ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 351, 2011-01-18 12:00

אלכס מילר: אפשר להתחיל?

אלכס מילר: יש עוד מישהו שאתם יודעים שהוא בדרך שחשוב לנו כאן לדיון ועדיין לא נכנס?

אלכס מילר: אם לא אז אנחנו נתחיל.

אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים ישיבת וועדת החינוך, התרבות והספורט.

אלכס מילר: אנחנו ממשיכים בסדר היום של הוועדה.

אלכס מילר: הנושא – היערכות לאירווזיון 2011.

אלכס מילר: אנחנו מכנסים כאן את הישיבה מכמה סיבות.

אלכס מילר: קודם כל כידוע לכל המשתתפים כאן, שהאירוע הולך להיות ב-14 במאי, ואנחנו לדעתי תוך זמן מאד קצר, לדעתי חודש חודשיים, צריכים כבר להציג גם את המועמד וגם את השיר מבחינת מדינת ישראל, ואני חושב שכדאי גם לציבור לשמוע מה מבחינת רשות השידור שאחראית על העניין הזה – היערכות לנושא ההשתתפות שלנו באירווזיון.

אלכס מילר: מבחינתי, חשוב מאד היה להעלות את הנושא הזה על סדר היום.

אלכס מילר: וועדת חינוך, תרבות וספורט של הכנסת מתעסקת בכל הנושאים הקשורים לתרבות, לספורט וכמובן שהעניין של התחרות האירווזיון זה במה לדעתי בין המרכזיות בעולם, מבחינת העניין של התרבות וייצוג של מדינות שונות.

אלכס מילר: לפני כשבועיים שלושה היה לנו כאן ישיבה בנושא של הסכמי תרבות של מדינת ישראל ומדינות שונות.

אלכס מילר: הבכירים שבמשרד היה כאן סגן שר החוץ, היו כאן אלו שאחראים על הסכמי התרבות, הודיעו במפורש שהשגריר הכי טוב של מדינת ישראל בעולם זה התרבות, ועל כך אני  חושב שמחובותינו לחזק כל מי שמתעסק בתחום הזה.

אלכס מילר: ומבחינת המדינה, אנחנו צריכים לבוא ולפקח על כל אותם אלו שאחראים על קבלת ההחלטות בכל מה שקשור לתחום הזה.

אלכס מילר: אני גם שוחחתי עם אמנים שונים, עם כל מי שהיה בעבר חלק מהאירוויזיון, וכל מי שחושב שבאמת הנושא הזה הוא חשוב ועל כך באמת הגענו כאן לאיזו שהיא הסכמה שאנחנו תמיד באיזה שהוא delay של מדינת ישראל מול כל שאר המדינות.

אלכס מילר: וחשוב לי גם לשמוע, אנחנו תיכף נפנה לרשות השידור, שיתנו לנו דיווח על כל מה שקורה סביב הנושא הזה השנה, ונשמע כאן את כל האורחים.

אלכס מילר: אני יודע גם שמבחינת מדינות אחרות – חלק מסוים כבר קיבלו החלטות מי נוסע ואיזה שירים, חלקם יקבלו בזמן הקרוב, וכמובן שיש חשיבות רבה מבחינת התכנון האסטרטגי.

אלכס מילר: צריך גם לקחת בחשבון שהאירווזיון יוצא בשבוע של יום העצמאות, והאמנים הרבים לוקחים חלק בכל מה שקשור לחגיגות יום העצמאות.

אלכס מילר: חלק לא קטן מהם כבר חתומים בחוזים עם עיריות, וכמובן שזה מגביל מבחינת התחרות עצמה את כמות המשתתפים ואת האפשרות למתן במה לכל אותם האמנים שרואים את עצמם מייצגים את המדינה בתחרות זו.

אלכס מילר: זה דבר ראשון.

אלכס מילר: דבר שני, צריך גם לקחת בחשבון וגם על כך אנחנו נפנה לרשות השידור בהיבט הכלכלי, בכל מה שקשור לתוכניות סביב הנושא הזה.

אלכס מילר: על מי העליות ובאיזה דרך זה צריך לעבוד גם השנה.

אלכס מילר: אני יודע ששנה שעברה היה מנגנון שונה מהשנה מבחינת בחירת שיר ומועמד.

אלכס מילר: השנה זה משהו שונה, אז גם צריך לשמוע מה מבחינת העניין הזה.

אלכס מילר: ועניין נוסף שלדעתי חשוב להעלות אותו על סדר היום, זה עד כמה בעצם מבחינת היבט אסטרטגי, המדינה רואה בתחרות הזאת כדרך לנצח, או שאנחנו נשארים באיזה שהוא מנגנון שמספיק שאנחנו משתתפים, אבל העניין של ניצחון זה דבר שהוא הרבה יותר רחוק מבחינת העניין של המציאות.

אלכס מילר: ואני חושב שצריך לקחת בחשבון את כל הדברים.

אלכס מילר: אני מקווה מאד שגם הישיבה הזאת תהיה איזה שהוא דבר שהנגזרת של הישיבה תהיה גם לאירוויזיון של 2012.

אלכס מילר: זאת אומרת אני רואה בחשיבות רבה שההכנות לדבר הזה צריכות להיות ממש קרובות לאותו אירוע.

אלכס מילר: זאת אומרת ממש אחרי שהאירוע מתקיים, חודש-חודשיים אחרי זה כבר צריך להתכונן לשנה הבאה, ולא לעשות את זה חודש-חודשיים לפני.

אלכס מילר: צריך להיות זמן לאומן, עם כל הכבוד לאותם אמנים שהם מייצגים אותנו בישראל והם מפורסמים כאן, אבל הם לא מוכרים במדינות מחוץ לארץ, ושם אלה שמצביעים בסופו של דבר.

אלכס מילר: ואם אין לו מספיק זמן לבוא ולשווק את עצמם מחוץ לישראל, אז כמובן שהאפשרות שלהם לנצח היא הרבה יותר קטנה.

אלכס מילר: אז בכך אנחנו נפתח את הישיבה.

אלכס מילר: אני נותן את זכות הדיבור ליושב ראש רשות השידור אמיר גילת, וכל מי שרוצה להתייחס, אני מבקש שתרשמו לי פתק עם שם ושם משפחה, וככה אנחנו נתקדם.

אלכס מילר: בבקשה אדוני.

אמיר גילת: תודה אדוני היושב ראש על ההזמנה.

אמיר גילת: אני בקונספט הכללי רוצה לומר שאני מייחס חשיבות רבה להשתתפות שלנו באירווזיון.

אמיר גילת: ביום שבו נכנסתי לתפקידי אני גם הכרזתי שאחת המשימות שאני נוטל על עצמי זה לחזק את הקשרים של רשות השידור בעולם ולהעלות את קרנה בעולם.

אלכס מילר: מתי נכנסת לתפקידך?

אמיר גילת: בחודש יולי.

אמיר גילת: חצי שנה.

אמיר גילת: וההשתתפות שלנו בכל הפעילויות של איגוד השידור האירופי, לרבות האירווזיון זה בהחלט אחת הדרכים להעלות את קרנה של רשות השידור בעולם.

אמיר גילת: אני חושב שמיותרת השאלה בכלל אם ישראל צריכה להשתתף באירוויזיון.

אמיר גילת: אנחנו מעולם לא שואלים את עצמנו אם להשתתף באולימפיאדה או להשתתף באליפות אירופה בכדורגל, ואנחנו משתתפים.

אמיר גילת: דווקא באירווזיון אפילו יש לנו הישגים טובים יותר מאשר בכדורגל.

אמיר גילת: לכן זה עוד סיבה מעודדת להשתתף שם.

אמיר גילת: אני לא צריך פה להרבות דברים על החשיבות, זה ברור מאליו.

אמיר גילת: באשר למהלכים, נמצאים פה גם יושב ראש וועדת השיפוט שהוא גם חבר המליאה, יעקב נווה; גם אנשי המקצוע שמיד יציגו את הקונספט הכללי.

אמיר גילת: אבל באופן עקרוני מה שהנחה אותנו השנה זה באמת שתהיה, קודם כל אני רוצה להרגיע – אנחנו לא באיחור בלוח הזמנים.

אמיר גילת: השיר צריך להימסר לאיגוד השידור האירופי במרס, ואנחנו עומדים בלוח הזמנים.

אמיר גילת: אנחנו מיישרים אפילו קו עם מדינות,

אלכס מילר: אבל זה לא מה שהתכוונתי.

אלכס מילר: אני  יודע שאנחנו מבחינת לוח הזמנים לא באיחור מבחינת להשתתף.

אלכס מילר: אני התייחסתי להיבט של לנצח.

אמיר גילת: כן, כן.

אלכס מילר: כי יש זמן אתה יודע, זה זמן שונה בשביל רק להשתתף או שהולכים לניצחון, אבל בשביל ניצחון צריך קצת יותר זמן, לא?

אמיר גילת: נגיע גם לזה, אבל בהחלט מבחינת לוח הזמנים רק חשוב להזכיר שאנחנו עומדים בלוח הזמנים.

אמיר גילת: יש גם את העניין של יום העצמאות שהזכרת, שהוא נתון סובייקטיבי שלא תלוי כמובן ברשות השידור, אבל גם לזה נתייחס מאוחר יותר.

אמיר גילת: מה שחשוב היה לי זה באמת לדחוף קודם כל שלא תהיה שאלה שאנחנו נשתתף או לא, ומליאת רשות השידור יחידת הטלוויזיה החליטה שישראל באמצעות רשות השידור תשתתף השנה באירווזיון, ומאז באמת עשינו מאמצים בחודשים הספורים שהיו, כדי לקדם את ההליכים האלה.

אמיר גילת: ואני מסכים איתך, ואני כבר אמרתי את זה גם במליאת רשות השידור, שבשנה הבאה אנחנו נתארגן הרבה קודם, בגלל כל העניינים הקשורים בכך, ואפילו אמרתי שיום אחרי התחרות השנה של 2011, אנחנו נתחיל לעבוד על התחרות של 2012, להיות קצת אירופאים גם במקרה הזה.

אלכס מילר: אז בוא נסכם ככה.

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע היום בסוף הישיבה מבחינתך, אנחנו יהיה לנו פה שני נתיבים.

אלכס מילר: הנתיב הראשון זה האירווזיון הקרוב והנתיב השני זה אירווזיון 2012.

אלכס מילר: אני מבחינתי רוצה לשמוע ממך שנגיד לא יודע – 1 באוקטובר, 1 בנובמבר או 1 בספטמבר, יש מועמד ויש שיר מבחינת רשות השידור.

אלכס מילר: זאת אומרת אתם מבחינתכם קובעים לעצמכם את לוח הזמנים, לא אנחנו קובעים, אתם קובעים.

אמיר גילת: אנחנו נקבע לוח זמנים.

אמיר גילת: אני לא רוצה כרגע להתחייב, אין לנו פה את לוח השנה עם החגים וקיץ, ויותר בעיה בקיץ,

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: עדיין.

