ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 345, 2011-01-10 10:30

אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

אלכס מילר: הנושא על סדר היום הוא אמצעי בטיחות למניעת אלימות תלמידים ומודעות לאחריות פלילית.

אלכס מילר: כינסתי את הישיבה בעקבות המקרים האחרונים וגם בעקבות המקרים בעבר של אלימות בקרב הנוער.

אלכס מילר: אני זוכר שהייתה פנייה גם של היועץ המשפטי, תקנו אותי אם אני טועה, למשרד החינוך בנושא מודעות הנוער לאחריות פלילית.

אלכס מילר: יש לי הצעת חוק שמחייבת את משרד החינוך לערוך סדנאות בבתי הספר בנושא מודעות הנוער לאחריות פלילית.

אלכס מילר: אנחנו שומעים שבעניין הזה מגיעים רעיונות כחלק מהמצב הכללי שבני נוער מעורבים אומרים "לא ידענו, רק שיחקנו" וכדומה.

אלכס מילר: באופן כללי אנחנו נמצאים כאן בגלובליזציה מטורפת בעידן הטכנולוגי, האמצעים שעומדים היום לרשותם של בני נוער בישראל הם אמצעים אדירים" האינטרנט, המצלמות וכדומה.

אלכס מילר: צריכים להיות מודעים לעניין גם כמדינה.

אלכס מילר: אם בעבר דיברנו על אלימות פיזית היום השימוש באינטרנט, חרמות שמופצות ברשת, הפגיעה בנפש של ילדי ישראל אלו הן תופעות שצריך לתת עליהם את הדעת.

אלכס מילר: החוק שהצלחנו בקריאה ראשונה בוועדת הכלכלה בנושא המודעות וחובת ספקי האינטרנט בחשיפה של אתרים פוגעניים לילדים, בחוק חייבנו גם את ספקי האינטרנט לספק תכנות סינון ללא תשלום לכל לקוח שמבקש.

אלכס מילר: החוק הזה יכול לבוא ולתת פתרון חלקי, אבל מהו הפתרון גם המינימאלי להורים בכל נושא של ההתמודדות עם עולם האינטרנט.

ויקי אלעמרי: בוקר טוב.

ויקי אלעמרי: אני ממחלקת נוער.

ויקי אלעמרי: אנחנו מתייחסים אל עבירות האינטרנט כמכלול - - -

אלכס מילר: לא רק על האינטרנט, מדובר על הכול.

ויקי אלעמרי: אני מדברת בכלל על עבירות אלימות.

ויקי אלעמרי: אנחנו בהיבט המשטרתי לא רואים עלייה.

ויקי אלעמרי: אנחנו דווקא מזהים מגמת ירידה בעבירות האלימות וכל סל העבירות שנלוות לעבירות כמו, סחיטה, נשיאת סכין וכדומה.

ויקי אלעמרי: יש לנו בשנת 2010 ירידה של 10.2% בעבירות אלימות לעומת שנת 2009.

ויקי אלעמרי: כך שבהיבט שלנו אנחנו דווקא רואים ירידה, יש פעילות, יש גם פעילות של המשטרה בתוך בית הספר, גם של משרד החינוך בשיתוף איתנו.

ויקי אלעמרי: זה מבחינת הנתונים.

אלכס מילר: ממה שאני יודע שאחראי על החקירות היום הוא משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

ויקי אלעמרי: כן, חוקר ילדים עד גיל 14.

אלכס מילר: בעניין המודעות איך זה עובד מבחינתכם?

אלכס מילר: אנחנו כרגע לא מדברים על הנתונים היבשים.

אלכס מילר: צריך להבין שכל ילד שנפגע הוא ילד שנפגע.

ויקי אלעמרי: אני מסכימה והמקרה חמור כשלעצמו.

ויקי אלעמרי: אלו מקרים חמורים.

אלכס מילר: צריך להתייחס גם באופן כללי לנושאים שהם היום חלק מהשיח הציבורי, בין אם אלו המקרים הקשים ביותר של רצח או אונס או התאבדויות או עניין השימוש בטכנולוגיה.

אלכס מילר: ראינו את המקרים האחרונים והיינו עדים שהאינטרנט הפך להיות זירה אלימה, אומנם לא בממדים.

אלכס מילר: זה נמצא במוקד שלנו לבחון איך אנחנו מטפלים בו.

ויקי אלעמרי: בעניין האחריות למודעות פלילית בכלל – אנחנו מחלקת הנוער עוסקים גם במניעה.

ויקי אלעמרי: במסגרת המניעה בשיתוף פעולה אנחנו נכנסים לבתי הספר מדי שנה.

ויקי אלעמרי: מתחילת שנת הלימודים הזאת כל יחידות הנוער מגישות תכנית עבודה לביצוע הרצאות בבתי ספר.

ויקי אלעמרי: ההרצאות בבתי הספר הן האלף בית למודעות ואחריות פלילית.

ויקי אלעמרי: במהלך השנה ניתנות הרצאות מכל מיני תחומים, בנושא האלימות, בנושא הסמים ועוד.

ויקי אלעמרי: אנחנו בפתחו של שבוע האינטרנט – גלישה בטוחה.

ויקי אלעמרי: גם בנושא הזה ובשיתוף עם משרד החינוך מקיימים הרצאות ופנלים עם נציגי המשטרה מהנוער ומאק"ם -  אגף קהילה משטרה, ושם אנחנו בעצם מעבירים את כל הנושאים ובכללם את האחריות הפלילית ואת כל המשתמע מכך של מה אפשר לעשות, תכנית מניעה.

ויקי אלעמרי: הכול היה בשיתוף עם משרד החינוך.

אלכס מילר: את יכולה לתת לנו קצת נתונים על המקרים של העבירות הקשות ביותר ובחתך גילאים.

אלכס מילר: איפה אנחנו מזהים את התופעה החמורה ביותר, ואיפה אנחנו נמצאים עם כתבי אישום וכדומה.

ויקי אלעמרי: מבחינת כתבי אישום אין לי כרגע נתונים.

ויקי אלעמרי: מבחינת פתיחת תיקים כפי שאמרתי, אני אומרת בתוך מוסדות החינוך ואני יכולה גם להתייחס בכלל - - -

אלכס מילר: על נוער בכלל.

ויקי אלעמרי: אם אתה מתייחס לנוער בכלל אני יכולה לומר לך שמבחינת הפשיעה בקרב בני הנוער בסך הכול יש קורלציה וגם בכלל הנוער יש ירידה של 7% לעומת 2009 בסל העבירות בכלל.

ויקי אלעמרי: אם אתה רוצה להתייחס לכל עבירה, בנושא הסמים, בנושא אלימות, בכל הפרמטרים יש בסך הכול ירידה בעבירות.

ויקי אלעמרי: בעצם אנחנו מגלים אותן בפתיחת תיקים.

אלכס מילר: מצוין.

אלכס מילר: את יכולה לתת לי קצת נתונים, נתייחס לשלושה ארבעה מקרים של האינטרנט, רצח, אונס.

ויקי אלעמרי: אין לי כרגע את כל הנתונים.

ויקי אלעמרי: יש לי נתונים על אלימות גופנית, סך עבירות רכוש.

אלכס מילר: את מתייחסת לשנת 2010.

ויקי אלעמרי: 2010 לעומת 2009.

ויקי אלעמרי: לעבירות סמים לדוגמה בשנת 2009 נפתחו 4,265 תיקים לעומת 4,653 בשנת 2010.

אלכס מילר: באילו גילאים?

ויקי אלעמרי: אין לנו פילוח לפי גילאים.

ויקי אלעמרי: מבחינתנו פתיחת תיקים זה מגיל 12 עד גיל 18.

ויקי אלעמרי: גיל 12 שהוא גיל האחריות הפלילית.

ויקי אלעמרי: זה בטווח הזה.

אלכס מילר: את רוצה לומר לי שיש ילדים בני 12 שפותחים להם תיק על עבירות סמים?

ויקי אלעמרי: יש, אבל כרגע כשאני מדברת על הנתונים בכללי אני לא יודעת כמה מתוך זה הם גילאי 12.

ויקי אלעמרי: אנחנו לוקחים כנתון שזה מגיל 12 עד גיל 18.

ויקי אלעמרי: לפחות בשלב הזה אין לי פילוח של הגילאים.

ויקי אלעמרי: מבחינת בני נוער – סל עבירות חשיפה, זה סוג העבירות שבעצם אין מתלונן ואנחנו חושפים אותם.

ויקי אלעמרי: יש לנו כאן 9,994 תיקים שנפתחו לעומת 10,498.

ויקי אלעמרי: כאמור זה עבירות חשיפה, סכין, אמצעי לחימה, הימורים, קבלה והחזקה של רכוש גנוב.

ויקי אלעמרי: אלו בעצם סוג של עבירות שאין לנו מתלונן ולכן הן נקראות סוג של עבירות חשיפה.

ויקי אלעמרי: גם פה אנחנו רואים ירידה במספר התיקים שנפתחו לבני נוער בכלל.

ויקי אלעמרי: גם בעבירות של אלימות גופנית יש ירידה במספר העבירות.

ויקי אלעמרי: גם בעבירות של רכוש – בעבירות רכוש אנחנו מדברים על ירידה של 3.5%.

אלכס מילר: כשאת מדברת על עבירות רכוש הכוונה לגניבה, מהם המספרים המוחלטים?

ויקי אלעמרי: בשנת 2010 9,696 תיקים לעומת 10,026 בשנת 2010.

אלכס מילר: יש לך מידע בנוגע לאינטרנט?

ויקי אלעמרי: לגבי האינטרנט אין לי כרגע מידע.

ויקי אלעמרי: אני רוצה לציין בנוגע לאינטרנט שהוא נושא רגיש, מורכב ויש להתייחס אליו.

ויקי אלעמרי: אבל לנו בהיבט המשטרתי יש לנו את חוק המחשבים.

ויקי אלעמרי: יש את החוק של פעילות עבריינית שמתבצעת באמצעות האינטרנט.

