של חברת עמידר והדיור הציבורי היו ישובים בהם היה עודף דירות ואפשרו למוסדות הציבור לשכור את הדירות ולחתום חוזים עם עמידר, חוזים שנתיים.

אריאל לוין: המצב היום הוא שבעמידר רק 45 אלף דירות לדיור ציבורי.

משה גפני: הדיון הוא לא הדיור הציבורי.

משה גפני: הדיון הוא אחד ויחיד.

אריאל לוין: אני אסביר.

משה גפני: לפני שאתה מסביר, אני אגיד לך מה אני מבקש שתסביר.

משה גפני: אני לא הולך לקיים כאן עכשיו דיון על הציונות.

משה גפני: יש את המפעל הזה, הם משלמים שכר דירה לאחר שהם עשו שם שיפוצים גדולים, הבקשה שלהם היא לפטור אותם משכר הדירה.

אריאל לוין: שלילי.

יעקב אדרי: בסדר.

יעקב אדרי: הבנו אותך.

משה גפני: למה?

אריאל לוין: אני רוצה להסביר.

אריאל לוין: המצב היום הוא שאנחנו הולכים לרוב המוסדות שאנחנו משכירים להם לקבל את הדירות בחזרה כי אין דיור ציבורי ושכר הדירה כאן הוא שכר דירה חריג ונמוך מכל הדיור הציבורי שמושכר למוסדות.

ליה שמטוב: אם ב-1989 לפני שהעלייה הגדולה הגיעה הייתם מוכרים את הדירות ב-6,000 שקלים, מה הייתם אומרים?

ליה שמטוב: אתם מכרתם בפריפריה בלוקים שלמים, בתים שלמים ב-6,000 שקלים.

אריאל לוין: מה זה קשור?

ליה שמטוב: זה קשור.

משה גפני: חברת הכנסת שמטוב, אנחנו הזמנו אותו כדי שהוא יסביר.

משה גפני: בבקשה.

אריאל לוין: שכר הדירה במקרים האלה הוא חריג ונמוך יחסית מכל הדיור הציבורי.

יעקב אדרי: כמה?

אריאל לוין: אני אגיד.

אריאל לוין: ארבעים דירות בגבעת עדה, שכר הדירה לדירה הוא 514 שקלים.

אריאל לוין: בעפולה שכר הדירה הוא 474 שקלים לחודש לדירה.

אריאל לוין: אני מכיר את המוסדות האלה, הייתי בהם הרבה פעמים ואני מזדהה אתם, אבל שכר הדירה הוא נמוך.

ציון פיניאן: אבל כאשר מדובר בכמות, זה  400 ומשהו אלף שקלים.

ציון פיניאן: זה הולך על חשבון חינוך הילדים.

אריאל לוין: אני אומר עוד שני משפטים.

אריאל לוין: אני מזדהה עם המטרות ועם החשיבות אבל שכר הדירה הזה נשאר לצורך  ייעול של הדיור הציבורי, של כל הדיור הציבורי.

ציון פיניאן: בכל הארץ.

אריאל לוין: כן.

ציון פיניאן: זה לא חוזר אליהם.

אריאל לוין: אבל שכר הדירה שלהם הוא נמוך.

ציון פיניאן: כן, אבל  הוא לא חוזר אליהם.

ציון פיניאן: הם השקיעו עכשיו בשיפוצים מיליוני שקלים.

אריאל לוין: עוד משפט אחד ואחרי כן תתייחסו.

אריאל לוין: אם יש מצוקה למוסד א' או למוסד ב' משרד השיכון או עמידר הוא לא הכתובת.

אריאל לוין: יש גם החלטת ממשלה מ-2004 שאין הנחה למוסדות בשכר דירה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: עמידר.

זאב פניני: לנו אין אינטרס מיוחד.

זאב פניני: מה שמשרד השיכון ואתם תחליטו, אנחנו נגבה.

זאב פניני: אנחנו חברה מנהלת ואין לנו אינטרס.

יחיאל שילה: אני ראש המינהל לחינוך התיישבותי בעליית הנוער.