אמיר גילת: אבל בהחלט יהיה בשלב מוקדם מאד, אני כבר אמרתי את זה במליאת רשות השידור ואני חוזר ואומר.

אלכס מילר: תשמע, זו לא וועדה בין משרדית שאתה צריך להיכנס ולקבל אתה יודע, כמו שכל חוק עובר אצלנו שצריך לקבל התייעצות של כל משרד ומשרד.

אלכס מילר: זה אתם מחליטים בפנים.

אמיר גילת: אדוני היושב ראש, רשות השידור תפעל לבחירת השיר לשנת 2012 בהקדם האפשרי.

אלכס מילר: אוקי.

אמיר גילת: באשר להשנה – אנחנו בהחלט הקפדנו, ואת זה חשוב היה לנו מבחינת מוסדות רשות השידור, על הליך שקוף, גלוי ומיד חבריי יפרטו, ואני באמת חושב שיש לנו אפשרות לייצג את ישראל כמו שצריך השנה.

אמיר גילת: ואתה רוצה להתייחס?

אמיר גילת: יעקב נווה.

יעקב נווה: שלום.

יעקב נווה: אני משמש במליאת רשות השידור כנציג של איגודי האמנים שזה אקו"ם ואמ"י  ואשכולות ואל"ם ואיגוד המוסיקאים ואיגוד הנגנים.

יעקב נווה: אני נעניתי לבקשתו של יושב הראש לקחת על עצמי להיות יושב ראש וועדת השיפוט.

אלכס מילר: כמה שופטים יש?

יעקב נווה: נדמה לי  שיש לנו 10 שופטים.

יעקב נווה: 11 שופטים.

יעקב נווה: אנחנו פנינו לרבים שופטים, לא כולם הביעו את הסכמתם, אבל אני נורא שמח על חברים כמו יזהר כהן וקובי אושרת, ויואב עצמו שגם, והנה, קובי אושרת נכנס.

יעקב נווה: ואני נורא שמח באמת על קבוצה די נכבדה של שופטים שהסכימו לקחת חלק בהרכב.

אלכס מילר: מתי הורכבה הוועדה?

יעקב נווה: שלשום.

יעקב נווה: ישבנו שלשום כבר, ואתמול יצאה הודעה לעיתונות לגבי, ואני אעביר ליואב גינאי מיד את הליך השיפוט ואיך הדברים ייעשו.

יעקב נווה: מבחינתי אני יכול לומר רק כנציג איגודי האמנים, שכל מה שיתנהל סביב האירווזיון השנה, בניגוד לשנה שעברה, יתנהל בשקיפות מלאה ובמקצועיות רבה.

יעקב נווה: לגבי דרך השיפוט שמקובלת גם עלינו ואני בקשר קבוע עם יושב הראש ועם חברי הוועדה,  וקבענו כמה חברים מתוך המליאה שיפקחו על הנושא.

יעקב נווה: אני הייתי מבקש מיואב ומתומר שמלווה אותנו בלשכה המשפטית, שיציגו את הדרך וצורת הניהול של וועדת השיפוט.

אמיר גילת: עוד לפי זה תוספת אחת.

אמיר גילת: אני לא רואה את האירווזיון כאירוע חד פעמי נוצץ של הופעה חד פעמית בחודש מאי באירופה, אלא כתהליך שלם שנועד לקדם את הזמר העברי במשך החודשים שיקדמו לתחרות, ואמרנו שהשנה קצת מאוחר.

אמיר גילת: תיכף יהיה דבר כזה גם השנה, אבל בהחלט התהליך יהיה ביתר שאת בשנה הבאה.

אלכס מילר: אמיר, אני גם אתמול אמרתי את המשפט הזה, דווקא מתלבש לי טוב.

אלכס מילר: כשנכנסים למשהו צריך לדעת איך לצאת מזה.

אלכס מילר: כשאתה מכריז על זה שצריך להיות זמן – אז ברגע ש-, מתי צריך להיות ה-

אמיר גילת: במרס.

אלכס מילר: במרס, זאת אומרת מה יש לך, חודשיים?

אמיר גילת: כן, כן, אבל רגע, צריכים לפרט.

אלכס מילר: בסדר, אם אתה רוצה לשווק את זה אז מה אתה אומר, אתה לא משווק את כל ה-

אמיר גילת: תיכף יתייחסו אנשי המקצוע לשיווק.

אמיר גילת: אני מבחינתי רק מה שהיה חשוב לי להדגיש, ולכן גם הוצאנו את 'הקול קורא' ברוח הזאת, שלא מדובר בהופעה חד פעמית של זמר ישראלי או קבוצה ישראלית, או להקה ישראלית בערב חד פעמי באירופה ביום התחרות, אלא במינוף שלם של הליך שיקדם וימנף את הזמר העברי, ולכן ברוח הזאת ייצאו גם ההצעות של 'הקול קורא' החוצה, שמיד יואב יוכל להתייחס אליו.

יעקב נווה: אני גם הייתי אומר דבר נוסף, אני קודם כל חושב שזה היה נכון להביא את זה לדיון, כי דברים ששמעתי ממך אתה מאד צודק, וזה בעקבות דברים ששמעתי משגריר ישראל בנורווגיה שאמרת שהצוות שהגיע מבחינת האירוויזיון, גם הראל סקעת וגם כל הצוות שהיה שם, זה מבחינתו עבודה של 3 שנים מאומצות, של דיפלומטיות לעשות בנורווגיה.

יעקב נווה: ודבר נוסף, לגבי התאריך עצמו, אתה יודע, לפני שנתיים גיאורגיה הגישה שיר.

יעקב נווה: ולמה אנחנו דיברנו על התאריך שזה 10 למרס, כי השירים לא יכולים להיחשף באירופה, אבל החלטה סופית מתקבלת, ויש פה גם נציג שעובד עם EBU, ההחלטה מתקבל ב-10 במרס.

יעקב נווה: כי היה מקרה לפני שנתיים שגיאורגיה כתבה שיר, שם שהשיר היה – NO PUT IN והשיר הזה נפסל.

יעקב נווה: נפסל.

יואב גינאי: נפסל כי היה לו איזה סאב טקסט פוליטי על פי ה-EBU ונפסלו שירים נוספים  לאורך השנים.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: אנחנו יודעים לזהות את הדברים האלה.

יעקב נווה: כן.

יעקב נווה: אז אני שוב מברך על הפנייה שלך באמת לגבי הדיון.

יעקב נווה: יואב מנהל מחלקת הבידור, ויואב גינאי,

אלכס מילר: רגע, אני פשוט רוצה – מי מסביר לי על כל מה שהולך להיות?

יואב גינאי: אני אסביר לך, ואני קודם כל מברך על הישיבה הזאת, משום שאני רואה חשיבות גדולה וחשובה באירווזיון, וכמו שיעקב אמר – אכן כל שגריר שאנחנו מגיעים אליו, בסופו של דבר אומר שאנחנו עושים עבודה של כמה שנים דיפלומטיות.

יואב גינאי: אני רוצה להבהיר כמה דברים.

יואב גינאי: רשות השידור כבר מספר חודשים נערכת לאירווזיון, ובודקת בשטח את כל האופציות השונות של משלוח אומן.

יואב גינאי: באיזה אופן אומן כזה יכול להתאים, מי האמנים שמוכנים להשתתף בתחרות, מי האמנים שאינם מוכנים להשתתף בתחרות.

יואב גינאי: מי האומן שמוכן לנסוע לבד, וכו' וכו'.

אלכס מילר: אתם גם לוקחים בחשבון את מה שמתרחש באופן כללי בשנים האחרונות סביב האירוע הזה, מי המנצח ובאיזה דרך  מנצח?

יואב גינאי: כן, כן.

יואב גינאי: אנחנו בהחלט בוחנים את כל הסוגיות שקשורות לזכיות בשנים האחרונות.

יואב גינאי: ז'אנרים שעולים ויורדים לאורך השנים, מדינות שמצטרפות לאירווזיון.

יואב גינאי: מנסים לבחון את כל הנושאים האלה וליצור באמת, למקסם את היכולת שלנו לעשות ולשלוח את הנציג הראוי.

יואב גינאי: באשר לנושא יחסי הציבור, אני חייב לתקן כאן.

יואב גינאי: יחסי הציבור על פי לוח הזמנים שנקבע על ידי ה-EBU, נעשים אך ורק אחרי הבחירה של השיר ב-14 במרס.

יואב גינאי: כלומר, מ-14 במרס בעצם, אחרי שהשירים מאושרים על ידי ה-EBU בכנס ראשי המשלחות, בעצם השירים האלה משוחררים.

יואב גינאי: אין מה לעשות יחסי ציבור לפני כן, כל עוד השיר עוד לא ידוע.

יואב גינאי: אגב, רק שלוש מדינות,

אלכס מילר: לא, לא, לא.

אלכס מילר: תשמע, תשמע, יש הבדל בין לעשות יחסי ציבור לשיר שעליו יצביעו, לבין לעשות יחסי ציבור לאומן.

אלכס מילר: האומן שנבחר, שמסתובב ברחבי הארץ, מכירים אותו, הוא הופך להיות משהו שאנשים במדינות שונות מכירים.

אלכס מילר: זה לא משנה עם איזה שיר הוא יוצא.

אלכס מילר: זה שהוא פתאום אחרי חודשיים מוציא עוד שיר, זה רק מוסיף למשהו ש-

יואב גינאי: זה משהו מאד מורכב והוא לא קורה בפועל.

יואב גינאי: נמצא פה טל ברנע שהוא מפיק בכיר ב-EBU לשעבר ועשה את אירווזיון המוסיקאים הצעירים, את אירווזיון הריקודים.

יואב גינאי: אני בכוונה הייתי רוצה להפנות אליו, על מנת שהוא יסביר איך התהליך הזה עובד מבחינת איגוד השידור האירופי, וגם מבחינת יחסי הציבור של האמנים בשטח, ועד כמה יחסי הציבור באמת לפני כן, משפיעים על הבחירה.

אמיר גילת: טל הוא גם חבר וועדת השיפוט לבחירת השיר.

אלכס מילר: רגע, רגע, אני עוד לא סיימתי איתך.

יואב גינאי: אוקי, אז אני פשוט רציתי ככה במאמר מוסגר,

אלכס מילר: לא, לא, בסדר, יחסי ציבור אנחנו עוד נגיע לזה.

יואב גינאי: להסביר את הסוגיה הזאת, כי זו סוגיה נורא מדויקת, ויש מה לומר עליה.

אלכס מילר: אוקי.

יואב גינאי: אוקי.

יואב גינאי: יצא 'קול קורא' לחברות הפקה חיצוניות, על מנת שיפיקו את קדם האירווזיון שהוא מספר,

אלכס מילר: מתי?

יואב גינאי: ה'קול הקורא' יצא לפני כחודשיים.

יואב גינאי: נבחרה חברה בשם 'תוצרת הארץ', שהיא חברה וותיקה שכבר הפיקה פסטיבלי זמר ואירועים כאלה, והם אשר יפיקו עבור רשות השידור את האירוע.