ויקי אלעמרי: לצורך העניין חלק מהעבירות, או מרבית העבירות שמתבצעות באמצעות האינטרנט בסופו של דבר כמשטרה כשמגיעים לכתב אישום אנחנו מתייחסים לזה כאל עבירה כמו חדירה למחשב, התאבדות, רצח.

ויקי אלעמרי: זאת אומרת שאלו דברים שמתבצעים בעזרת המחשב ואנחנו מתייחסים לפי הסעיף המתאים.

ויקי אלעמרי: אם זו פדופיליה אז זו בעצם עבירת מין.

ויקי אלעמרי: זאת אומרת שיש התאמה במה שנעשה מחוץ לאינטרנט עצמו.

אלכס מילר: יש לכם אגף שאחראי לעניין הזה ספציפית?

ויקי אלעמרי: יש לנו את מפלג עבירות מחשב, הונאה.

ויקי אלעמרי: הוא מפלג מאוד קטן.

ויקי אלעמרי: יש הרבה עבודה אבל הוא מפלג קטן והוא מתייחס לכל עבירות המחשב.

ויקי אלעמרי: זו המומחיות שלו גם לאתר מחשבים שמהם מתבצעות עבירה, זו בעצם הנישה שלהם.

אלכס מילר: דיברת על הסדנאות שאתם עושים בנושא המודעות.

אלכס מילר: באיזה היקף ובאיזה קונספט?

ויקי אלעמרי: זה עובד באופן שאנחנו מתייחסים לכל תחנה בהתאם לגודל שלה ובהתאם הפריסה הגיאוגרפית ומספר בתי הספר.

ויקי אלעמרי: כל יחידת נוער אמורה בתחילת שנת הלימודים להגיש לנו תכנית עבודה בהתאם לדגשים שמשטרת ישראל נותנת.

ויקי אלעמרי: בפתחה של שנת הלימודים ביקשנו שיהיה דגש בהרצאות לנושא סמים, אינטרנט, אלכוהול.

ויקי אלעמרי: בגלל החוק החדש שנכנס, להכניס את זה כנושא לתלמידים ועוד מגוון של נושאים.

ויקי אלעמרי: גם בנושא העבירות הפליליות על המודעות, האחריות הפלילית וכל הנושא המשטרתי.

ויקי אלעמרי: יש מחלקת נוער שהיא מטפלת.

ויקי אלעמרי: זאת אומרת שכל יחידה אמורה להגיש בהיבט שלה איזה בתי ספר היא בחרה, הרי אי אפשר לבחור את כל בתי הספר באזור מסוים.

ויקי אלעמרי: הם אמורים לבחור מספר בתי ספר, הם מיידעים את המטה הארצי אלו בתי ספר נבחרים.

ויקי אלעמרי: הם צריכים להראות לנו תכנית עבודה שמתבצעת עד סוף שנת הלימודים.

ויקי אלעמרי: יכולות להיות שתי הרצאות בחודש, שלוש או יותר בהתאם לפעילות שלהם במכלול הנושאים, למסור מי מעביר את הפעילות הזו.

ויקי אלעמרי: זאת בעצם הפעילות שלנו.

אלכס מילר: באילו גילאים אתם מתרכזים?

אלכס מילר: ביסודי, בתיכון?

ויקי אלעמרי: יש אצלנו חלוקה בין אק"ם – אגף קהילה משטרה, המנדט שלהם זה לגיל היסודי- עד גיל 12, כיתה ו' ז/ ואפילו כיתה ח'.

ויקי אלעמרי: שכבת הגיל העליונה היא באחריות מחלקת הנוער שאנחנו פונים לשכבת הגיל העליונה בהיבטים של הפלילי, המודעות לאחריות פלילית, כי התכנים צריכים להיות קצת שונים מבחינת איך שמגישים אותם.

ויקי אלעמרי: יש הבדל בין היסודי לבין הנוער.

אלכס מילר: יש לכם קשר גם עם משרד הרווחה?

ויקי אלעמרי: יש קשר עם משרד הרווחה, גם עם משרד החינוך ואנחנו עובדים בשיתוף עם כל הגורמים.

אלכס מילר: יש לך נתונים על החשיפה שלכם לילדי ישראל בשנת 2010, כלומר כמה ילדים קיבלו את ההדרכה שלכם?

ויקי אלעמרי: אין לי נתון כזה.

אלכס מילר: אם תהיה אפשרות לשלוח  לוועדה את הנתון המדויק כמה ילדים מקבלים חשיפה לנושא המודעות על ידי הפעילות שלכם.

אלכס מילר: חשוב לנו לדעת את המספרים כדי לדעת איפה צריך לפעול ולהרחיב.

אלכס מילר: אני מודע לכך שלהעביר סדנה זה עניין של כוח אדם.

אלכס מילר: כמו שציינת קודם, לוגיסטית לא ניתן להעביר לכולם.

אלכס מילר: נשמח לדעת מה המספר ואיך ניתן להרחיב, ואם יש משרדים נוספים שיכולים להיות חלק מזה.

אלכס מילר: בסופו של יום המטרה שלנו שתהיה כמה שיותר מודעות ולדעתי כתוצאה מכך יהיו פחות מקרי אלימות.

אלכס מילר: שיתוף הפעולה צריך להיות בין כל הגורמים הרלוונטיים.

אלכס מילר: אם יש משהו שחסר למישהו ניתן להשלים את זה ממקום אחר.

אלכס מילר: יש את משרד החינוך, משרד הרווחה, הרשויות המקומיות – יש הרבה שותפים למטרה.

ויקי אלעמרי: יש הרבה שותפים ואנחנו שותפים איתם וכל אחד נותן את הפן ואת הדגשים שלו.

ויקי אלעמרי: המשטרה מטבע הדברים עוסקת בחוק אז אנחנו בעצם מפנים ומדברים אל החוק וגם על המשמעויות.

ויקי אלעמרי: מדברים גם על מניעה וזה נעשה בהרבה מקרים עם יועצות בתי הספר.

אלכס מילר: האם יש אפשרות להצביע על המקומות בהם כן יש עלייה?

אלכס מילר: למשל בפשיעה מסוימת שאנחנו מזהים בעיה מיוחדת שנוצרה בשנים האחרונות.

אלכס מילר: באופן כללי בכל תחום ותחום יש טיפול?

ויקי אלעמרי: אתה מדבר על תחום של עבירה, או על אזור מסוים?

אלכס מילר: תחום העבירה.

אלכס מילר: אם את יכולה להתייחס.

אלכס מילר: חשובים לנו הנתונים ככל שתוכלי לתת לנו.

ויקי אלעמרי: הנתונים שקיימים אצלי עכשיו במכלול העבירות שפילחנו, כמו שאמרתי, רכוש, אלימות, סמים, עבירות חשיפה בכל יש ירידה כזאת או אחרת.

ויקי אלעמרי: חלק יותר פחות וחלק פחות מבחינת אחוזים.

ויקי אלעמרי: אבל בכל נרשמה ירידה בתיקים.

ויקי אלעמרי: אנחנו מגלמים בתיקים.

מסעוד גנאים: ישנה סטטיסטיקה בפילוח של בתי ספר ערביים או יהודים?

אלכס מילר: דיברת שיש פילוח אזורי.

ויקי אלעמרי: כשאמרתי פילוח אזורי אני דיברתי על מחוזות.

ויקי אלעמרי: אנחנו מחולקים לשישה מחוזות ואנחנו מדברים על מחוז ולא על ישוב כזה או אחר.

רונית תירוש: בכל המחוזות קיימת ירידה?

ויקי אלעמרי: לא וזה תלוי באיזו עבירה.

רונית תירוש: מה עם הצפון?

ויקי אלעמרי: מבחינת כלל העבירות.

ויקי אלעמרי: במחוז תל אביב למשל נרשמה עלייה קטנה.

ויקי אלעמרי: בארצי אני מדברת על ירידה אבל אם אני מסתכלת על כל  מחוז אני רואה שיש בסך הכול במחוז תל אביב עלייה קלה.

אלכס מילר: את יכולה להצביע על הסיבות?

ויקי אלעמרי: לא. אני רוצה לומר משהו, כשיש עלייה קלה לא תמיד ניתן להיכנס להסברים.

ויקי אלעמרי: זו לא מגמה משמעותית שדורשת או מאפשרת איזה הסבר רחב.

אלכס מילר: אבל אפשר להגיד על תל אביב שבגלל שיש כעת תופעה של  - - -

ויקי אלעמרי: אולי בגלל מוקדי הבילוי.

אלכס מילר: אולי גם בגלל המסתננים וכל הדברים האלה שהם תוספת לא טבעית בישראל מבחינת התושבים.

אלכס מילר: בתל אביב מדובר על מספר מאוד גדול של המסתננים וסביר להניח שברגע שיש תוספת היא  כן משפיעה.

ויקי אלעמרי: במחוז צפוני גם נרשמת עלייה.

מסעוד גנאים: אז מאיפה הירידה?

אלכס מילר: הרי אם כל הנתונים אומרים שיש עלייה אז יכול להיות שבדרום יורד דרמטית.

רונית תירוש: אם בצפון עלה אז גם בדרום עלה.

ויקי אלעמרי: אני פשוט הסתכלתי על הצבעים בפרמטרים.

ויקי אלעמרי: סליחה טעיתי.

ויקי אלעמרי: במחוז הצפוני יש לנו 9,590 תיקים לעומת 10.522 תיקים.

ויקי אלעמרי: יש לנו כאן ירידה קלה.

ויקי אלעמרי: אני מצטערת אני רואה בכל ירידה.

ויקי אלעמרי: פשוט התבלבלתי בצבעים.

רונית תירוש: נוכל לקבל את המצגת הזאת?

ויקי אלעמרי: בוודאי.

רונית תירוש: ברשותך אני רוצה לעלות רעיון, אני מניחה שאני יודעת את התשובה אבל בכל זאת חשוב להפנות זרקור על זה.