יחיאל שילה: המפעל הזה מפוקח על ידינו ומתוקצב על ידינו בסדרי גודל של למעלה מחמישים אלף שקלים בשנה.

יחיאל שילה: השקענו במשך השנים האלה לא מעט כספים בפיתוח ובשיקום המבנים של עמידר.

יחיאל שילה: אגב, הם לא היו ראויים למגורים.

יחיאל שילה: כיבוי אש לפני כמה שנים פסל את המבנים האלה והיום הושקע בהם כסף רב.

יחיאל שילה: אני חושב ש-400 אלף שקלים אלה, אמנם מתוך תקציב של חמישים מיליון שקלים זה לא הרבה, אבל הילדים האלה לצרכים הרפואיים והפיזיים שלהם, הם מאוד חשובים.

יחיאל שילה: אני ממליץ שעמידר תוותר על המבנים האלה לחלוטין או שתוותר על שכר הדירה.

יחיאל שילה: בכסף שהשקענו, יכולנו לקנות פעמיים את המקום.

משה גפני: אגב, יש עוד דירות של עמידר שמשמשות לצרכים ציבוריים?

יעקב אדרי: בטח.

יעקב אדרי: בכל הארץ.

משה גפני: מה למשל?

יעקב אדרי: גני ילדים, סניפים של המועצה הדתית.

משה גפני: הם גובים כסף?

קריאה: כן.

יעקב אדרי: בתי כנסת, הכל.

משה גפני: בתי כנסת גובים?

זאב פניני: לא.

משה גפני: מה עוד לא גובים?

משה גפני: מקווה גובים?

זאב פניני: לא.

אליהו ישי: אני מניח שהתקנה החדשה שתוקנה ב-2000 ושחלה ממרץ 2002, כיוון שהוגדר בתקנות שבית עסק שלא שולם בעדו דמי מפתח, ובית עסק זה מושכר שאינו דירה אלא אם כן אני טועה לגביכם.

אליהו ישי: לגבי הנושא של מבני ציבור בכלל, יש פטור לבתי כנסת במסגרת חוק יסודות התקציב בשנת 2005.

אליהו ישי: יינתן פטור מכל תשלום עבור דמי חכירה הנגבים לפי חוק מינהל מקרקעי ישראל.

אליהו ישי: מינהל מקרקעי ישראל הוא רשות הפיתוח.

משה גפני: לא, לא קשור.

משה גפני: לא משנה, יש בירושלים  מקוואות בבתים של עמידר?

אליהו ישי: יש מקוואות בירושלים.

משה גפני: כמה?

אליהו ישי: יש ארבע מקוואות בבתים של עמידר ועל שלושה אנחנו נדרשים לשלם.

אליהו ישי: מנסים לנהל איזשהו משא ומתן אבל לצערי הרב זה עדיין לא יצא.

אליהו ישי: על אחת מהמקוואות אנחנו נדרשים לשלם מיליון ו-100 אלף שקלים.

יעקב אדרי: חשבתי שאנחנו מדברים על המפעל הזה, אבל עכשיו הגענו למקוואות.

משה גפני: לא, לא הגענו.

יעקב אדרי: גם בזה אני תומך.

אליהו ישי: אני רוצה לטעון שהטענה שלהם בהחלט צודקת, כמו נושאים נוספים שהם ברמה הלאומית.

אליהו ישי: שירות לציבור שניתן על ידי מוסדות ציבור שהמדינה הקימה, צריכים להיות פטורים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני יושב ראש המועצה הדתית, תודה רבה.

משה גפני: הנושא הוא המפעל להכשרת ילדי ישראל.

משה גפני: אני לא מקבל את התשובה  של משרד השיכון.

משה גפני: אני חושב שזה לא נכון.

משה גפני: אני גם לא בטוח שזה בסמכותך לומר תשובה אחרת, וזה בסדר.

משה גפני: אין לי טענה.

אריאל לוין: יש החלטת ממשלה.

משה גפני: כל פעם אומרים לי הממשלה ומחכים שאני אעבור לדום.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: חבר הכנסת ציון פיניאן, אתה הצעת את ההצעה הזאת.