יואב גינאי: וועדת השיפוט מציעה אמנים שישתתפו באירווזיון עצמו.

יואב גינאי: אנחנו פונים  לאמנים האלה האם הם מוכנים להופיע באירווזיון.

יואב גינאי: בנוסף, אמנים שרואים את עצמם ראויים להופיע באירווזיון, יכולים להציע לוועדה את שמם, אם הם עומדים כמובן בקריטריונים שזה ניסיון, יכולת לעמוד בפני קהל רב וכו'.

יואב גינאי: יש תקנון מאד מדויק בדבר הזה.

אלכס מילר: חכה, לפני שאנחנו ממשיכים הלאה.

אלכס מילר: 'קול קורא' יצא לחברת הפקה 'תוצרת הארץ', מה התקציב של ההפקה שעומד לרשותם?

יואב גינאי: תקציב ההפקה אני אגיד לך בדיוק – מיליון וחצי כולל הכל.

אלכס מילר: מיליון וחצי שקל לעשות את הקדם.

יואב גינאי: כן.

יואב גינאי: כולל 4 תוכניות מקדימות דוקומנטריות אודות האירווזיון.

אמיר גילת: אדוני היושב ראש, מה שכדאי להדגיש עוד פעם – אנחנו הולכים השנה לקדם אירוויזיון שזו תחרות פתוחה ומשדרגת את התחרות עצמה, את ההליך כולו, ויקדמו לקדם 4 תוכניות שיקדמו את הזמר העברי.

אלכס מילר: ומי מחליט אחרי זה?

אלכס מילר: היה קדם, מי מחליט בקדם?

יואב גינאי: הקהל בשיתוף עם השופטים.

יואב גינאי: אתה מדבר בבחירה עצמה?

יואב גינאי: מי יבחר מתוך מספר האומנים שנבחרו?

יואב גינאי: יש חלוקה בין 60% קהל, SMS, ו-40%,

אלכס מילר: אה, אז תהיה הפעלת SMS?

יואב גינאי: כמובן, כן.

אלכס מילר: ומאיפה ההכנסות של ה-SMS?

יואב גינאי: מה זאת אומרת?

אלכס מילר: משלמים על זה, לא?

אלכס מילר: הכסף לאן הולך מה-SMS?

יואב גינאי: הכסף הולך לרשות השידור.

אלכס מילר: לרשות השידור.

יואב גינאי: כן, בוודאי.

יואב גינאי: עכשיו, 40% מכלל המצביעים זה השופטים פלוס נקודות שידור שנערוך בכל מיני מקומות פריפריה בארץ.

אלכס מילר: וזה הולך להיות ב-8 במרס.

יואב גינאי: זה הולך להיות ב-8 במרס.

אלכס מילר: עכשיו, כל אותו אומן שיתמודד בקדם, מה זה מבחינתנו כרוך כל הסיפור הזה?

אלכס מילר: זאת אומרת מה ההתחייבויות שלו מול רשות השידור ומול כל העניין הזה בשביל להשתתף?

יואב גינאי: ההתחייבות שלו היא בעצם לייצג את ישראל, לחתום על אותו תקנון שאנחנו מייצרים ולעמוד בתנאי התחרות, תנאי ה-EBU.

יואב גינאי: יש תקנון מאד מפורט, והוא צריך לעמוד בו.

אלכס מילר: יש השתתפות כספית של האומן בכל הסיפור הזה?

יואב גינאי: ההשתתפות הכספית היא השתתפות בתחום בעיקר של יחסי ציבור.

יואב גינאי: את כל שאר ההוצאות של הנסיעה וכו' מממנת רשות השידור.

אלכס מילר: ואתם קובעים מה בעצם הרף שהוא צריך להשקיע ביחסי ציבור?

אלכס מילר: יש איזה שהם קריטריונים, או שמבחינתו אם אין לו שקל, הוא לא,

יואב גינאי: זה מאד נקודתי, זה תלוי אם מדובר בלהקה גדולה, אם מדובר באומן אחד.

יואב גינאי: תלוי.

יואב גינאי: אנחנו יושבים עם האומן מיד עם בחירתו, יחד עם אנשי  יחסי הציבור שלנו, והדוברות שלנו ומגבשים את מה שנקרא – מסע יחסי הציבור.

אלכס מילר: ואם האומן לא יכול לעמוד במה שאתם מגבשים מה קורה?

אלכס מילר: אתם ב-8 למרס מחליטים על השיר.

אלכס מילר: ב-14 במרס לדעתי זה הדד ליין מבחינת הזה.

אלכס מילר: עכשיו מ-8 למרס עד 14 למרס, אתם צריכים לסגור את כל הסיפור.

אלכס מילר: זאת אומרת אם יש איזו שהיא בעיה עם האומן בהיבט הכספי שהוא צריך להשקיע, אז יש בעיה איתו, נכון?

יואב גינאי: תראה, בעיקרון,

דוברת: זה צריך להיות לפני כן.

אלכס מילר: לא, אבל אתם לא יכולים לבנות אסטרטגיה כמה הוא צריך להשקיע בלי שאתם יודעים מי נבחר.

יואב גינאי: לא, לא, תשמע.

יואב גינאי: הוא בעיקרון, המדינה המארחת מספקת את כל הדברים הבסיסיים שיש להם קשר לאותו שיר.

יואב גינאי: כלומר – איפור, תספורת, יחסי ציבור שמקבלים במקום.

יואב גינאי: כל הנושאים האלה הם נושאים בסיסיים שהמדינה המארחת מספק.

אלכס מילר: לא, לא על זה אני מדבר.

אלכס מילר: אני שואל אותך שאלה, עכשיו יש לך חודשיים, בחרת שיר,  יש לך חודשיים עכשיו לשווק את זה במדינות אחרות.

אלכס מילר: מי משלם עכשיו על Tour במדינות שהוא צריך לנסוע ולייצג את השיר?

אלכס מילר: מי משווק את הקליפ?

יואב גינאי: אם הוא מחליט לנסוע ב -Tour, שזה אגב לא תמיד ההצעה המועדפת, אז הוא מממן את זה בעצמו.

יואב גינאי: רשות השידור לא מממנת,

אלכס מילר: זאת אומרת זה לא חלק מהחוזה שנחתם עם האומן לפני שהוא,

יואב גינאי: לא, זה לא חלק מהחוזה.

אלכס מילר: אז איך אנחנו, אמיר?

אלכס מילר: זה קצת לא מתלבש לי.

אלכס מילר: כשאתה אומר שאתה רוצה שהשיר בעצם יקבל חשיפה לפני האירוע, גם אם אין לנו מספיק זמן, לפני האירוע לא רק בזמן היום עצמו, אלא גם באופן כללי.

אלכס מילר: עכשיו, אם אתה לא מחייב את האומן לפחות בחלקו לעשות את זה, ואם הוא בא אומר – "תשמע, אני באתי, אני גם מפסיד כסף ביום העצמאות, אני גם צריך פה להשקיע בכל מיני דברים, אתה רוצה עכשיו שאני אממן את העניין הזה, ולא דיברו איתי בכלל על שום התחייבות, אני לא נוסע לשום מקום.

אלכס מילר: אני באתי עכשיו, קיבלתי שתי כתבות בעיתון על זה שאני הולך להציג, אני נוסע לחו"ל, הכל טוב ויפה, תודה רבה, בזה סיימתי".

יואב גינאי: כאן אולי כדאי להכניס את טל והוא יסביר איך הדבר הזה עובד.

אמיר גילת: רק אני מבקש לתקן אי הבנה.

אמיר גילת: כשאני דיברתי על מינוף השיר לפני האירווזיון, אני דיברתי על בתוך הארץ, בצורה פנימית שלנו.

אמיר גילת: מעין סדרה של תוכניות, כפי שיהיו פה 4 תוכניות, שיימפנו את הזמר העברי, במקרה הזה עשור אחר עשור אתה יכול להציג את הקונספט שנבחן,

אלכס מילר: רגע, התוכניות הן לפני או אחרי?

אמיר גילת: לפני הקדם.

אמיר גילת: זה תוכניות שיכינו את הקדם.

אמיר גילת: עוד פעם, אני אעשה סדר.

דוברת: מתי הקדם?

אמיר גילת: הקדם ב-8 במרס.

אלכס מילר: תסביר לי איך, למה התכוונת שהזמר העברי צריך לקבל חשיפה מחוץ לישראל,

אמיר גילת: לא, אני אמרתי בתוך ישראל.

אלכס מילר: אבל בתוך ישראל אנחנו קודם כל, מה?

אמיר גילת: בוא נפריד בין שני דברים אדוני.

אלכס מילר: בתוך ישראל אנחנו לא מצביעים ולא קשור לאירוויזיון, אתה יכול לעשות תוכניות של 4 הזה בלי שום קשר.

אמיר גילת: אני אסביר עוד פעם את הכוונה.

אמיר גילת: אחד, בהקשר הכללי שבו פתחתי ואמרתי, אני מייחס חשיבות רבה להשתתפות רבה לישראל באירווזיון, ולאפשרות שהשיר ייצג אותנו באירופה.

אלכס מילר: ואמרת שאתה לא רואה באירווזיון אירוע נקודתי.

אמיר גילת: נכון.

אמיר גילת: ועכשיו אני מדבר על ההקשר הפנים ישראלי.

אמיר גילת: ההקשר הנקודתי זה בהקשר הפנים ישראלי.

אמיר גילת: אני לא רוצה שצופי הערוץ הראשון יראו רק ערב אחד של תחרות זמר אירופאית, אלא יקבלו גם במקרה של השנה 4 תוכניות קודמות לקדם אירוויזיון פלוס קדם, שימנפו את הזמר הישראלי ב-4 תוכניות שונות, שיבנו בעצם את הקדם שיבנה את האירוויזיון.

אלכס מילר: הבנתי אותך, אוקי.

אמיר גילת: לכן לא לבלבל בין שני הדברים.

אמיר גילת: בשנה הבאה אנחנו רוצים אפילו תהליך אולי ארוך יותר, שבאמת יכול ללוות אפילו את תהליך כתיבת השיר, הליך בחירת השיר והפקת השיר, מעין תיעוד של איך שיר נולד, אבל זה כבר לשנת 2012.

אלכס מילר: הבנתי.

אלכס מילר: מבחינתכם, מה ההשתתפות המינימאלית שאתם לדעתכם צופים שצריכה להיות מהאומן אחרי שהוא ניצח בקדם?

אלכס מילר: והאם אתם בכלל מתערבים בכל מה שהולך לקרות מהרגע שהוא ניצח, עד הרגע עצמו.

יואב גינאי: לצורך הדבר הזה אני בהחלט רוצה לשלב כאן את טל, שיכול להסביר איך הדבר עובד.

יואב גינאי: למעשה האומן אינו צריך להוציא אגורה אחרי שהוא נבחר, משום שבעצם גם המדינה המארחת וגם רשות השידור מממנת את כל מה שנקרא הבסיס.