רונית תירוש: יש היום אלימות קשה מאוד – אלימות מילולית באינטרנט ברשתות החברתיות.

אלכס מילר: הם מתייחסים לכל מה שקשור לאינטרנט כנגזרת.

אלכס מילר: כלומר אינטרנט הוא צינור וכלי לביצוע עבירה.

אלכס מילר: אם מישהו אנס, או פדופיל שפעל, נפתח לו תיק כפדופיל והאינטרנט הוא הכלי לביצוע העבירה.

אלכס מילר: יש יחידה מיוחדת במשטרה שמתעסקת במחשוב.

רונית תירוש: כדוגמה.

רונית תירוש: דווקא בעקבות האסון הטרגי של אותו נער שהתאבד כתוצאה מהצקות של ילדים.

רונית תירוש: אני חושבת שגם קריאה לחרם זה סוג של אלימות, יותר חשוב לי דווקא מסגרת ההסברה של משרד החינוך, האם הם מודעים לפלטפורמה החדשה שבאה לפתחנו ואולי אנחנו לא ערוכים לה מספיק.

רונית תירוש: אני לא באה בהאשמות.

רונית תירוש: זה ניצול נוראי של פלטפורמה מאוד מהירה, זמינה ונגישה.

רונית תירוש: יותר מעניין אותי לדעת אם משרד החינוך מתחיל להיערך לזה עם תכניות.

רונית תירוש: אני אתנצל מראש שאנחנו נצא לדיון בנושא תאונות הדרכים.

שוש צימרמן: אם אני אתייחס לשאלת חברת הכנסת רונית תירוש אומר כמה דברים.

שוש צימרמן: מה שמאוד התחדד לנו בשבועות האחרונים, בעיקר בשבוע האחרון, הוא שלהתאבדות יש יותר מסיבה אחת ואנחנו מאוד צריכים להיזהר מלעשות סיבה ותוצאה.

שוש צימרמן: יש כאן איזה מסר ואם יש דרך להעביר אותו לתקשורת כי בסופו של דבר יש לו אפקט לא טוב.

שוש צימרמן: אנחנו היום במשרד החינוך, כבר כמה שנים, אבל בשנתיים האחרונות לומדים הרבה יותר את נושא האינטרנט והרשתות החברתיות.

שוש צימרמן: אנחנו לומדים מאנשי מקצוע בארץ וגם מהספרות בעולם.

שוש צימרמן: פרופסור אזי ברק מייעץ לנו.

שוש צימרמן: יש משהו באינטרנט שיוצר חשיפה מאוד גדולה של אותה הצקה שנעשית בשקט ופתאום היא לעיני המון אנשים.

שוש צימרמן: המומחים והמחקרים טוענים שאנשים שמציקים שלא דרך האינטרנט מציקים גם באינטרנט.

רונית תירוש: את אמרת בצדק שזו חשיפה.

רונית תירוש: מספיק שאחד שמציק אבל חמישה אנשים רואים את זה.

שוש צימרמן: נכון.

שוש צימרמן: לחשיפה יש אלמנט פגיעה ובאמת היקף החשיפה הוא מאוד גדול.

אלכס מילר: אין ספק וצריך להבין שאם הנושא של חרם לא מטופל בשטח בית הספר אז כמובן שאין יכולת לטפל בזה באינטרנט.

אלכס מילר: אם משרד החינוך מוציא הוראה למנהלי בתי ספר ולמורים שהנושא החרם הוא בעייתי, מאוד פוגעני, ושצריך לקיים ישיבה ולראות איך פותרים את זה בשטח בית הספר.

אלכס מילר: מן הסתם זה ייתן אפשרות להרחיב את הטיפול לעולם הווירטואלי.

שוש צימרמן: אני אומר עוד משפט, כלומר צריך לטפל בתופעות עצמן וגם בביטוי שלהן באינטרנט.

שוש צימרמן: אנחנו צריכים גם לא לשכוח שהאינטרנט הוא לא טוב או רע כשלעצמו אלא הוא כלי שניתן לעשות בו שימוש לרעה.

שוש צימרמן: אני מציעה שעינב לוק ראש היחידה למניעת אלימות תפרט בדיוק איך אנחנו מתייחסים לעבירות כאלה של הצקה ובריונות שקטה.

עינב לוק: אני מנהלת את היחידה למניעת אלימות בשפ"י –שירות פסיכולוגי ייעוצי, במשרד החינוך.

עינב לוק: אני אגיד שבשנתיים האחרונות מתחילת שנת תש"ע משרד החינוך הגדיר מדיניות מאוד ברורה בנושא טיפול באלימות.

עינב לוק: יצא חוזר מהמנהל הכללי מפורט שמתייחס גם להיבטים שלא היו בעבר בחוזר הקודם.

עינב לוק: הוא מתייחס גם לנושא של חרם, גם לנושא האינטרנט ומהן דרכי הטיפול שיש להתייחס אליהן כאשר קורה אירוע חמור.

אלכס מילר: את יכולה בבקשה להתייחס ספציפית לנושא החרם והאינטרנט.

אלכס מילר: מה מופיע בחוזר?

עינב לוק: אני אתייחס אליו משני היבטים, גם מהבחינה המשמעתית וגם מבחינה חינוכית.

עינב לוק: באמת כל הנושאים האלה שקורים בתוך מערכת החינוך מוגדרים מתי הם באמת נמצאים במקום שמחייבים דיווח למשטרה, ובאילו מקרים מחייבים התערבות חינוכית מערכתית בתוך בית הספר.

עינב לוק: יש דירוג בחוזר המנהל הכללי מהם המקרים.

עינב לוק: למשל תמונה משפילה מחייבת דיווח למשטרה ועל מילה מעליבה עושים איזה תהליך חינוכי בתוך בית הספר.

עינב לוק: מעבר לזה אנחנו מדברים על תהליכים חינוכיים.

עינב לוק: אני מבקשת לדבר על תכנית שאנחנו מפעילים במערכת החינוך שמטרתה לטפל בכל תופעת האלימות.

עינב לוק: ראשית להגיד שבשנתיים האחרונות מעבר להוצאתו של חוזר המנהל הכללי, ישנו תקצוב ייעודי לנושא הזה.

עינב לוק: הוכשרו כמאתיים עשרים מדריכים ברחבי כל הארץ.

עינב לוק: המומחיות שלהם זה טיפול בתופעת האלימות, בבריונות בתוך בית הספר וקידום אקלים חינוכי מיטיבי בתוך מערכת החינוך.

עינב לוק: אנחנו יודעים שכדי לטפל בנושא אלימות אחד הדברים המרכזיים שאנחנו צריכים לעבוד עליהם מעבר לענישה והחמרת המדיניות - - -

אלכס מילר: מי הם המדריכים, מאיפה הם באים?

עינב לוק: אני אסיים את המשפט ואתייחס למדריכים.

עינב לוק: בעצם המדיניות היא שככל שאנחנו נגביר את האקלים החינוכי בבית הספר ונדבר על יחסים בתוך בית הספר וחיזוק הכוחות של האנשים בתוך בית הספר, כוחות התלמידים והיחסים בינם לבין עצמם, גם זה יפחית את האלימות.

עינב לוק: המדריכים הם כולם, יועצים חינוכיים בעלי תואר שני שעברו הכשרה והתמחות בקידום אקלים בטוח וצמצום אלימות.

עינב לוק: הם מקבלים הדרכה ולווי לאורך כל הדרך.

עינב לוק: כל מדריך מלווה חמישה בתי ספר בתהליך.

עינב לוק: יש בתי ספר שאותרו על ידי ה"מיצב" כבתי ספר עם אלימות גבוהה יותר שם העבודה יותר אינטנסיבית.

עינב לוק: מדריך מלווה שני בתי ספר ליום הדרכה.

עינב לוק: חשוב להגיד שתכנית ההתערבות היא תכנית לא לשנה ולא לשנתיים, היא תכנית ארוכת טווח לפחות לשלוש שנים.

עינב לוק: התכנית מלווה בבקרה והערכה.

עינב לוק: זאת אומרת כאשר מדריך נכנס לבית הספר הדבר הראשון שבית הספר עושה הוא מעביר שאלון לכל תלמידי בית הספר ולכל התלמידים, שאלון אינטרנטי שבודק את תחושות התלמידים ואת מדדי האלימות מנקודת מבטם של התלמידים - זה בדומה ל"מיצב".

עינב לוק: הוא בודק את תחושת השייכות שלהם, את תחושת הערך והכבוד בינם לבין עצמם.

עינב לוק: הוא בודק כמה אלימות פיזית, גניבה וסחיטה, נשיאת נשק, הטרדה מינית – כל הדברים האלה מתרחשים בתוך בית הספר.

עינב לוק: הוא בודק איפה הם מתרחשים ואת המיקום שלהם, העיתוי ובאיזה מידה התלמידים מרגישים שלמורים יש את המסוגלות לטפל באירועי אלימות, באיזו מידה המדיניות של בית הספר ברורה לתלמידים.

עינב לוק: את כל זה אנחנו בודקים בשאלון אינטרנטי.

עינב לוק: המנהלים מקבלים את התוצאות של השאלון הממוחשב ועל פי זה נבנית תכנית ההתערבות.

עינב לוק: תכנית ההתערבות לוקחת בחשבון גם עבודה עם המורים על היכולת שלהם לטפל באירועי אלימות.

עינב לוק: עבודה עם התלמידים בכיתות במסגרת תכנית "כישורי חיים" ועבודה עם ההורים שגם הם מקבלים כלים וידע להתמודדות עם תופעות האלימות.

עינב לוק: חשוב להגיד שלאחר פרק זמן של שנתיים מועבר השאלון שוב ואז אנחנו נותנים לבית הספר דוח משווה.

עינב לוק: משווה בין המדידה הראשונה למדידה השנייה.

עינב לוק: האם חל שיפור במדדים שבית סימן שזקוקים לטיפול ולשיפור.