משה גפני: אנחנו נעביר החלטה שלנו בבקשה לשר הבינוי והשיכון, שזה תחת סמכותו.

משה גפני: אנחנו מבקשים לפטור את המפעל להכשרת ילדי ישראל מתשלום שכר דירה לאחר דיון שהתקיים בוועדה.

משה גפני: אמר נציג חברת עמידר שכל החלטה של משרד הבינוי והשיכון בעניין הזה, היא החלטה שהם יבצעו.

משה גפני: אנחנו מבקשים ממנו לפטור את המפעל להכשרת ילדי ישראל עקב הסיבות שמנית בפנייה שלך לדון על כך.

משה גפני: אנחנו מבקשים ממנו לפטור אותם מתשלום שכר דירה.

משה גפני: נציין את הנושא של השיפוצים שנעשו שם במשך הזמן, שהם מטפלים בעולים חדשים וכולי.

יצחק וקנין: אני מבקש, אולי נכניס גם את המקוואות.

משה גפני: אני הולך לומר משהו אחר.

אריאל לוין: מהמקוואות לא גובים שכר דירה.

משה גפני: הנה, הוא אומר.

אריאל לוין: הוא יכול להגיד.

משה גפני: מה זה הוא יכול להגיד?

משה גפני: הוא משלם.

אליהו ישי: אתה תובע ממני פינוי מקוואות.

אליהו ישי: אתה רוצה לסגור ארבע מקוואות.

אליהו ישי: יש תיק אזרחי שמתנהל במקווה עין כרם לפינוי המבנה.

אליהו ישי: אתה אומר לי שאין?

אריאל לוין: של מי זה, של משרד השיכון?

אריאל לוין: על מה אתה מדבר?

אליהו ישי: עמידר.

אליהו ישי: אתה מכיר את עמידר?

אריאל לוין: זה לא קשור.

משה גפני: למה הוויכוח הזה?

משה גפני: הוא איש השירות הציבורי.

משה גפני: אני לא הולך לפתוח דיון על זה.

חיים אורון: תכתוב את המכתב יותר רחב.

חיים אורון: אנחנו מבקשים לשחרר משכר דירה את כל מוסדות הציבור.

חיים אורון: נקודה.

חיים אורון: אין דרך אחרת ואתה יודע שאין דרך אחרת.

משה גפני: אני הלכתי לומר משהו אחר.

חיים אורון: אם לא, שכל אחד יביא מההסכמים הקואליציוניים שלו 400 אלף שקלים.

חיים אורון: אין דרך אחרת.

משה גפני: הוויכוח הזה ביניכם הוא ויכוח מיותר.

משה גפני: לפי דעתי אין מקוואות בבניינים של עמידר להוציא את ירושלים.

משה גפני: אני לא מכיר דבר כזה.

משה גפני: בירושלים זה כנראה דבר ותיק.

משה גפני: הוא איש ציבור, אין לו שום עניין לבוא לכאן ולדבר סתם.

משה גפני: דרך אגב, אני מציע שתהיה אתם בקשר ותדבר אתם.

משה גפני: תן להם את הנתונים.

משה גפני: במכתב לשר הבינוי והשיכון אני מבקש לכתוב ברוח הדברים שאמר חבר הכנסת חיים אורון.

משה גפני: אנחנו דנים על המפעל להכשרת ילדי ישראל.

משה גפני: זאת ההחלטה.

משה גפני: אנחנו מבקשים במקביל לבחון את כל הנושא הזה בנושאים שהם נושאים לאומיים, שהם נושאים ציבוריים.

משה גפני: לבחון את שכר הדירה.

משה גפני: כאן יש החלטה לפטור אותם מתשלום שכר הדירה.

יעקב אדרי: זה בסמכותנו?

משה גפני: כן.

משה גפני: אין לנו סמכות, אנחנו יכולים לבקש ממנו אבל זאת החלטה.

משה גפני: להערכתי שר השיכון יתחשב בהחלטה שלנו.

משה גפני: תודה רבה.