יואב גינאי: מעבר לזה, אם הוא רוצה לקדם את עצמו, ואגב אני חייב לומר שאמנם הוא מוותר על יום העצמאות, אבל הוא נחשף בפני מיליונים שזה צ'אנס יוצא מן הכלל מבחינתו לאומן.

יואב גינאי: מאות מיליונים.

יואב גינאי: אז בואו נשים גם דברים בפרופורציות.

יואב גינאי: הוא מקבל חשיפה שהוא לא מקבל אותה בשום מקום אחר.

יואב גינאי: אבל אני הייתי רוצה שטל ברנע EBU, ינסה להסביר באמת איך התהליך הזה עובד, כדי שהוועדה תוכל לשמוע ולהתרשם מהעניין.

טל ברנע: שלום.

טל ברנע: מבחינת EBU, מה שאנחנו מבקשים מהמדינות שמשתתפות זה בעצם לעמוד מולנו, מול EBU בהסכם שאומר – אתם מספקים לשידור איזה שהם תכנים, ואנחנו בתמורה מעניקים לכם את כל מה שאתם צריכים כדי לקדם את השידור הזה.

טל ברנע: פן אירופי.

טל ברנע: זה אומר שאחרי ה-14 במרס למשל, ה-EBU מספק לכל מדינה קלטת עם כל אותם שירים, כדי שיהיה אפשר למנף את כל אותם זמרים בכל רחבי אירופה.

טל ברנע: העניין הזה של Tourים הוא נחמד ויפה, הוא לא מוכח כמשהו שבאמת עוזר לחשוף זמר.

טל ברנע: מי שמצביע זה האנשים בבית, הקהל שרואה את השידור.

טל ברנע: הוא לא בהכרח זוכר מי היה אצלו במדינה.

טל ברנע: גם האנשים שצופים בהופעות האלה הם אנשים מאד ספציפיים, באותן הופעות מקדימות.

טל ברנע: להוציא הרבה מאד כסף שם, או לחייב זמר לעשות את זה, זה לא מה שיעזור.

טל ברנע: וגם אתה רואה, יש איזה שהוא דיסונסס בין כאלה שמוכרים במדינה אחת, אבל לא במדינה אחרת.

טל ברנע: זה שהם עשו Tour בשלוש מדינות עדיין  לא יגרום להם להיבחר, או לא יגרום להם לנצח.

טל ברנע: מעבר לזה,

אלכס מילר: זאת אומרת אתם לא רואים שום חשיבות של קמפיין קודם לזמר, קמפיין אסטרטגי לניצחון במדינות מחוץ לישראל?

טל ברנע: יש לו חשיבות, זה לא הכרח.

אלכס מילר: שמעתי אתמול את צביקה פיק כשהוא דיבר על הנושא כשאז נבחרה דנה והשיר, שזה היה שם קרוב לאיזה חצי שנה שהם יכלו להתכונן,

יואב גינאי: זה לא נכון.

יואב גינאי: אני חייב לומר כמי שכתב את דיווה, ואני הייתי שותף לדבר הזה.

יואב גינאי: דיווה קודם בהופעה אחת באירופה בצרפת בסוף חודש מרס.

יואב גינאי: זה הכל.

יואב גינאי: מעבר לזה כמובן הסיפור האישי של דנה עורר עניין גדול מאד.

יואב גינאי: ראיינו אותה בטלפון, אבל לא היה שם שום מסע הופעות לפני כן.

יואב גינאי: כדאי להבהיר.

אלכס מילר: אוקי.

אלכס מילר: אנחנו ניתן לטל לסיים.

טל ברנע: להתכונן מבחינתנו זה אומר להביא שיר שהוא מוגמר מאד.

טל ברנע: זה אומר להשקיע בבימוי שלו הרבה מאד.

טל ברנע: זה אומר להשקיע בזמרי רקע.

טל ברנע: , והדברים האלה באמת לוקחים זמן.

טל ברנע: לא צריך יותר מדי זמן לפני זה מראש בשביל להכין את הדברים האלה, אבל ברגע ששיר נבחר, יש את החודשיים האלה שבהם באמת מביאים איזו שהיא מסגרת טובה מאד להצגה בטלוויזיה.

טל ברנע: זה בכל זאת מופע טלוויזיוני.

אלכס מילר: מה הקריטריונים לדעתך היום שמשפיעים לקביעת השיר המנצח.

אלכס מילר: מה היום בעצם הקריטריונים שאתה מזהה אותם כמקצוען, מה היום יכול לנצח?

יואב גינאי: שיר טוב, אומן טוב.

יואב גינאי: חד משמעית.

טל ברנע: הפקה טובה.

יואב גינאי: והפקה טובה, הפקה מוזיקלית טובה.

רינה חכמון: אין נוסחה.

רינה חכמון: אם הייתה נוסחה לשיר מנצח, תאמין לי שהיינו מאמצים אותה בלב שלם.

רינה חכמון: אין נוסחה.

רינה חכמון: ...

רינה חכמון: כמעט עשו קמפיין אדיר ולא זכו, ולעומת זאת הגרמנייה שאף אחד לא חשב שהיא תזכה, ילדה בת 17 זכתה.

רינה חכמון: אין לזה כללים, ומאחר שאין כללים אנחנו עושים את המקסימום, אבל אין נוסחה.

אמיר גילת: אגב הנושא האירופי יקבל טיפול השנה גם מבחינת נקודות השיפוט, אנחנו נשלב גם בחירה אירופית בשיר שלנו, כדי לקבל קצת פידבק גם מאירופה.

אלכס מילר: מה נשלב, לא הבנתי?

אמיר גילת: תגובות, גם בחירה אירופית של השיר שלנו, נקודות השקפה אירופית לגבי הליך ההצבעה, אם יואב רוצה לפרט לגבי השיפוט.

יואב גינאי: כן.

יואב גינאי: אנחנו מנצלים את הקשרים שלנו עם גופים יהודיים כמו סוכנות וכו', על מנת לקדם את השירים בשטח.

יואב גינאי: כלומר, אנחנו מפעילים למשל את תחנות הרדיו היהודיות בצרפת, שתמיד בעדנו, ואכן הצרפתים נותנים לנו הרבה מאד נקודות.

יואב גינאי: מנצלים בהחלט את הקהילות היהודיות על מנת לקדם את השירים, בתחנות השידור שלהם, באמצעי התקשורת שלהם, באתרי האינטרנט שלהם.

יואב גינאי: ואנחנו השנה בקדם נקיים גם אצל חלק מהם נקודות הצבעה, על מנת שהם יוכלו להשתתף בהצבעה של השיר, מתוך הקדם.

אלכס מילר: אוקי.

אלכס מילר: סיימת?

אלכס מילר: אוקי, עוד שאלה.

אלכס מילר: כשהוצאתם 'קול קורא', אתם הוצאתם 'קול קורא' לחברות ההפקה, נכון?

אלכס מילר: איך אתם פניתם לאומנים היום?

אלכס מילר: באיזו דרך?

יואב גינאי: אתה מדבר על ה-'קול קורא'?

אלכס מילר: לא. אתם עושים פנייה לאמנים.

יואב גינאי: כמו שהסברתי.

יואב גינאי: כל אחד מחברי צוות השפיטה מציע מספר אומנים מתאימים.

יואב גינאי: בנוסף יש ערוץ נוסף שבו אומן שרואה את עצמו מתאים לדבר הזה – יכול להציע את עצמו לוועדה.

אלכס מילר: באיזה ערוץ?

אלכס מילר: איך הוא יודע?

יואב גינאי: זה פורסם.

יואב גינאי: אנחנו יצאנו אתמול בהודעה לעיתונות, זה גם באתר רשות השידור וזה פורסם ממש בימים האחרונים בהרבה מאד ידיעות שהרשות פרסמה.

אלכס מילר: זאת אומרת היום כל אחד יכול להגיש את מועמדותו?

יואב גינאי: אם הוא רואה את עצמו ואם הוא עומד בקריטריונים.

אלכס מילר: בסדר גמור.

אלכס מילר: סיימתם?

יואב גינאי: כן.

עופר שפריר: עופר שפריר.

עופר שפריר: יצא לי במקרה לביים גם את דיווה ועוד הרבה שירים לקדם ולאירווזיון.

עופר שפריר: אני רוצה רק להתייחס באמת לנקודה איך אנחנו שולחים את הנציג הישראלי בתור מי שעבד עם נציגים ישראליים.

עופר שפריר: בדרך כלל הקליפ שאנחנו מציגים באירופה הוא לא קליפ שהזמר השקיע בעצמו, אלא קליפ מתוך התחרות, ודנה שבאמת השקיעה בקליפ שלה, היה לזה פיי אוף.

עופר שפריר: הקליפים האלה מאד יקרים.

עופר שפריר: ובכלל, ההיערכות של הזמר בארץ להופעה בחו"ל, היא היערכות יקרה.

עופר שפריר: והמון פעמים עמדתי מול האומנים והם אמרו – אנחנו מוגבלים באמצעים.

עופר שפריר: ולפי דעתי כן צריך לשים על זה דגש, על איך עוזרים לזמרים, כי לא כולם מפורסמים.

עופר שפריר: כי אם העם מחליט לשלוח מישהו,

אלכס מילר: אתה מתכוון שהעניין הזה צריך להיות מבחינתך בחשיבות שזה צריך להיות קודם לפני שבעצם אותו זמר מקבל החלטה להשתתף, שהוא צריך להיות מודע לכל מיני היבטים שכרוכים בז,  ואתה חושב שצריך להיות קריטריונים או אני לא יודע?

עופר שפריר: כן.

עופר שפריר: כי רוב הזמרים לא מודעים לזה, ואז זה בא להם די בהפתעה.

עופר שפריר: וליוויתי את שירי, וליוויתי אנשים שהיו מאחוריהם חברות הפקה מאד גדולות, מאסיביות, שיכלו לעמוד בכל ההוצאות האלה.

אלכס מילר: תן לי רק להבין אותך.

אלכס מילר: רשות השידור כמו שכאן נאמר, היא לא מחייבת איזו שהיא הוצאה.

אלכס מילר: אתה אומר שאותו אומן נגרר להוצאה הזאת, כי הוא מרגיש שכביכול אם הוא לא יעשה את ההשקעה הזאת, הוא פשוט הולך להיכשל בצורה אישית?

עופר שפריר: כי יש מסיבות עיתונים בלי פולדר כמו שצריך, ובלי דמואים כמו שצריך.

עופר שפריר: זה קשה.

עופר שפריר: וזה דבר שצריך לתת עליו את הדעת, כי זה חלק מהניסיון לזכות.

אלי בבא: כל המועמדים ומי שנכנס לתחרות מודע לזה, שאם הוא,

אלכס מילר: סליחה, מי אתה?

אלי בבא: אני אלי בבא, מנהל התוכניות.

אלי בבא: כל המועמדים שייבחרו הם יודעים שאם בסופו של דבר הם יזכו וייצגו את ישראל, הם יצטרכו להשקיע מעל 100,000 דולר בהפקה של השיר.