עינב לוק: אני יכולה להגיד על בתי הספר שבסוף שנת הלימודים הקודמת 300 בתי ספר מתוך כלל בתי הספר כל שנה מעבירים אבחון חוזר.

עינב לוק: בסוף שנת הלימודים הקודמת 300 בתי ספר העבירו אבחון חוזר ונמצא שמתוך 300 בתי הספר שקיבלו ליווי והדרכה במהלך שנתיים 81% הצליחו לשפר באופן מובהק את מדדי האלימות.

עינב לוק: אנחנו בירידה בסך כל בתי הספר, ירידה של 18% במדדי האלימות ועליה של 10% בתחושת המוגנות והשייכות בתוך בית הספר.

עינב לוק: זאת אומרת שאנחנו בודקים כל הזמן את שני המדדים לא רק ירידה באלימות אלא כמובן את התחושה של התלמידים שהם מרגישים טוב, מוגנים בתוך בית הספר, יש להם חברים ויש להם למי לפנות.

עינב לוק: השאלונים מועברים גם למורים וגם שם אנחנו רואים עלייה ושיפור ביכולתם של המורים להתמודד עם סיטואציות של אלימות.

עינב לוק: חשוב לי להגיד שלאחר שראינו שבתי הספר מצליחים לשפר באופן משמעותי כשהם שמים את זה כיעד מרכזי וכשהם מקבלים לווי צמוד לתהליך, הזמנו מחקר חיצוני שהוא מחקר איכותי שבדק מה בעצם עושה את ההבדל בין בתי ספר שמצליחים להוריד בצורה משמעותית לבין בתי ספר שפחות מצליחים להגיע ליעד אליו אנחנו שואפים.

עינב לוק: המחקר נעשה על ידי דוקטור רוזינר ופורסם בפברואר 2010.

עינב לוק: המחקר מראה שכל בתי הספר שעובדים באופן ארוך טווח נתונים ללומדים כלי לעבודה.

עינב לוק: בתי  הספר לומדים לעבוד ולשתף את כל השותפים בתוך קהילת בית הספר, הורים מורים ותלמידים, בכל זאת יש מספר דברים שמבחינים בין בתי הספר.

עינב לוק: נמצאו ארבעה דברים שמבחינים.

עינב לוק: הראשון – המעורבות של המנהל.

עינב לוק: כאשר נמצא שהמנהל מוביל באופן אישי את התהליך הזה, נמצא בעצמו בכל הפגישות, עושה תהליכים, מראה את התוצאות בחדר המורים, נכנס לכיתות, מקפיד על תורנות בהפסקות.

עינב לוק: כלומר הוא עצמו עושה את התהליכים ולא נותן למי מטעמו להוביל את המהלך – בבתי הספר האלה מצליחים לשפר באופן מובהק יותר.

אלכס מילר: יש לכם השתלמויות שאתם עורכים למנהלי בתי ספר בכל נושא של האלימות?

אלכס מילר: זה חלק מתכניות שמשרד החינוך מוביל.

אלכס מילר: הרי אי אפשר לסמוך שהאג'נדה האישית של המנהל תהיה כזאת או אחרת.

אלכס מילר: צריך גם לקבל מכם הדרכה והכוונה בנושא הזה.

עינב לוק: כל התכנית בעיקרה, המדריך, האנשים, הפיקוח וכדומה עובדים עם המנהלים.

עינב לוק: העבודה היא אישית עם המנהל וצוותו.

עינב לוק: אנחנו לא מקיימים פגישה אם המנהל לא נמצא.

עינב לוק: מהתוצאות אנחנו יודעים שהמנהלים זוקקים לכלים ולידע בתהליך הזה.

עינב לוק: אנו מבינים היום שככל שהם מעורבים בתהליך בעצמם ומעבירים מסר מאוד ברור כך יש לזה סיכוי.

עינב לוק: אני רוצה להמשיך לציין שלושה דברים שמאפיינים בין בתי ספר.

עינב לוק: אני חושבת שזה חשוב לדיון.

עינב לוק: נמצא גם שכאשר הורים מעורבים משמעותית בעשייה בתוך בית הספר כשותפים משמעותיים לתהליך שם יש יותר סיכוי שנצליח לצמצם את האלימות.

עינב לוק: אנחנו מדברים על כך שההורים הם לא רק שותפים בקביעת מדיניות כזאת או אחרת, או בתקנון הבית ספרי אלא כתפיסת עולם אם בית הספר רואה בהורים שותפים משמעותיים.

עינב לוק: בבתי הספר האלה חל שיפור משמעותי יותר.

עינב לוק: המרכיב השלישי הוא התלמידים – ככל שהתלמידים מעורבים יותר בתהליך עצמו, מעבירים בעצמם סדנאות פעילויות, שותפים ומפעילים ושיש להם תפקידים בתוך בתי הספר, מפעילים סדנאות בהפסקות ובשיעורים שם יש יותר הבדל.

עינב לוק: הדבר האחרון שמאוד חשוב להגיד שכל בתי הספר שנמצאים בתכנית עבדו על נושא של גבולות, תקנון, יצירת מדיניות אחידה, הגברת החוקים העקביים בתוך בית הספר.

עינב לוק: אבל בתי הספר שעבדו בנוסף לגבולות ולתקנון על תחום הדיאלוג בין מורים לתלמידים, על יחסים ושיפרו את היחסים בין מורים לתלמידים, ויצרו זמן ומקום לשיח משמעותי בין מורים לתלמידים הם אלה בתי הספר שהצליחו יותר לשפר.

עינב לוק: אני חושבת שזו נקודה של הנושא של הדיאלוג והיחסים בתוך בית הספר שהם מאוד משמעותית גם בתחום האינטרנט ובתחום הבריונות.

עינב לוק: כי ככל שאנחנו נגביר את הדיאלוג ואת היחסים בתוך בית הספר לדעתי כדי שתהיה לילדים הזדמנות לספר על הפגיעה שלהם ומה עובר עליהם כי יהיה יותר סיכוי שהמורים יצליחו לראות ולזהות את הילדים הפוגעים.

עינב לוק: לגבי הבריונות והאינטרנט אני אומר שאנחנו מפתחים תכניות ייחודיות לבתי הספר שנלמדות ממקומות אחרים בעולם.

עינב לוק: עשינו תהליך למידה מפינלנד בנושא של בריונות בכיתה.

עינב לוק: היום אנחנו יודעים שהעבודה היא לא רק עם הפוגע והנפגע אלא עם כל אחד מהקבוצה.

עינב לוק: לכל אחד מהקבוצה יש תפקיד כזה או אחר למסייע, לתומך, למעודד, לעומד מהצד.

עינב לוק: אנחנו עובדים על המודעות של התלמידים להכיר בתפקידים השונים שהם לוקחים בקבוצה  - איזה תפקיד הם לוקחים, מה המשמעות ומה אם יעשו איזה שינוי והאם יחול שינוי במבנה של הכיתה.

עינב לוק: אני חושבת שזה מאוד משמעותי גם באינטרנט כי אמרנו שאחד המאפיינים של האינטרנט זו התפיסה שכל כך הרבה אנשים רואים, ואז הפגיעה באמת נחווית בעוצמות מאוד גדולות.

עינב לוק: אבל מצד שני אפשר לראות את זה כהזדמנות כי מי שרואה את הפגיעה הם גם ילדים שיכולים לעצור את הפגיעה, אלו גם מבוגרים שיכולים לעצור את הפגיעה.

עינב לוק: אחד הדברים שאנחנו עובדים עליו היום שהוא מהותי זה ללמד את הילדים לא להעביר אוטומטית ולחשוב שזה משהו שעושים אותו בצחוק אלא יש לו משמעויות רחבות והשלכות קשות.

עינב לוק: הגברת המודעות וההחלטה מה עושה ומה אני לא עושה כי יש לזה השלכות.

עינב לוק: גם אם אני לא פוגע אבל עצם זה שראיתי ושהעברתי אני שותף ברמה כזאת או אחרת.

אלכס מילר: יש לי שאלה בעניין החרם.

אלכס מילר: איך היום מתמודדים?

אלכס מילר: כל עוד זה נמצא בשטח בית הספר זה בשליטתם של המורים, המנהל והצוות במידה מסוימת.

אלכס מילר: מה קורה כשזה עולה לאינטרנט הרי זו בחשיפה לאלפים.

אלכס מילר: מהם הכלים שלכם להתמודד עם זה?

עינב לוק: כמו שאמרתי התכנית שאני מציעה ושאנחנו מציעים לבתי הספר היא תכנית פרו-אקטיבית, כלומר אנחנו לא מחכים שאירועי האלימות יתרחשו אלא מראש אנחנו מגיעים לבית הספר עם התכניות ועם הכלים למורים ולתלמידים.

עינב לוק: בנושא החרם במסגרת תכנית "כישורי חיים" גם המורים וגם התלמידים לומדים כלים שקשורים במודעות על ההתנהגות שלהם.

עינב לוק: מה גורם להם להתנהג כך או אחרת, מה הם צריכים לעשות כדי שבכיתה שלהם תהיה אווירה טובה יותר.

עינב לוק: המורים מלמדים כלים גם לזהות את הפגיעה, גם להיות ערניים יותר וגם להתמודד עם סיטואציות של חרם.

עינב לוק: אחת הדילמות, אתם הצפתם אותה, היא הלשנה לעומת דיווח - התפקיד שלי כעומד מהצד.

עינב לוק: כל הכלים האלה הם כלים שהמורים מקבלים אותם והתלמידים עוסקים בהם במסגרת שיעור חינוך שנקרא "כישורי חיים".

אלכס מילר: אפשר לומר שהילדים והצעירים מקבלים דוגמה של החרמות מהמבוגרים.

אלכס מילר: אני חושב שגם בעניין הזה כל אלה שמכריזים חרמות על אזרחים בישראל צריכים להבין שיש ילדים ששומעים ומחקים אותם.

אלכס מילר: יש לזה מחיר.

אלכס מילר: הצעירים שומעים את החצי האמת וכל אחד מקבל את זה מהמקום שלו.

אלכס מילר: אני חושב שכל מי שמוביל את התרבות והחינוך במדינת ישראל צריך להבין שלדברים שלו יש השלכות על ילדים.

מסעוד גנאים: יש הבדל בין עמדה פוליטית ומאבק פוליטי לחרם אישי על תלמיד.

מסעוד גנאים: אני כמורה יודע מה תחושתו.

מסעוד גנאים: אני כעת מוריד לתלמיד ובית הספר ולא מדבר על המשמעות של החרם התרבותי כי יש הבדל.

מסעוד גנאים: יש  מי מחורם מהקבוצה שלו, מתלמידי בית הספר שלו זה איום ונורא, הוא חי בסיוט, הוא נתפס כמשתף פעולה או עם המחנך או המנהל.

מסעוד גנאים: אני רוצה להדגיש דבר אחד שהוא חשוב והוא מעורבות ההורים.

מסעוד גנאים: חשוב מאוד בכל עניין המודעות בין אם זה מודעות בנושא המחשב והרשתות החברתיות, וגם של ההתנהגות התלמידים בבית הספר כמו התנהגות אלימה- בריונית, צריך לשתף את ההורים זה הדבר החשוב ביותר.

מסעוד גנאים: אם הבית והמשפחה וההורים הם הבית הראשון אז בית הספר הוא הבית השני.

מסעוד גנאים: שיתוף הפעולה חשוב ביותר.

מסעוד גנאים: ככל ששיתוף הפעולה יהיה הדוק יותר בין שני הבתים האלה זה יהיה לטובת התלמיד.

אלכס מילר: לפחות משני מקרים שאני מכיר אישית, המקרה המפורסם של האימא מיוקנעם שנגד הבת שלה הוכרז חרם וגלש לאקדח וכולי.

אלכס מילר: המקרה השני שעליו קיבלתי דיווח מראשון לציון ששם היה מקרה אלים שבהמשך המשטרה הייתה מעורבת בו.

אלכס מילר: אני חושב שכהערה, נמצאים כאן גם נציגי משרד המשפטים, הנושא הזה מתחיל להתפתח בישראל והכלים בידי הצעירים הם חסרי תקדים.

אלכס מילר: צריך לראות איך אנחנו מטפלים בעניין.

אלכס מילר: אנחנו יודעים איפה החרם מתחיל.

אלכס מילר: לעיתים מתחיל מויכוח קטן בין מישהו פופולארי למישהו שאינו פופולארי ואחר כך מתפשט לכל בית הספר.

אלכס מילר: צריך לחשוב איך מטפלים בעניין.

אלכס מילר: יתכן שבטיפול המשפטי בתחום הווירטואלי אתה כן יכול למצוא את תיעוד של החרם ושל ההתבטאויות.

אלכס מילר: כשזה קורה בין כותלי בית הספר קשה לך מאוד לעקוב אחרי המשפטים שנזרקים על ידי הילדים ביניהם.

אלכס מילר: באינטרנט הם כותבים ומשאירים טביעת אצבע.

אלכס מילר: יכול להיות שיש מקום לחשוב על ענישה צריכה להיות חלק מהעניין.

אלכס מילר: כשמישהו אומר לך מילה גסה אתה צריך להוכיח אבל כשזה דרך האינטרנט שם זה מתועד וזה שם.

אלכס מילר: יכול להיות שגם כאן צריך להשקיע מחשבה על דרכי הטיפול.

אלכס מילר: אני כרגע זורק רעיונות אבל אם ישנה אפשרות למחוק את כל המשפטים הפוגעים ושזה לא יישאר בדף של הילד.

אלכס מילר: היום לא מוחקים וכל אחד יכול להיכנס ולקרוא את זה.

אלכס מילר: יש גבול של מה שמוגדר סביר לבין מה שהופך להיות עבירה ופגיעה.

שוש צימרמן: אני רוצה לומר שבתי הספר הונחו לטפל גם בחרמות שמתחרשות מחוץ לבית הספר כאילו שהתחרשו בבית הספר-  גם זה עניין החינוכי.

שוש צימרמן: הערה נוספת, אני חושבת שאנחנו צריכים להיזהר מלהפוך בקלות בני נוער לעבריינים ולכן אני רואה את ההיבט החינוכי של עבודה על מניעת פגיעה, מודעות ואמפתיה, כאן  צריך לשים את כל כובד המשקל.

אלכס מילר: הם הופכים להיות עבריינים ברגע שבית משפט מכריע.

שוש צימרמן: אני אומרת שאני לא חושבת שהפתרון הוא חקיקה אלא - - -

אלכס מילר: אני אומר שהילד שנפגע ממצב כזה כל עולמו קורס.

אלכס מילר: מחובתנו להגן עליו.

אלכס מילר: אני לא מציע חקיקה שמחייבת מערכת פיקוח על כל מה שנכתב באינטרנט.

אלכס מילר: ממש לא כך.

אלכס מילר: אבל ברגע שאתם והמורים מזהים, וכמו שאני יודע המורים נמצאים ברשתות החברתיות יחד עם הילדים ומכירים את התופעות, אני בטוח שאם תבדקו בכל בית ספר ובית ספר רוב המורים יגידו לכם שהם יודעים מי מחורם ומי המחרים, ושהם יודעים בדיוק  מה קורה אצלם.

אלכס מילר: אבל הכלים שלהם מוגבלים.

אלכס מילר: הם יגידו להם נו, נו, נו והילדים יצחקו להם בפנים ויצאו.

אלכס מילר: אין לכם היום מערכת שיכולה לטפל בנושא הזה.

אלכס מילר: מתי אתם מתחילים כן לטפל?

אלכס מילר: – ברגע שהחרם הופך להיות משהו אלים.

אלכס מילר: כשהילד המוחרם פונה להוריו והוריו לא מטפלים במקרה.

אלכס מילר: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו משפיעים שהתופעה תצומצם ולא תורחב.

אלכס מילר: אני חושב שבתחום האינטרנט יש מה לעשות, הכיתה ובית הספר זה עולם אחד, וכשאנחנו מדברים על העולם הווירטואלי זה עולם אחר.

אלכס מילר: אלו בתי הספר, השכנים, אלה ילדים מהשכונה, כולם וכולם וזה נשאר מתועד.

אלכס מילר: מחר בעוד שנתיים שלוש כמישהו ירצה לחפש הוא ימצא את הדברים שם כי אף אחד לא מוחק אותם.

אלכס מילר: בנקודה הזאת זה לא אתם אלא משרד המשפטים שמכיר את התחום והוא אחראי על החקיקה בנושא אחריות פלילית ובכל מה שקשור בענישה.

אלכס מילר: צריך לחשוב איך מטפלים בנושא הזה.

אלכס מילר: אם התופעות האלה לא היו קיימות אף אחד לא היה מעלה את השאלות.

אלכס מילר: מאחר והתופעות עולות, ואנחנו יודעים רק על חלקן, התופעות הופעות להיות אלימות יותר ויותר ויש השלכות, יש מישהו שהתאבד, נאנס, מישהו הוחרם ואפילו על רקע גזעני – זה מה שעולה מהתקשורת.

אלכס מילר: המקרים שמתרחשים ביום יום ולא עולים לכותרות וזה במקרה.

אלכס מילר: במקרה זה טופל, במקרה לא חרג.

אלכס מילר: אבל צריך להגיד שיש כאן עולם חדש שמיום ליום הופך להיות הרבה יותר מהיר ונגיש.

אלכס מילר: הדור שלנו שלא גדל על זה, גדלנו בעולם שיכולו להסתובב חופשי והיום אנחנו נפגשים האחד עם השני ולא באמצעות האינטרנט.

אלכס מילר: יש כאן עניין גלובלי שאנחנו צריכים להבין איך מטפלים בו.

אביבית אהרונוב: אני רוצה להמשיך את דברי קודמתי בנוגע לנטייה להפוך את כלל הקטינים לעבריינים.

אלכס מילר: אין כאן שום נטייה, אני לא מבין למה את אומרת את זה.

אביבית אהרונוב: על זה אני מבקשת לשים את הדגש.

אביבית אהרונוב: ישנה מגמה בתקופה האחרונה בתקשורת להכליל ולתאר את ילדי ישראל בכר נרחב מאוד של דימויים שליליים.

אביבית אהרונוב: אני יכולה לתת אין ספור דוגמאות, "משתוללים, דוקרים, חסרי ערכים, חסרי השכלה, חסרי חינוך, מציתים, משתוללים".

אביבית אהרונוב: אני לא אוסיף ואתן לכך יד.

אביבית אהרונוב: המגמה הזאת רק מוסיפה לאווירה הכללית כאילו באמת יש עלייה ברמת האלימות מה שהופרך כעת על ידי הנתונים של המשטרה.

אביבית אהרונוב: גם הנתונים שלנו מצביעים על איזו ירידה במספר עבירות שנעשות על ידי בני נוער.

אביבית אהרונוב: לפי הנתונים שיש בידנו אחוז הקטינים שחשודים בעבירות הוא 2% בלבד.

אביבית אהרונוב: כלומר 98% מבני הנוער לא חשודים בעבירות ואת זה צריך לזכור.

אביבית אהרונוב: נכון שישנה אלימות אבל מהניסיון שלנו, גם אנחנו נותנים ומעבירים בבתי הספר סדנאות ואולי יהיה כאן מישהו שירים גבה, אבל דווקא במקום שמחנכים לזכויות, זכויות לצד אחריות.

אביבית אהרונוב: גם הניידת שמעבירה סדנאות בבתי הספר מדגישה שיש זכות מול אחריות.

אביבית אהרונוב: מול הזכות שלי לא להיפגע יש אחריות של הילד האחר שלא לפגוע בי.

אביבית אהרונוב: דווקא במקומות האלה אנחנו רואים ירידה ברמת האלימות.