אלכס מילר: אה, זה כתוב שההשקעה צריכה להיות מעל 100,000 דולר?

אלי בבא: הם יודעים את זה.

אלי בבא: זה חלק מההתחייבות הראשונית.

אלי בבא: (מדברים ביחד)

אלכס מילר: שנייה חברים, אתם לא יכולים לדבר.

אלכס מילר: אחד אומר שלא צריך להשקיע שקל, השני אומר 100,000 דולר.

אלי בבא: לא, כדי להצליח.

אלי בבא: כדי לבנות את השיר ולכל מה שמסביב צריכה להיות השקעה מינימאלית.

אלי בבא: ההשקעה הזאת, כפי שאתה מתאר אותה, היא מינימום של 100,000 שקל.

אלכס מילר: מי קובע את המינימום?

אלכס מילר: איפה זה כתוב?

אלי בבא: זו ההערכה.

אלכס מילר: אבל איך האומן יודע?

אלי בבא: האומן יודע את זה, כי הם לא חובבנים.

אלי בבא: הם יודעים שזה השוק.

אלכס מילר: לא, אבל השאלה אם יש קריטריונים שהוא מחויב לבצע אותם, או ש-

אלי בבא: מה שאנחנו מחויבים, אנחנו מכוסים.

אלי בבא: מעבר לזה, כדי שיהיה,

יואב גינאי: הוא לא מחויב.

אלכס מילר: אבל תשמע, אתה לא יכול לעשות את זה בצורה חובבנית, נכון?

אלכס מילר: אתה נותן את מה שאתה מחויב לתת.

אלכס מילר: אתה מצפה מאומן שייתן א', ב', ג', ד' – בשביל שלא נבזה את עצמנו.

אלכס מילר: האם בחוזה שהוא חותם כאשר הוא מגיש את המועמדות שלו, הוא חותם על מחויבות שלו לביצוע אותם הדברים על חשבונו, שאתה רואה אותם הכרחיים כדי לייצג את מדינת ישראל?

אלי בבא: אז את הדברים המינימאליים האלה כן, זה מופיע בתקנון.

אלי בבא: נכון, תומר?

יואב גינאי: לא, זה לא מופיע בתקנון.

תומר קרני: אני רוצה להסביר שנייה אחת, זה לא מופיע בצורה מפורטת בתקנון.

תומר קרני: א' את התקנון הם רואים לפני ההשתתפות בקדם זאת אומרת זה לא שזה נוחת עליהם בהפתעה.

תומר קרני: והדברים האלה לא מפורטים, אבל בהחלט צריך להישמע להנחיות.

תומר קרני: אין שום דרישה שחובה לעמוד בסכום מינימום מסוים כזה או אחר, כמו שיואב אמר.

תומר קרני: אין כאן איזו דרישה להתחייבות כספית כזאת או אחרת של האומן, ואני מניח כמו שנאמר פה, שאם האומן ירצה להשקיע יותר, אז הוא יוכל לעשות את זה.

תומר קרני: אני חושב שגם מה שאלי מתכוון זה איזו שהיא הערכה שאומנים מנוסים מודעים אליה, שזה מה שצריך להשקיע, אבל זה לא דרישה שאנחנו דורשים שהם צריכים להשקיע.

אלכס מילר: תשמע.

אלכס מילר: כשאתה מדבר על אמנים מנוסים – מסכים איתך.

אלכס מילר: אתה כרגע אמרת לי, או מישהו שאמר, שכל אחד יכול להגיש שהוא רואה את עצמו מייצג.

יואב גינאי: אם הוא עומד בקריטריונים.

אלכס מילר: רבותיי, מה מבחינת חוזה ומה הוא מחויב לעשות על חשבונו אחרי שהוא נבחר?

אלכס מילר: האם הוא מחויב לעשות קליפ כזה או אחר,

יואב גינאי: לא, הוא לא מחויב.

אלכס מילר: הוא לא מחויב לעשות שום דבר.

אלכס מילר: אתם לא מחייבים אותו לעשות שום דבר.

יואב גינאי: אנחנו עושים לו את הקליפ.

יואב גינאי: אנחנו מייצרים עבורו את הקליפ.

אלכס מילר: זאת אומרת אתם לא יכולים לטעון, במידה ועכשיו ינצח מישהו בקדם שלכם, שאם יבוא אומן ויגיד אני לא מוציא שקל, אתה לא יכולים לחייב אותו וזה לפרוטוקול, לשלם אגורה, נכון?

אלכס מילר: זה מה שאתם טוענים כאן.

אלכס מילר: כן או לא?

אלכס מילר: רבותיי, תשמעו, אני לא רוצה שנגיע כאן למצב שב-8 למרס נבחר פה בן אדם,

תומר קרני: תראה, אני לא מדבר על כסף כי אני לא איש כספים, אבל הוא צריך לשתף פעולה עם הנחיות רשות השידור בתחום של יחסי ציבור,

אלכס מילר: אתה יועץ משפטי?

תומר קרני: כן.

אלכס מילר: תגיד לי, יש חוזה כזה שניתן לבוא ולהגיד לבן אדם שאתה מחויב לשתף פעולה ואחר כך תבוא ותקבע לו מה הוא צריך לעשות?

תומר קרני: שיתוף פעולה זה לא אומר שאפשר לדרוש ממנו.

אלכס מילר: אני שואל אותך שאלה, אם יבוא אלי אומן, אם יבוא לכאן, לוועדת החינוך,

תומר קרני: זה משהו שעובד הפוך אגב, שהם מבקשים לעשות פעילות ורשות השידור מבקשת מהם לעשות אותה בצורה אחרת, כי זה לא הולם,

אלכס מילר: תקשיב, הרי היום אנחנו עושים דבר, אתם עושים היום דבר שלא היה שנה שעברה.

אלכס מילר: שנה שעברה באתם 'קשת' 'רשת', כל אחד נתן הצעת מחיר, בסופו של דבר מהצעת המחיר הם גם היו אחראים על כל הדבר הזה מסביב.

אלכס מילר: היום, מה שקורה, שהיום יכול לבוא אומן, אחרי שהוא זכה ב-8 למרס, זכה, ואז הוא אומר רבותיי, אחרי שאני זכיתי, פתאום באו אלי, ביקשו ממני, אומרים שאני צריך לעשות זה, אני צריך, מאיפה יש לי כסף?

אלכס מילר: אני לא מוכן לנסוע.

אלכס מילר: מה נעשה אז?

יואב גינאי: רשות השידור אינה דורשת ממנו שום דבר.

יואב גינאי: רשות השידור מממנת עבורו את הנסיעה.

יואב גינאי: הגוף המארח מממן עבורו את כל מה שהוא נזקק לו מהמקום עצמו.

יואב גינאי: כל אומן שרוצה לשדרג את עצמו, אם הוא רוצה לשדרג את עצמו, הוא לא חייב, הוא מביא חסויות אם הוא רוצה, כמו שנעשה בשנים קודמות.

יואב גינאי: אגב, כמו שנעשה גם במדינות אחרות.

יואב גינאי: הגוף המשדר אינו מממן מעבר לאותו סכום שנקבע על ידי ה-EBU, שזה המסלול שלו.

אלכס מילר: אני ראיתי מכתב ששוויץ נראה לי השקיעו משהו כמו 400,000,

יואב גינאי: איזה שוויץ?

יואב גינאי: שוויץ זה הגוף המשרד או הגוף המפיק?

יואב גינאי: יש הבדל.

אלכס מילר: לא, המדינה השקיעה.

יואב גינאי: אני לא יודע מה היה בשוויץ.

טל ברנע: לא, גם שוויץ זה מן סוג של EBU קטן, יש שם בערך 6 רשויות שידור שחברות אחת עם השנייה.

טל ברנע: אחת מהן מפיקה, כולן שולחות.

אלכס מילר: אוקי, אז אנחנו סיכמנו כאן שמבחינתכם אין שום מחויבות לאומן בחוזה, להשקיע שקל אחרי שהוא זוכה בקדם.

אלכס מילר: זה הכל על דעתו האישית, כמה שהוא רוצה לפרסם את עצמו וכמה שהוא רוצה לעשות את זה בצורה יותר איכותית.

יואב גינאי: בדיוק.

אלכס מילר: אוקי.

אלכס מילר: זה דבר ראשון.

דוברת: אם הוא רוצה להביא את אמא שלו או אבא שלו, זה על חשבונו.

אלכס מילר: עכשיו, מה קורה שבגלל סיבות כאלה או אחרות, במידה והאומן לא היה מודע להשקעה שבמידה והוא צריך להשקיע, והוא מבטל את ההשתתפות שלו.

יעקב נווה: אני מבקש לענות על זה.

אלכס מילר: אוקי, בבקשה.

אלכס מילר: מה אנחנו עושים אז?

יעקב נווה: אני בישיבה שהייתה בנוכחות החברים גם, גם היועץ המשפטי, אני אמרתי שיש לידע את האומנים שמאחוריהם צריכה לעמוד חברת הפקה.

יעקב נווה: יש לידע את האומנים, ואני מניח שזה נכתב גם בפרוטוקול, שיש גם עלות כספית.

יעקב נווה: עכשיו, מבחינת סדר גודל, אני גם השתתפתי בקדם אירווזיון בשנת 95'.

יעקב נווה: אתה יכול להשקיע 5,000 ₪, אתה יכול להשקיע 100,000 ₪. זאת אומרת אין פה, ואני חוזר על משפט שגם אני אומר וגם רינה אמרה – אין פה נוסחאות.

יעקב נווה: אתה יכול לבוא עם ג'ינס להופיע, מי יודע, אתה יודע.

יעקב נווה: אתה יכול לבוא, כמו שאני לא חשבתי על השיר הגרמני, הייתי באירוויזיון האחרון.

יעקב נווה: ישבה איתי, אני חייב לספר שישבה איתי גם הכתבת של הרדיו הממשלתי שם, שהיא אמרה שזו בדיחה שהזמרת שזכתה קטפה את המקום הראשון.

יעקב נווה: במקרה הספציפי הזה אנחנו ניידע את האמנים.

יעקב נווה: זה חלק מהפרטים שנכנסו לתקנון, והם יצוינו לכל זמר וזמר שאנחנו נפנה אליו ויביע את הסכמתו להשתתף.

יעקב נווה: המדיניות שלנו כחברי מליאה, היא להיות בעניין הזה ברורים ושקופים עד הסוף.

אלכס מילר: עד מתי הם צריכים להגיע מועמדות?

יעקב נווה: אז זהו, מה שקורה עכשיו, אנחנו מעבר לעניין שכל שופט היה צריך להגיש 5 זמרים שצריכים להביע את הסכמתם, ויש רשימה נכבדה מאד גם.

יעקב נווה: אנחנו גם נתנו, ויצא אתמול גם פרסום בעיתון, וגם אני אבקש היום, עוד לא הספקנו לדבר, בעקבות הישיבה שלשום, שנצא גם עם הודעה שזמרים שיש להם רקע מוכח גם על במה גדולה וגם מול מצלמות, כי בסך הכל התחרות שם היא מצלמות.