אביבית אהרונוב: קיבלנו כמה מכתבים מבתי ספר שאמרו שמאז שהניידת הגיעה לבית הספר יש ירידה ברמת האלימות.

אביבית אהרונוב: צריך גם לכך לתת את הדעת.

אביבית אהרונוב: דווקא חינוך לזכויות, וזה כן מתקשר לדברים של משרד החינוך שאמר שבמקומות שהיה בהם שיתוף של תלמידים דווקא שם ירדה רמת האלימות – זה מתחבר הכול יחד.

מסעוד גנאים: את אומרת שיש לראות את חצי הכוס המלאה.

אביבית אהרונוב: אני אומרת שיש מקום לטפל באלימות.

אביבית אהרונוב: אבל כמו שמשרד החינוך עושה צריכים לראות איך ניתן למנוע אותם מראש שלא נגיע אחר כך לטיפולה של המשטרה.

אביבית אהרונוב: אני חושבת שגם חינוך לזכויות לצד אחריות יכול בהחלט לתרום לטובת העניין והוא רק ימשיך את המגמה בירידת רמת האלימות.

אביבית אהרונוב: אני רוצה לציין שאותם ילדים שנפגעים מאלימות גם בילדים האלה המועצה לשלום הילד מטפלת דרך פרויקט "לווי ילדים נפגעי עבירה" לכן אנחנו רואים את שני צידי התמונה אבל אנחנו מחפשים את איפה לשים הדגש כדי למנוע את האלימות.

אברהם מיכאלי: מתי הסתובבת בפעם האחרונה בהפסקה בבית הספר?

אביבית אהרונוב: אני לא הסתובבתי, אני לא אשת חינוך אבל אני חושבת - - -

אברהם מיכאלי: לא צריך להיות אשת חינוך, הורה שמסתובב היום בהפסקה בבית הספר, כרגע אני לא מקטלג אף אחד, תסתובבי ותאמרי לי אחר כך האם הנתונים שהמשטרה מוסרת לא זה מה שקובע.

אברהם מיכאלי: מה שמגיע למשטרה אלו המקרים הקיצוניים.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים לחשוב כשאת אומרת לא לדבר על זה, הכול טוב יותר, אני לא בהכללה, אבל איך אנחנו בסוף נתמודד כהורים, כאזרחים או כוועדה בכנסת שאמורה לטפל בסוגיה הזאת?

אברהם מיכאלי: היושב ראש פתח ואמר שהבעיה היא חמורה.

אברהם מיכאלי: להגיד הכללות לא, אבל מה כן.

אברהם מיכאלי: מה המועצה לשלום הילד מציעה?

אברהם מיכאלי: אני עוזר לכם תמיד לקדם כל נושא.

אביבית אהרונוב: אנחנו לא מגיעים לכלל התלמידים מגיעים  בערך ל- 20,000 עד 25,000 תלמידים בשנה.

אביבית אהרונוב: מתוך כלל התלמידים.

אביבית אהרונוב: אנחנו עמותה ולא משרד ממשלתי.

אברהם מיכאלי: את מדברת על מספר אבסורדי.

אברהם מיכאלי: ניידת מגיעה אולי בעיר אחת לקמצוץ, לאחוז אחד.

אביבית אהרונוב: הלוואי שהיינו יכולים לעמוד מבחינת כוח האדם שנמצא ברשותנו ולהגיע לכלל ילדי ישראל.

אלכס מילר: זו המועצה לשלום הילד, הם לא גוף ממשלתי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש אני לא בא אליהם בטענה למה הם לא עושים יותר.

אברהם מיכאלי: אני אומר שלהציג את זה בצורה כזאת שלא להכליל ולא לדבר, אנחנו כהורים שמסתובבים בבתי הספר אנחנו מוטרדים.

אלכס מילר: ראשית אנחנו מברכים את כל הפעילות שהמועצה לשלום הילד עושה.

אברהם מיכאלי: אני מצטרף להערכה ולהוקרה.

אלכס מילר: מוקירים את כל הפעילות שאתם עושים בקרב הנוער.

אלכס מילר: אתם גם עושים דברים אחרים לא פחות חשובים.

אלכס מילר: על כך אנחנו מברכים אתכם.

אלכס מילר: חשוב כן לציין שאם יש לכם טענות, הצגת  כאן טענות בעניין ההכללות על ידי התקשורת.

אלכס מילר: יש רשויות שניתן לפנות אליהם.

אלכס מילר: יש את מועצת עיתונות, יש את רשות השידור, יש את הרשות לטלוויזיה ורדיו, תפנו אליהם באופן רשמי כמו שאת יודעת לעשות את זה פה בוועדה.

אלכס מילר: את מדברת על התקשורת וציטטת אותה, יש אפשרות לפנות אליהם.

אלכס מילר: פנו אליהם בצורה מסודרת ושיעשו בדיקה על העניין שאת טוענת שעושים הכללה.

אלכס מילר: אין שום בעיה.

אלכס מילר: אי אפשר להפריך עובדות.

אלכס מילר: אם מי שבא ומציין משהו הוא הכתב, אם מישהו אחר יש מנגנון משפטי בהיבט של הוצאת דיבה.

אלכס מילר: יש מי שעושה את זה חוץ מחברי הכנסת שיש להם חסינות אבל לכל השאר יש רשויות שאחראיות על האכיפה.

אלכס מילר: צריך גם לטפל בדברים האלה.

אלכס מילר: אפשר להגיע לכאן ולטעון, אבל מדובר על אלפים ולא מדובר על עשרים איש שהלכו מכות.

אלכס מילר: מדובר כאן על כל תחום שלאלפים נפתחו כתבי אישום.

אלכס מילר: מה קורה היום בשטח כמו ששאל חבר הכנסת אברהם מיכאלי?

אלכס מילר: מה קרה בשכונות או במקומות שהמשטרה נכנסת רק במקרה שיש הודעה על אירוע מאוד קיצוני?

אלכס מילר: מה קורה שם?

אלכס מילר: אנחנו לא יודעים באמת מה קורה בכל אירוע בכל יום ויום.

אלכס מילר: צריך להיות ריאליים ולהבין שהעולם הריאלי שונה מהנתונים היבשים.

אלכס מילר: העולם מצביע היום שצריך לטפל בנוסף לנושאים בשטח גם לטפל בעולם הווירטואלי שבעשור האחרון הפך להיות חלק אינטגראלי מהחיים השוטפים של הצעירים.

יעקב פרידברג: אני רוצה לפתוח לא כנציג משרד המשפטים אלא כהורה.

יעקב פרידברג: אני בוועד הורים, ולפני כחצי שנה הייתי בדיון בבית הספר של בתי שבו דנו בדיוק בשאלה איך יוצרים סביבה וירטואלית מוגנת.

יעקב פרידברג: הורים דיברו כך וכך והייתה תחושה שאני מאוד הזדהיתי איתה שהדרך היחידה ליצור סביבה וירטואלית מוגנת לילדים היא קודם כל חשיפה מבוקרת בגילאים צעירים, כמו בגיל של בתי בכיתה ג'.

יעקב פרידברג: ככל שמתקדמים הלאה בגילאים זה די ברור שהדרך היחידה באמת ליצור סביבה מוגנת היא באמצעות אמנה.

יעקב פרידברג: זאת הרי קהילה וירטואלית שכל הילדים נמצאים בה.

יעקב פרידברג: זה שהיא וירטואלית לא אומר שאפשר להתנהג בה כמו שרוצים.

יעקב פרידברג: צריך לדבר על זה ולהציף את זה ואני בטוח שמשרד החינוך מנחה ועוקב מקרוב אחרי הדברים האלה.

יעקב פרידברג: זה עניין של מודעות ושל חינוך.

יעקב פרידברג: כשאני אומר אמנה אני מתכוון שהילדים מסכימים שכמו שלא עושים דברים במרחב הלא וירטואלי כך לא עושים דברים במרחב הווירטואלי.

יעקב פרידברג: במקרה קיצון כמו חרמות ודברים מהסוג הזה - ברגע שהצוות החינוכי או הורים מודעים מטפלים בזה משמעתית כמו שמטפלים בדברים אחרים.

יעקב פרידברג: כעת אני חוזר להיות נציג משרד המשפטים.

יעקב פרידברג: אני חושב שהמקום בו אמורים להסדיר את הדברים האלה הוא בטיפול המשמעתי של חוזרי המנהל הכללי של משרד החינוך.

יעקב פרידברג: יש חוזרים ואולי צריך לעדכן אותם מעת לעת למניעת אלימות.

יעקב פרידברג: אני חושב שטיפול פלילי בתופעה כגון חרם בפייסבוק - זה לא מסתדר לי.

יעקב פרידברג: זה טיפול קיצוני מדי.

יעקב פרידברג: במסגרת אותה אמנה ניתן להגיע להסכמה שיש דברים מסוימים שמוחקים אותם.

יעקב פרידברג: אפשר לכפות משמעתית שתהיה מחיקה.

יעקב פרידברג: זה טיפול משמעתי.

יעקב פרידברג: זה יכול להיות למשל בחוזר המנהל הכללי של משרד החינוך.

אלכס מילר: בשביל למחוק משהו שלא שלך בעולם הווירטואלי, מי שיכול לחייב את זה צריך להיות בית המשפט ובית המשפט לא יעשה את זה ללא חוק.

יעקב פרידברג: אני חושב שהדברים צריכים להיעשות בהסכמה.

יעקב פרידברג: אני מסכים איתך שבמקרה קיצוני שבו יש ילד שלמרות שכולם אומרים "תמחק תמחק" והוא לא מוחק, יכול להיות שיש מקום, אבל גם כאן נראה לי שצעד של בית משפט או טיפול פלילי הוא מרחיק לכת.

יעקב פרידברג: אני חושב שיש אמצעים טיפוליים שאפשר לראות בהם.

אלכס מילר: אני לא ביקשתי עכשיו שתיתן לי פתרונות.