יעקב נווה: כי בסך הכל הציבור באירופה צופה ובוחר את השירים על פי הטלוויזיה, על פי המסך שהוא רואה.

יעקב נווה: אנחנו נצא גם עם הודעה.

יעקב נווה: אני מניח שאנחנו נסגור את זה כבר היום, שתצא גם הודעה, כי הכתבות היו אתמול בשני מקומות ראיתי, בוואלה וב-NRG, ובאתר הרשות.

יעקב נווה: אנחנו נדאג שתצא גם הודעה מפורטת לגבי הנושא.

יעקב נווה: לגבי מה שאמרת, לגבי העלויות, אנחנו נבהיר את זה לכל אחד ואחד.

יעקב נווה: אין פה בכלל שאלה, אתה צודק בזה.

אלכס מילר: תשמע, אני אגיד לך, ברגע שאתה משחרר מיליון, כמה אמרת?

אלכס מילר: מיליון וחצי מכספי משלמי המיסים, אנחנו צריכים לדעת שאתה עושה את זה וכל מי שבעצם משתמש בבמה שהמדינה נותנת, הוא צריך לעמוד בקריטריונים ובאיכות שאתם דורשים.

אלכס מילר: זאת אומרת, אם אתה לא כותב בחוזה שהוא צריך לעשות – א', ב', ג', ד', חותם על זה, מודע לכסף והוא עושה את זה בצורה הטובה ביותר בשביל לנצח, אז אנחנו כציבור, כמדינה, כמישהו שמשלם על זה, יכולים להגיד אין שום  בעיה.

אלכס מילר: כי מבחינתנו, זה לא רק, תשמע, ברגע שאתה בא ואתה אומר אין בעיה, חברות הפקה, אני נותן לכם, תשלמו לי, כמו שהיה שנה שעברה – אז אני יכול להגיד אין בעיה.

אלכס מילר: ברגע שהמדינה לא משלמת ומי שמשלם זה חברה פרטית, והחברה הפרטית מחויבת, (מדברים ביחד)

יואב גינאי: אנחנו משלמים את הבסיס.

יואב גינאי: כל הבסיס משולם על ידי רשות השידור.

אלכס מילר: שנה שעברה מה בדיוק שילמתם, לא הבנתי.

יואב גינאי: אנחנו משלמים סכום ל-EBU, שבמסגרתו המדינה המארחת,

אלכס מילר: לא, לא הבנת אותי.

אלכס מילר: אני שאלתי – ההבדל בין השנה לשנה שעברה, ששנה שעברה מי ששילם זה היה 'קשת' או 'רשת', לא זוכר מי.

יואב גינאי: 'רשת'.

אלכס מילר: 'רשת', על כל העניין הזה.

אלכס מילר: זה היה עניין תקציבי שלהם שהם היו צריכים לעשות את זה והמדינה לא השתתפה בזה.

אלכס מילר: והיום, מי שמשלם על זה זה משלם על זה המדינה.

יואב גינאי: 'רשת' לא שילמו על נסיעתו של האומן.

אלכס מילר: לא על נסיעתו, אני מדבר על הבחירה, אני מדבר על כל ההליך הזה.

יואב גינאי: על הבחירה כן, הם הפיקו את הגמר.

אלכס מילר: אתה משלם מכספי משלמי המיסים מיליון וחצי, אוקי?

אלכס מילר: משלמי המיסים משלמים את הכסף הזה בשביל מטרה מסוימת.

יואב גינאי: נכון.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: אז המטרה היא להגיע לניצחון.

אלכס מילר: הקריטריונים שאתה קובע, אנחנו לא משלמים בשביל רק להשתתף.

אלכס מילר: הרצון בסופו של דבר זה לנצח, נכון?

אלכס מילר: אנחנו קובעים שהעניין הזה צריך להיות סביב איזה שהם קריטריונים.

אלכס מילר: כי אתה מצד אחד יכול לבוא ולעשות איזה שהוא,

יואב גינאי: אבל הקריטריונים קיימים.

יואב גינאי: יש תקנון מפורט.

תומר קרני: שנייה, קודם כל אני מניח שאפשר לסמוך גם על אנשי המקצוע של רשות השידור, וועדת שיפוט של 10 אנשי מקצוע, שגם בבחירת האומנים וגם בדרישות שיבואו אחר כך מהאומנים, זה בצד של האומנים מחד, וגם בדרישות שיש בחברת ההפקה.

תומר קרני: חברת ההפקה עושה משדר טלוויזיה, צריך לזכור את זה.

תומר קרני: היא לא מריצה אומן לאירוויזיון.

תומר קרני: היא עושה משדר טלוויזיה,

רינה חכמון: שנמצא תחת פיקוח.

תומר קרני: רשות השידור מפקחת על  זה.

אלכס מילר: החשש שלי שמה שמעניין אתכם זה הקדם ולא האירווזיון.

אלכס מילר: החשש שלי שמה שמעניין זה הקדם ולא האירווזיון, ואני אסביר לך למה.

תומר קרני: יש ברשות השידור אנשי מקצוע מצוינים בתחום התוכן, שתפקידם לוודא שהמשדר גם הקדם, גם האומנים שישתתפו בקדם, גם אופן הצגת השירים, גם השירים שייבחרו והשיר הזוכה.

תומר קרני: השיר הזוכה ייבחר כמובן על ידי הקהל גם, זה לא רק הם, יעמדו בקריטריונים המתאימים להשתתפות מכובדת, ויותר מזה באירוויזיון, במטרה להשיג את התוצאות הטובות ביותר.

תומר קרני: אני חושב שזה מובן מאליו.

אלכס מילר: אבל תגדיר לי משפטית מה זה השתתפות מכובדת.

אלכס מילר: אני עדיין לא מצליח,

תומר קרני: אין לזה  הגדרה מסוימת.

יואב גינאי: אלה הגדרות אומנותיות.

אלכס מילר: תקשיב, מה תדרוש  מאומן?

תומר קרני: אני לא יכול לכתוב בחוזה – 'הזמר לא יזייף'.

תומר קרני: אני לא יכול לכתוב דבר כזה.

אלכס מילר: לא. אבל אתה יכול לדרוש ממנו הפקה, אתה יכול לדרוש ממנו דבר שכרוך בנגיד בקליפים, בהופעות, בכל דבר ודבר.

אלכס מילר: אני פשוט רוצה לנסות, אני רוצה להבין – כמה יעלה לו לפי הדרישות שאתם קבעתם היום, משפטית, כמה יעלה לו בסופו של דבר להשתתף באירוויזיון עצמו?

תומר קרני: זה לא משפטית, ואני  חושב שהתשובה כבר ניתנה כאן.

רינה חכמון: כל אחד לפי מה שהוא חושב.

תומר קרני: אין ערובה.

תומר קרני: אתה לא יכול לדעת מה יהיה סכום ההשקעה.

רינה חכמון: הוא לא צריך להשקיע שקל בבסיס.

רינה חכמון: אבל אם הוא רוצה הוא יכול להשקיע 100,000 דולר, ואם הוא רוצה הוא יכול להשקיע רק 100,000 ₪, ואם הוא רוצה הוא יכול להשקיע גם 200,000.

אלכס מילר: אוקי.

אלכס מילר: זאת אומרת אתם מבקשים 1.5 מיליון שקל מהציבור, ואז אתם משאירים את האיכות של ההופעה של האומן, לדעת של אותו אומן.

אלכס מילר: את זה אתם אומרים?

אלכס מילר: זה מה שאמרת.

אלכס מילר: הוא מחליט.

אלכס מילר: הוא מחליט כמה להשקיע.

אלכס מילר: את מבקשת 1.5 מיליון, בשביל להביא אותו שהוא יחליט כמה להשקיע?

אלכס מילר: עם כל הכבוד גברתי, זה לא מקובל.

אלכס מילר: זה לא התשובה.

רינה חכמון: לא, אני לא דורשת ממנו להשקיע כלום.

רינה חכמון: אני לא דורשת ממנו להשקיע כלום.

תומר קרני: לחדד, מיליון וחצי זה לחברת ההפקה שתפיק שידור טלוויזיה שנקרא הקדם.

אלכס מילר: בסדר, אז זה מה שאני אמרתי, שמה שמעניין אתכם זה הקדם ולא האירווזיון עצמו.

אלכס מילר: כי ברגע שהוא עושה את הקדם, אחר כך זו כבר החלטה שלו כמה הוא ישקיע בלשווק את עצמו.

רינה חכמון: לא. זאת לא החלטה שלו.

אלכס מילר: אז כמה אתם דורשים ממנו להשקיע?

רינה חכמון: אנחנו לא דורשים ממנו בשלב הזה כמו שיואב אמר, להשקיע שום דבר.

אלכס מילר: אוקי.

רינה חכמון: לא צריך להשקיע.

רינה חכמון: היה פה טל שאמר לך, ה-EBU משווק את השיר, הוא לא צריך לצאת למסע לשווק.

אלכס מילר: אוקי, רבותיי.

אלכס מילר: אני חושב שיש לנו פה איזה שהוא עניין שהוא ממש לא ברור לי.

אלכס מילר: ממש לא ברור לי.

אלכס מילר: אתם השקעתם מיליון וחצי מכספי משלמי המסים, בשביל לבחור זמר ושיר שייצג אותנו באירווזיון.

אלכס מילר: אתם לא יכולים לא לקבוע קריטריונים  של איכות של העניין הזה, כאשר אתם מבקשים את הכסף הציבורי שיושקע באותו אדם.

אלכס מילר: כי אנחנו בסופו של דבר, כל הסיפור הזה הוא בא לבחור בן אדם.

אלכס מילר: אם הוא אחר כך צריך להחליט כמה יעלה לו, אם בכלל ובמה זה כרוך, זה לא החלטה מקצועית.

אלכס מילר: אתם צריכים לקבוע קריטריונים מינימאליים כמה בן אדם צריך להשקיע, ואם בכלל, לכל הסיפור הזה.

יעקב נווה: אני מקבל את דעתך ודיברתי הרגע עם אמיר.

יעקב נווה: אנחנו באמת נשקול את הנקודה, היא נכונה וטובה.

יעקב נווה: אנחנו גם נחשוב באמת, כי בסך הכל הזמר מייצג את המדינה ומעבר להשקעה שיש, כמובן הרשות משקיעה כסף בכל החזרות, באולפני הקלטות, בהכל.

יעקב נווה: ואנחנו לפחות נחשוב על איזה סכום שבאמת יהיה מכובד לתת לאמן.

יעקב נווה: אם הוא ירצה להשקיע מעבר, זה כבר עניין שלו.

יעקב נווה: אבל אני מסכים איתך בפרט שהוא מאד חשוב, זה תקדים, ובמשך שנים שלא היה, וזה פרט נכון.

יעקב נווה: אני יורד לדעתך.

אלכס מילר: מי אתה?

נועם גילאור: אני נועם גילאור, מנהל רשת ג', הרשת שהיא הבית של המוסיקה הישראלית, והיא אחראית על קידום המוסיקה הישראלית, ואני  חושב שההופעה וההצלחה בתחרות האירווזיון באירופה היא מאד מאד חשובה, אבל לא פחות חשובה גם תחרות הקדם, שהיא מעודדת את היצירה העברית בישראל, מזמינה אומנים ליצור, מפעילה את התעשייה.

נועם גילאור: ואני חושב שרשות השידור מחויבת בחוק על קידום היצירה הישראלית והעברית.

נועם גילאור: ואני חושב שבזה שהיא עושה קדם, ובוחרת מספר אומנים, מעודדת אותם ליצור, עושה תחרות ביניהם, עושה תוכניות מקדימות לקראת הקדם, זה חלק בלתי נפרד מההשקעה של הרשות בתכנים, שבהם היא אמורה על פי חוק להשקיע.

אלכס מילר: אין שום בעיה.

אלכס מילר: תבין שיש הבדל.

אלכס מילר: רשות השידור פועלת לפי החוק.

אלכס מילר: הרפורמה עכשיו שאנחנו הולכים להעביר, לשבת כאן בוועדה הזאת יחד עם וועדה כלכלה, אנחנו הולכים לדון בכל הרפורמה של רשות השידור.

אלכס מילר: זה משהו אחד.

אלכס מילר: אני מדבר על משהו אחר.

אלכס מילר: ברגע שקיבלת החלטה להשתתף בתחרות בינלאומית ואתה משקיע כסף של משלמי המסים לטובת השתתפות בתחרות בין לאומית, לטובת הדבר שאתה יכול לנצח, כי היה לך תקדים ולא אחד שניצחת.

אלכס מילר: אתה בונה אסטרטגיה, אתה בונה מערך סביב הדבר הזה.

אלכס מילר: מה שאני טענתי כאן, שלא יכול להיות שאנחנו מוכנים בצורה יפה מאד, ואני מברך על כל החלטה ועל ההשקעה שאתם עושים בכל מה שקשור עד הקדם, וברגע זה, לפי מה ששמעתי עד עכשיו – שם הדבר נעצר.

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: כי אחר כך הכל תלוי בכמה כסף האומן מביא.

אלכס מילר: כי אם הוא מחליט להביא אפס – אז אתם לא יכולים לעשות עם זה כלום.

אלכס מילר: ואם הוא מחליט להביא 100,000 דולר, אז אתם מברכים על כך.

אלכס מילר: אז על כאן אנחנו יכולים ליפול.

אלכס מילר: אז זה או שלקדם את הזמר העברי, או שאנחנו הולכים לאירווזיון ומנצחים שם.

אלכס מילר: זה שני דברים שונים, כי אתה יכול לעשות את זה בלי שום קשר לזה.

נועם גילאור: אבל יושב הראש הנכבד, מה שנאמר כאן, שאתה לא יכול לדעת כמה השקעה נדרשת לאומן כדי להצליח באירווזיון.

נועם גילאור: זה משהו שקשה לצפות אותו מראש.

אלכס מילר: כן, אבל כמה ניסיון, אוקי.

אלכס מילר: רבותיי, מי כאן נמצא מצוות השופטים שיש לו ניסיון בכל מה שקשור לאירוויזיון.

נועם גילאור: נמצאים פה שניים שזכו באירווזיון.

נועם גילאור: קובי אושרת שזה באירווזיון ויואב גינאי שזכה.

אלכס מילר: רבותיי, האם אתם לא יודעים כמה בערך זה יכול ומה צריך מינימום?

אלכס מילר: כולם יודעים הרי.

אלכס מילר: זה לא משהו שפתאום נופל.

אלכס מילר: כולם יודעים מה זה בערך.

אלכס מילר: אפשר לבוא ולהגיד ולפחות להגיד לאותו אומן, הרי אם אתם פתוחים לציבור, אם אתם באים ועושים, אם אתם לוקחים חברת הפקה ומחייבים ורוצים שיהיה מאחורי חברת הפקה של אותו אומן, אתם יכולים לקבוע ולהגיד לפחות דברים מינימאליים שצריכים לעשות.

אלכס מילר: לדעתי, ברגע שאתם קובעים דבר כזה, חצי מאותם אנשים שהולכים להיות והגישו הם כבר יורדים מזה.

אלכס מילר: חצי מזה יורד.

אלכס מילר: וחס וחלילה יקרה מצב שהאומן שינצח בקדם, פתאום נבשר עליו שהוא צריך פה להיכנס וזה, והוא יגיד רבותיי, סליחה.

אלכס מילר: ואז מה יקרה?

אלכס מילר: השקענו מיליון וחצי, בחרנו, קידמנו, הכל טוב ויפה והאומן לא מוכן להוציא שקל.

אלכס מילר: אז צריך להיות פה איזה שהוא מהלך, אני לא מבקש מכם שתקבעו את הדברים המינימאליים מבחינת הכסף.

אלכס מילר: אני לא מדבר שתיכנסו לסכומים.

אלכס מילר: אני לא אומר שאתם צריכים לכתוב שהוא צריך להשקיע מינימום 50,000 דולר או 20,000 דולר.

אלכס מילר: אבל אתם יכולים לבוא ולהגיד שאם אתה לא עושה – א', ב', ג', ד' – יש לך בעיה ואתה מחויב בחוזה.

יואב גינאי: אבל זה קיים בתקנון, כבוד יושב הראש.

אלכס מילר: לא, מבחינת הדבר שהוא יכול להפוך להיות כחלק מההשקעה שלו.

אלכס מילר: ממה שאתה מזהה שהוא צריך לעשות את זה על חשבונו.

אלכס מילר: אם אתה יודע שהוא הולך לעשות את זה מחשבונו, והוא יהיה מחויב לעשות את זה, אז הוא צריך לדעת את זה מראש.

אלכס מילר: אם אתה לא מצפה ממנו להשקיע כלום, שקל, אז מבחינתו הוא יכול לשוות בבית עד למאי, ולנסוע בטיסה ששילמת לו, ובזה סיימנו.

אלכס מילר: אוקי?

אלכס מילר: זאת אומרת הוא מתלבש על מיליון וחצי שאתה נותן בשביל לקדם אותו בישראל, והכל טוב ויפה, אתה נותן לו פרסום וכולם מקבלים פרסום.

אלכס מילר: הוא יושב בבית חודשיים, טס מחייך וחוזר, קיבל פרסום יפה בישראל, לא השקיע שקל בשביל לנצח ובזה סיימנו.

נועם גילאור: אני רוצה לומר שדווקא ב-'כוכב נולד' למשל, גם לא מחייבים את האומנים שאולי יזכו באיזה שהוא סכום שהם ישקיעו לאחר זכייתם.

נועם גילאור: אז כל האומנים נכנסים לתחרות,

רועי יחזקאל: זה לא אותו דבר, מה הקשר בכלל?

נועם גילאור: למה לא?

רועי יחזקאל: כי האומן שמופיע באירווזיון מופיע תחת דגל ישראל.

רועי יחזקאל: האומן שמופיע וזוכה ב'כוכב נולד' הוא כוכב נולד והוא יוצא לדרך עצמאית משלו.

רועי יחזקאל: פה הזמר מייצג מדינה והוא צריך לייצג את המדינה בצורה הטובה ביותר.

נועם גילאור: מה שנאמר, ואני רוצה לחזור ולומר את זה גם לפרוטוקול – שאין איזה שהוא סכום שאתה יכול לקבוע שזה הסכום שיהפוך את האומן להצלחה ולניצחון.

רועי יחזקאל: אין איזה שהוא סכום.

רועי יחזקאל: ואני הקול שמביא פה את הקול את החובבים שכבר נוסע ל-15 תחרויות אירווזיון בשנים האחרונות.

אלכס מילר: מי אדוני, סליחה?

רועי יחזקאל: שמי רועי יחזקאל, אני יושב ראש מועדון חובבי אירוויזיון בישראל, שהוא חלק מרשת בינלאומית.

רועי יחזקאל: לפני שאני אדבר אני רוצה לברך על שיתוף הפעולה הפורה שיש לנו עם מחלקת הבידור בערוץ 1, שלצערי נעצר בקטע של בחירת השיר.

רועי יחזקאל: כי גם השנה לצערנו אנחנו לא חלק מהוועדה, וקולנו לא נשמע שם, ואני מקווה שזה ישתנה בשנים הקרובות.

רועי יחזקאל: אבל מעבר לזה שיתוף הפעולה שלנו פורה ואני מודה על כך.

רועי יחזקאל: ואם נחזור לנושא,

יעקב נווה: באותה הזדמנות אני רוצה לברך את החברים כאן, כי הם כשאתם רואים במסך את החברי שמרימים את הדגלים במסך בכל אירופה, זה הקבוצה הזאת שמקבלת דגלים מאיתנו מהרשות, או שהם מביאים בכוחות עצמם.

יעקב נווה: מממנים את כל הטיסה שלהם, וקונים את הכרטיסים בשורות הראשונות מול הטלוויזיה.

יעקב נווה: ואני נכחתי בשנה שעברה, אני חייב לספר שהבמאי כעס עליהם, תורידו את הדגלים, אתם לא נותנים לאף דגל אחר להיות על המסך.

יעקב נווה: אז כל הכבוד לחברים, באמת.

רועי יחזקאל: תודה רבה.

רועי יחזקאל: עכשיו, אם נסכם את הנושא, אחרי נסיעות של 15 שנים רצופות לאירווזיון,  וגם אתם כאנשים שבטח צופים בתחרות הזאת, אתם רואים שמי שמגיע גבוה זה מי שמשקיע הרבה כסף.

רועי יחזקאל: אם זה כסף בתלבושות, אם זה כסף בכוריאוגרפיה, אם זה כסף בעיצוב, וגם כל ההשקעה מסביב, שזה מסיבות, שזה תיקי עיתונות כמו שמר שפריר ציין פה.

רועי יחזקאל: ואם אין לאומן את הכלים האלה הוא לא יכול להתקדם הלאה.

רועי יחזקאל: והיו לנו דוגמאות בעשור האחרון של אומנים, לא מוכרים, שזכו בקדם האירוויזיון, ושהגיעו לבמה האמיתית ולגודל הזה, ולא היה כסף מאחוריהם, הם פשוט נכשלו.

רועי יחזקאל: אז לשירי היה כסף והייתה חברת הפקה גדולה והיא הצליחה יפה מאד והביאה הרבה כבוד.

רועי יחזקאל: אבל אדי בטלר לדוגמא, שנה אחר כך, שהוא יצא כמו שהוא יצא עם השיר שהוא יצא שזכה בקדם, עם השקעה מינימאלית, הופיע תחת דגל מדינת ישראל, וזכה במקום הלפני אחרון.

נועם גילאור: אבל היו גם מקרים הפוכים שהייתה השקעה רבה ואי הצלחה.

רועי יחזקאל: אבל אלו מקרים נדירים.

יואב גינאי: לאדי בטלר היה שיר לא טוב, זה הכל.

רועי יחזקאל: זה גם נכון.

רועי יחזקאל: השיר היה לא טוב.