אלכס מילר: ביקשתי ממשרד המשפטים שיבדוק את העניין הזה, לבדוק מה יש היום במסגרת החוק ומה העולם הזה תוחם בתוכו כדי שנוכל למצוא פתרונות.

אלכס מילר: אם תבוא ותאמר שאין בעיה ועל פי החוק ניתן לעשות א', ב' ו-ג' ואלו הכלים שעומדים לרשות מערכת החינוך, אם אתה מוצא תוך כדי כך שאתה צריך לסתום פרצה שקיימת בחוק שמאפשרת גמישות בנושא הזה, יכול להיות שזה העניין.

יעקב פרידברג: אני רוצה לחדד את מה שאתה בעצם מבקש.

יעקב פרידברג: אני אתייחס למקרה שהיה בשבוע שעבר, המקרה הנורא של הילד.

יעקב פרידברג: כשקראתי על זה בחדשות אמרתי "אוי ואבוי מה עושים לכיתה שלו".

יעקב פרידברג: הילדים האלה באו מן הסתם לשבעה כדי לנחם את ההורים.

יעקב פרידברג: אני לא חושב שכל הילדים הם הילדים שהתעללו בנפטר ובעצם שמו עליהם תג של רוצחים.

יעקב פרידברג: לי זה נראה משהו מאוד  בעייתי.

רות דיין מדר: אולי ראו ושתקו.

יעקב פרידברג: אבל זה לא פלילי.

רות דיין מדר: אבל צריך לטפל בזה ברמה של משרד הרווחה.

יעל אורן: אני סגנית קצינת מבחן מחוזית לנוער, שירות מבחן מחוז מרכז.

יעל אורן: אנחנו בעצם מטפלים בכל הנערים, כמו שקראת להם הקצה, שמופנים אלינו על ידי המשטרה לאחר שהם חשודים בביצוע עבירה גם של אלימות.

אלכס מילר: סליחה מהו הנוהל?

אלכס מילר: קודם פותחים תיק ואז אתם נכנסים או שאתם המחליטים אם לפתוח תיק?

יעל אורן: לא. המשטרה מחליטה לפתוח תיק, מחליטה איזה סיווג לתת לתיק, תיק פלילי או תיק אזהרה.

יעל אורן: הנער מופנה אלינו ואנחנו מזמנים אותו ואמורים לתת המלצה למשטרה אם לסגור את התיק או לא.

יעל אורן: אני מסבירה ממש בקצרה.

אלכס מילר: נניח שילד בין שתים עשרה מבצע איזו עבירה, אתם מקבלים דיווח ואז אתם בודקים.

אלכס מילר: מתי זה מגיע לשלב פתיחת חקירה?

אלכס מילר: יש חקירה מוקדמת שעושה המשטרה לפני שמשרד הרווחה מעורב?

יעל אורן: אם לא עבירה של חשיפה כמו סמים ודברים נוספים שתוארו, מוגשת תלונה למשטרה ואותו חשוד מוזמן למשטרה לחקירה ובתום החקירה המשטרה שולחת אלינו 'הפניית קטין', גם אם הנער מכחיש את העבירה היא מחויבות לשלוח אלינו 'הפניית קטין'.

יעל אורן: אנחנו מזמנים את כל הנערים.

יעל אורן: אני רוצה להגיד שנכון שמספר הנערים שמופנים לשירות המבחן ירד.

יעל אורן: אבל אני גם רוצה להגיד במקביל, שכבר תקופה מאוד ארוכה של מספר שנים, 40% מופנים על עבירות אלימות לסוגיה השונים – אלו רוב המופנים לשירות המבחן.

יעל אורן: גיל הנערים שמופנים לשירות מבחן הולך ויורד והעבירות הולכות ונעשות חמורות יותר.

יעל אורן: אני מדברת בכלל וספציפית על עבירות אלימות.

יעל אורן: אנחנו בוודאי ומן הסתם לא עוסקים במניעה ראשונית כי הנערים כבר ביצעו את העבירה והם באים אלינו אחרי זה.

אלכס מילר: משרד הרווחה אחראי כשהוא מטפל במשפחה ואתם עוקבים אחרי - - -

יעל אורן: אנחנו עובדי מדינה ולא רווחה עירונית.

יעל אורן: אנחנו משרד ממשלתי ולמעשה אנחנו עובדים על פי חוק שאומר שכל נער שנפתח לו תיק במשטרה מחויב להגיע לשירות המבחן ואנחנו מגישים לגביו תזכיר לבית משפט.

יעל אורן: כולנו עובדים סוציאליים אבל לא ברווחה העירונית ואנחנו לא מטפלים במשפחות.

יעל אורן: הנער הוא המוקד שלנו וכמובן הטיפול עם ההורים שלו כי אנחנו לא יכולים לטפל בו לבד.

יעל אורן: בעצם מופנים אלינו כל הנערים שאמורה להיות להם איזו מודעות לאחריות הפלילית.

יעל אורן: זה גם חלק מהדיון היום ואני רוצה לציין שבעצם הנערים שמגיעים אלינו  זו הפעם הראשונה שהמציאות נוחתת עליהם.

יעל אורן: הם לא מבינים והם לא יודעים מהי עבירה פלילית.

יעל אורן: אולי העבירות של הסמים ירדו אבל אף אחד לא הזכיר את הנושא של האלכוהול שהוא כביכול חוקי, אסור למכור אבל מותר לשתות.

יעל אורן: יש עלייה מאוד גדולה בנושא של האלכוהול ועבירות תחת השפעת אלכוהול.

יעל אורן: הנערים חסרי מודעות גם טכנית והם לא יודעים מהי עבירה ומהי מכילה בתוכה.

יעל אורן: הרבה פעמים הם מגיעים ואומרים "לא ידענו שזו עבירה" כמו לפעמים אפילו בהחזקת סכין.

יעל אורן: רוב הנערים המופנים לשירות המבחן הם תלמידים, מעטים הם נערים מנותקים לגמרי שהם לא לומדים ולא עובדים.

יעל אורן: הם גם לא מבינים מהותית מה זה אומר עבירה, מהן ההשלכות שלה, מה המחירים של העבירה.

יעל אורן: המחיר הוא רישום פלילי שלא נמחק כל החיים.

יעל אורן: יש תקופות מחיקה אבל במשטרה תמיד נרשם רישום פלילי והכול עובר ללשכת גיוס.

יעל אורן: הם חסרי הבנה לחלוטין ואני חושבת שהמודעות הזאת צריכה להתחיל עם בני נוער לא בחטיבה ולא בתיכון כי זה כבר מאוחר.

יעל אורן: גם המורים לא יודעים לזהות כדי להתריע.

עופרה דונסקי: ראשית אני מברכת על הדיון הזה ואני מקווה שיהיה לו סיכום מעשי שאפשר יהיה לטפל.

עופרה דונסקי: אנחנו "שמחים" במירכאות בירידה של 10% לעומת משהו שהוא גבוה יותר של 12%.

עופרה דונסקי: אנחנו צריכים לקחת בחשבון שבתוך ה- 10% כל אחד הוא 100% של עצמו.

עופרה דונסקי: כ מה שקורה שם לא יכול לספק אותנו אם זו ירידה של 10%.

עופרה דונסקי: אנחנו אומרים תודה לאל שאין עלייה אבל צריך להגיע לעניין ש- 10% זה נורא וכל ילד וכל מקרה שקרה הוא מקרה חזק מאוד וקיצוני מאוד.

עופרה דונסקי: אנחנו מדברים על הנושא של הטכנולוגיה המתקדמת: האינטרנט, הפייסבוק וכל הדברים האלה, נדמה ששמעתי מהשוטרת שצריך לשים את המחשב במקום ציבורי בבית.

עופרה דונסקי: בבית יש מקום ציבורי ולא להשאיר אותו בחדר של הילד אלא לראות מה הוא עושה, מה הוא רואה.

עופרה דונסקי: נושא הפייסבוק פוגע גם בילדים וגם במורים.

עופרה דונסקי: לפעמים מורה עולה על הסיפור הזה שכל בית הספר, ולך אחר כך עם כל הכבוד והמעמד שלה ללכת לכבד את האחרים, ובמיוחד היא מוצאת את עצמה כילד קטן.

עופרה דונסקי: הפגיעה היא גם במורים.

עופרה דונסקי: אני מפעילה בהסתדרות המורים קו פתוח למורים בנושא האלימות.

עופרה דונסקי: כשהטלוויזיה רצתה לעשות אייטם מהעניין הזה ולחשוף אותו לציבור לא הצלחתי למצוא מורה אחת מאלה שפנו אלי שתהיה מוכנה להופיע שם כי זה כבוד גדול להיות מורה מוכה ובוודאי לא כבוד גדול להיות מורה במצב הזה.

עופרה דונסקי: אבל הפגיעה היא פי כמה יותר גדולה.

עופרה דונסקי: ברור שהנושא, אני מדברת אליך ואליכם, שהנושא צריך לקבל טיפול חינוכי.

עופרה דונסקי: צריך להגיע למה מותר ומה אסור ומהי האחריות.

עופרה דונסקי: כאן אנחנו מדברים על המקרים הקיצוניים.

עופרה דונסקי: כל הכיתה וכולם יודעים שזכויות הולכות עם חובות  ולא עם אחריות.

עופרה דונסקי: אני אחראי או לא אחראי אבל אם אני אקבל זכויות יש לי גם חובות.

עופרה דונסקי: החוברת שיצאה "חוק זכויות התלמיד" מדברת על זכויות, ואחריות לא מספיק חזקה לעניין הזה.

עופרה דונסקי: משפט אחרון, העומס בכיתות של 40 ילד והיכולת של המורה להגיע לכל ברק בעיניים של כל ילד היא קשה.

עופרה דונסקי: הייתי רוצה שתבדקו את בתי הספר שנכנסו ל"אופק חדש" שבהם יש שעות פרטניות והמורה והמחנך במיוחד, אבל כל מורה יושב עם קבוצה קטנה של תלמידים, לבדוק האם זה הוריד את האלימות.

עופרה דונסקי: אני מכירה את שביעות הרצון אבל השאלה באיזו מידה יש לזה משמעות.

מייקל פוגרבצקי: אני המזכיר הכללי של המועצה המחוזית מחוז דרום, מאשקלון חבר מועצת נוער אשקלון.

מייקל פוגרבצקי: דיברו על נושא הרשת החברתית ובעיקר הפייסבוק.

מייקל פוגרבצקי: אני אחד שמשתמש ברשת הפייסבוק הרבה.

מייקל פוגרבצקי: למה לא לקחת ולעשות שעות בבתי ספר, שעת חינוך כדי להציג את הזכויות ואת החובות שלנו בפייסבוק.

מייקל פוגרבצקי: להציג לבני הנוער את דברים שהיו בשבוע שבעבר כדברים שאסור לנו לעשות ומה הם התוצאות של זה.

מייקל פוגרבצקי: להציג מצד אחד את החוק.

מייקל פוגרבצקי: להציג מה עתיד יוכל להיות, להציג מה המשמעות לעתיד הצבאי שלך, מה העתיד בעולם העבודה.

מייקל פוגרבצקי: שיסבירו שבגלל שעשו דבר כזה יש להם תיק פלילי במשטרה, להסביר שנהיה מוגבלים בגיוס הצבאי ובעולם העבודה.

מייקל פוגרבצקי: למה לא לקחת ולעשות את זה עכשיו שזה שלב  שלא ממוצא כל כך.

מייקל פוגרבצקי: לקחת לעשות את זה עכשיו ולהציג את זה באינטרנט לכל תלמידי הארץ.

מייקל פוגרבצקי: להקים פרויקט ולהרים את הדגל כי הגיע הזמן לעשות את זה.

גיא רחמים: אני חבר מועצת הנוער העירונית בעיר אשדוד וחבר במועצה המחוזית מחוז הדרום.

גיא רחמים: רציתי לעלות את הנושא בנוסף לדברים של מייקל פוגרבצקי בעניין שעות החינוך בבית הספר בהקשר לשעות החינוך הבלתי פורמאלי.

גיא רחמים: אני חושב שבכל שעות מסגרת החינוך שתלמידים מקבלים מהמחנך שלהם, לא משנה כמה יפנו אליהם בנושא זה עדיין יחשב בעיניהם וגם בעיניי בגדר שיעור בבית הספר.

גיא רחמים: הם לא ייחסו לזה חשיבות יותר ממה שהם מייחסים למתמטיקה ולהיסטוריה ולשאר המקצועות.

גיא רחמים: אני חושב שאנחנו צריכים לקחת את מסגרת החינוך הבלתי פורמאלית של מדריכים שלא מן המניין שאין להם הכשרות ואין תארים אלא יש להם רצון טוב ואת הכלים לעשות את זה.

גיא רחמים: אותם אנחנו צריכים לקדם ולתת להם אפשרות לקחת צעד אחד קדימה.

גיא רחמים: שהם יכנסו לבית הספר ואולי שהם יעבירו את השיעור החברה בשיתוף התלמידים ושגם התלמידים יעבירו את השיעור.

אברהם מיכאלי: איך אתה יכול להביא את התלמידים חזרה לבית הספר?

מסעוד גנאים: לפי דעתי הדבר העיקרי הוא הדבר שנציגי התלמידים העלו וזו הנקודה החשובה.

מסעוד גנאים: ככל שהעניין יצא מהתלמידים עצמם והם יטפלו בזה בעזרת כל הגורמים זה יהיה תקף יותר.

מסעוד גנאים: זה יהיה גם חזק יותר בקרב התלמידים.

מסעוד גנאים: כל בית ספר רוצה שהבעיות שלו יטופלו בכלים הקיימים בבית הספר.

מסעוד גנאים: אבל יש דברים, לצערי הרב, אנחנו חשופים לעולם אינטרנטי חדש וצריך תשובות לשאלות.

מסעוד גנאים: יש אזורים שהם בערפל ואינם בהירים ולא ברורים.

מסעוד גנאים: כפי שנאמר טוב שתהיה גם אמנה וגם חוקה בנוגע לחוקים בפייסבוק של מה אסור ומה ומותר.

מסעוד גנאים: התערבות ההורים לדעתי היא קריטית וחשובה מאוד.

אלכס מילר: אין לי ספק שמי שבאמת יכול להריץ את הנושא הזה אלו אתם מועצת התלמידים.

אלכס מילר: אם מישהו יכול להגיע לתלמידים בישראל עם אמנה זה רק אתם ולא אנחנו.

אברהם מיכאלי: אבל לא תנועות נוער כי תנועות הנוער לצערנו - - -

אלכס מילר: אני מתכוון לאמנה בנוגע לרשתות החברתיות.

אלכס מילר: אתם יכולים להחתים את החברים שלכם בכיתות ובבתי הספר שלכם על מחויבות האישית האחד כלפי השני.

אלכס מילר: אתם עצמכם יכולים ליצור את הכללים.

אלכס מילר: לא אנחנו ואנחנו לא צריכים חוק לכל דבר.

אלכס מילר: אתם בעצמכם באותה אמנה תיצרו את כללי ההתנהגות ברשתות החברתיות.

מסעוד גנאים: זה תלוי גם במנהלי בתי ספר ובמערכת, יש מנהלי בתי ספר שמתייחסים למועצת התלמידים כמשהו לא כל כך אמיתי.

אלכס מילר: בכל בית ספר יש נציגים של מועצת התלמידים וברגע שיש החלטה הולכים עם נוסח מכיתה לכיתה ומחתימים על הנוסח.

אלכס מילר: זה יופי של דבר.

אלכס מילר: תחשבו על זה.

אברהם מיכאלי: אינטרנט רימון הוזכר כאן?

אלכס מילר: בבקשה השלטון המקומי.

רות דיין מדר: אני חייבת להתייחס הפעם בדיון כאימא.

רות דיין מדר: חווינו בשנה שעברה חרם בכיתה של בתי בכיתה ה'.

רות דיין מדר: המורה לא ידעה איך להתנהל עם זה, מנהלת בית הספר, היועצת החינוכית וכל ההסברה שעשו לא הצליחו להביא לשינוי של העניין.

רות דיין מדר: דווקא שהוצאנו את זה לתנועת הנוער ששם הבנות היו, דרך זה הצלחנו להוביל לשינוי של התפיסה והחשיבה בעניין.

רות דיין מדר: אחרי שנה של מאמץ קשה החרם הופסק.

רות דיין מדר: בבית הספר לא ניתן מענה ולא הייתה הרחקה ולא הייתה משמעת בעניין הזה והיה ממש הרמת ידיים של המנהלת ושל המורה והיועצת החינוכית בנושא הזה.

אלכס מילר: ראשית אני רוצה להודות לכל המשרדים שהביאו בפנינו את דרכי הטיפול שלהם בנפרד בנושא של אלימות ומודעות בקרב בני הנוער.

אלכס מילר: זה חשוב ביותר.

אלכס מילר: כמובן שאנחנו מברכים על הירידה בתופעות והעבירות.

אלכס מילר: אין ספק שזה נגזר מהפעילות האינטנסיבית שיש במשרדים הרלוונטיים: משרד הרווחה, משרד החינוך, המשרד לביטחון פנים, משרד המשפטים ולכל הגורמים שלוקחים חלק בעניין הזה.

אלכס מילר: כמו שציינתי במהלך הישיבה אני רוצה להודות ולברך את המועצה לשלום הילד על המאמץ שנעשה במועצה בנושא של מודעות ועל הפעילות בקרב בני הנוער.

אלכס מילר: אנחנו פונים למועצת התלמידים לבחון אפשרות להכין אמנה לתלמידי ישראל בכל מה שקשור לרשתות החברתיות.

אלכס מילר: הוועדה מודאגת מהתופעות כמו חרם שקיימות גם בבתי הספר וגם בעולם הווירטואלי.

אלכס מילר: התופעות האלה מדאיגות מאוד וצריך לחשוב איך נותנים מענה לנושא הן בהיבט החינוכי ובכל ההיבט אחר.

אלכס מילר: אסור שאנחנו נפקיר את העניין ולתת להתנהלות בשטח להמשיך ולהתנהל כך.

אלכס מילר: משרד החינוך ומערכת החינוך אין ספק, כמו שצוין כאן, המודעות של הקטינים בנושא האחריות הפלילית הוא גורם שמונע לפחות בחלק מהמקרים את העניין של האלימות.

אלכס מילר: צריך לראות איך מגיעים מסודרת לכלל תלמידי ישראל, בנושא של המודעות, בנושא החשיפה לרשתות החברתיות, בנושא אתרים פוגעים.

אלכס מילר: האם זה יהיה בשעות המחנכת עם ההורים.

אלכס מילר: המחנכת יכולה להתייחס גם לנושא של המודעות לאתרים השונים.

אלכס מילר: כשהיא יושבת בישיבה עם ההורים שתעלה את הנושאים האלה.

אלכס מילר: אין לכם בעיה להעביר לשטח באמצעות חוזרי המנהל הכללי שיש להתייחס לנושאים.

אלכס מילר: אולי גם לבצע השתלמויות כי זה חשוב מאוד.

אלכס מילר: בסופו של דבר כשכל הצדדים יהיו מעורבים ומודעים אז נוכל לראות את התוצאה של המאמץ המשותף.

אלכס מילר: הוועדה תקיים ישיבת מעקב בעתיד בכל הנושאים שעלו כאן.

אלכס מילר: אם מועצת התלמידים תחליט לצאת לדרך בעניין האמנה.

אלכס מילר: גם אם יעלה מקרה שנדרש להתייחס בחקיקה והיה ומשרד המשפטים יעשה חשיבה בתוך המערכת שלו.

אלכס מילר: כמובן גם בנושאי החוקים שיקדמו בין אם זה חוק המודעות או החוק שמתייחס לשטח בית הספר.

אלכס מילר: תודה רבה הישיבה נעולה.