אלכס מילר: סליחה, סליחה.

רינה חכמון: אתה גם לא יכול לקבוע אם סכום מינימאלי לאומן, מפני שזה תלוי אם זה אומן אחד.

רינה חכמון: זה תלוי אם זה גבר, זה תלוי אם זה אישה, זה תלוי אם זו להקה, כי אז צריך להלביש 6 בנות ולא אחת.

רינה חכמון: אתה לא יכול לקבוע סכום כשאתה לא יודע מי האומן שצריך לייצג אותנו.

אלכס מילר: קיבלתי, כן בבקשה אדוני.

קובי אושרת: לדעתי, כל שורש העניין נעוץ בדבר הזה.

קובי אושרת: אנחנו רוצים שאדם ייסע וייצג אותנו, ורוצים שהוא יעשה הסברה ורוצים שהוא ייצג את המדינה, צריכים לתת לו את הכלים.

קובי אושרת: אני הייתי בחמישה אירוויזיונים.

קובי אושרת: כל פעם מחדש התעוררה הבעיה, ברגע שזכינו בקדם – מה עושים עכשיו, עכשיו אנחנו לנפשנו.

קובי אושרת: מי שיש לו כסף – יכול להביא, יכול לעשות יותר.

קובי אושרת: המיליון וחצי שקל שנשלחים אל חברת ההפקה, שהיא חברת הפקה פרטית ולא מעניין אותם כלום.

קובי אושרת: הם באים לעשות את הכסף שלהם.

קובי אושרת: הם לא, תמיד הרבה שנים רשות השידור הפיקה את קדם אירווזיון וזה היה דבר שבא מתוך הרשות, וכולם התגייסו ועשו את זה עם כל הלב, באמצעים שהיו.

קובי אושרת: ברגע שהחליטו שנותנים את זה לחברה חיצונית, בא הבן אדם אומר  - תנו לי מיליון וחצי שקל, וזו זכותו.

קובי אושרת: והוא גמר את עבודתו ברגע שהערב של הגמר נגמר.

קובי אושרת: בתוך המיליון וחצי שקל האלה, אולי היה אפשר להפריש 300,000 ₪ לזוכה, ולתת לו את הכלים.

קובי אושרת: אתה לא יכול לדרוש מבן אדם, בייחוד במצב הכלכלי של האומנים היום, כולם מאד רוצים להשתתף באירוויזיון.

קובי אושרת: אולי דרך אגב לא כולם, אבל גם אלה שכן רוצים והם מוכנים, וזו סאגה לא פשוטה, וזה מאמץ גדול מאד גם נפשי, ואתה עומד בכל מיני דברים שאתה לא יודע.

קובי אושרת: לגבי השיר, איך עושים שיר, אף אחד לא יודע מה הוא השיר המנצח.

קובי אושרת: זה שטות.

קובי אושרת: מי שאומר שיש לו את הנוסחא הוא סתם מבלבל את המוח.

קובי אושרת: זה אף פעם לא ברור מה זה.

קובי אושרת: זה תלוי באלף גורמים שאנחנו לא מודעים להם בכלל.

קובי אושרת: אנחנו יודעים שיכולים להשתמש במיטב הבנתנו ובניסיוננו, לנסות לעשות את הדבר הכי נכון, הכי טוב והכי מכובד בשביל מדינת ישראל.

קובי אושרת: אותו אדם שצריך לשאת עליו את הדגל של המדינה באותו יום, ותאמינו לי שהלחץ הוא עצום, הלחץ הוא עצום נפשית על אותו אדם, צריכים לתת לו את הכלים.

קובי אושרת: צריכים למצוא את התקציב, אם זה בתוך התקציב של הפקת הקדם, או בתקציב אחר, כדי שהוא יוכל לעמוד בצורה מכובדת.

קובי אושרת: אפילו אחינועם ניני ומירה עוואד, נראו שם כמו פליטות מחבש, כשחשבו בכלל שאחינועם ניני היא הערבייה, ולא מירה.

קובי אושרת: לא יכלו להלביש אותם בדברים, זה פשוט היה מחפיר.

קובי אושרת: אין מה לעשות, רמת הביצוע, זאת תוכנית טלוויזיה.

קובי אושרת: לדאבוני הרב, ואני אומר לדאבוני - פעם זו הייתה תוכנית של מוסיקה, שלשיר היה משמעות וערך.

קובי אושרת: היום השיר הוא דבר כמעט זניח.

קובי אושרת: כל מה שעומד על הבמה ומצטלם זה העיקר.

קובי אושרת: בשלוש דקות אתה צריך להביא את הכי  טוב שאתה יכול, ואתה מתחרה באריות גדולים מאד, שיש להם אמצעים גדולים מאד.

קובי אושרת: אתה רוצה להשתתף?

קובי אושרת: אתה חייב ברומא להתנהג כמו רומאי.

קובי אושרת: תן לאנשים את, אתה לא יכול לדרוש ולבקש מבן אדם.

קובי אושרת: אז לשירי מימון היה מזל ש'אליקון' מאחריה, והם מימנו לה את הכל.

קובי אושרת: מה עושה בן אדם אחר?

קובי אושרת: אתה לא יכול לבקש מאדם,  ואתם יודעים – הסיכויים לזכות, אני אומר לכם, הם מאד מאד קטנים.

קובי אושרת: מהרגע שאירופה התפרקה לרסיסי מדינות, וכל אחד מצביע בשביל החבר שלו, ובכלל מאז שיש את ה-SMS, אז הסיכוי לזכות הוא הרבה יותר קטן.

קובי אושרת: זאת אומרת אתה צריך לבוא עם באמת הברקה מטורפת של אומן ושל שיר, ושכל זה יחבור ביחד עם הופעה מצוינת, עם תלבושת נהדר, וכל מה שקשור לפרודקשן, כדי שהדבר הזה יקרה, אחרת תשכחו מזה.

קובי אושרת: תראו מה קורה לנו לאורך כל הדרך, ואי אפשר להאשים את האומנים בזה.

קובי אושרת: הם יוצאים לשם ללא כלי נשק.

קובי אושרת: נקודה.

אלכס מילר: כן, אדוני, אבל אני הייתי מאד ספציפי.

אלכס מילר: תשמע, מה שאתה אומר אני יכול להסכים איתך, וזו החלטה שברשות השידור צריכים לקבל ל-2012.

אלכס מילר: זאת אומרת לבוא לקבוע תקציב שיהיה נועד לכל הנושא שקשור לאירווזיון, ואז להחליט כמה מהתקציב הזה ילך לאומן, כמה מהתקציב הזה הולך להפקת הקדם, כמה מהתקציב הזה הולך להתנהלות סביב הנושא הזה, אין שום בעיה.

אלכס מילר: וזה לדעתי הנוסחה הכי טובה.

אלכס מילר: הכי טובה.

אלכס מילר: כי ברגע שאתה בא ואתה קובע, ואם יהיה צורך גם לבוא ולהעלות לאת הנושא הזה בדיונים שקשורים לרפורמה, ולהגיד שיהיה ברשות השידור סעיף שנועד ספציפית לעניין הזה, אין שום בעיה, אנחנו גם נעלה את זה.

אלכס מילר: אבל מה שאני מתכוון זה מה שקורה היום.

אלכס מילר: תראו חברים, המצב שהיום, אני מזהה אותו שבעצם אנחנו נמצאים פה באיזו שהיא אי וודאות.

אלכס מילר: זאת אומרת אתם בצורה ישירה לא דורשים לא מהאומן ולא מחברת ההפקה שתהיה מאחוריו, מה הוא מחויב לדעתכם מבחינת לעשות הפקה מכובדת שתיתן את המוגבלות למיליון וחצי שהשקעתם בשביל להביא אותו לשם.

אלכס מילר: כי הרי השקעתם מיליון וחצי בשביל לבחור אותו, אז צריך גם שתהיה איזו שהיא אסטרטגיה עם מה הוא ימשיך הלאה.

אלכס מילר: זאת אומרת אין שום דרישה כלפי לא חברת ההפקה, לא כלפי האומן לבוא ולעשות איזה שהוא דבר שמבחינתכם נראה ברמה מסוימת, לפחות לקבוע איזה שהוא סטנדרט מסוים שמבחינתם הוא צריך לעשות, ואז אנחנו נשארנו בעצם באיזו שהיא אי ודאות.

אלכס מילר: לדעתי, גם את העניין הזה אתם צריכים לבוא ולבחון.

אלכס מילר: כי ככה אתם בעצם יכולים גם, תשמעו, אני כן חושב שאם המדינה לא מפריטה את כל העניין הזה, היא גם צריכה להיות במאה אחוז מאחורי האומן.

אלכס מילר: גם בהיבט של הכסף וגם בהיבט של השיווק שלו, וגם בהיבט של הקידום שלו.

אלכס מילר: עכשיו, במידה והיום המצב הוא לא כזה ואתם מצפים מכל אומן ומכל אותה חברת הפקה השקעה בקידום של כל הסיפור הזה, אז מבחינתי, מה שאני חושב שזה צריך להיות חלק מהקריטריון ומהסטנדרט, שאותם אמנים היום שמגישים מועמדות שלהם להתמודד ברשות השידור בקדם, שהם צריכים לדעת שיש להם גם איזו שהיא השקעה שהם צריכים להשקיע, כי אחרת זה לא יעבוד.

אלכס מילר: כי הוא לא ילך לשם.

אלכס מילר: היום, כמו שאמרתי, ואתה נכנסת באיחור.

אלכס מילר: אנחנו דיברנו על הנושא של יום העצמאות, אנחנו דיברנו על כך שיש הרבה אומנים שכבר חתומים על חוזים, ואמנים שכן יוכלו.

אלכס מילר: כי אתה לא מדבר על היום הזה, אתה צריך לצאת יומיים שלושה, שבוע לפני.

אלכס מילר: אז כאילו הלך כל החגים.

אלכס מילר: אז בוא נגיד הגדולים – רובם כבר חתומים.

אלכס מילר: עכשיו גם מבקשים מהם להשקיע כסף, גם להפסיד כסף ביום העצמאות.

אלכס מילר: כל הדברים האלה צריך לקחת אותם בחשבון.

אלכס מילר: אני באמת מברך על כך שמצאתם מיליון ומשהו שקל בשביל לבוא ולקדם את הזמר העברי בישראל, דרך רשות השידור, והשקעתם את הכסף הזה בקדם.

אלכס מילר: אבל, הכסף הזה הוא בעצם בא למטרה של להיות גם באירוויזיון.

אלכס מילר: אם היית בא ועושה את זה בלי שום קשר כחלק מהתוכנית של רשות השידור לקידום העניין  של הזמר, אף אחד לא היה מקשר את זה.

אלכס מילר: אבל קישרתם את זה לאירוויזיון.

אלכס מילר: אז צריך להיות איזו שהיא המשכיות גם.

קובי אושרת: אני רוצה להבין איך המיליון וחצי האלה מקדמים את הזמר העברי?

קובי אושרת: זה משפט שאין לו שום משמעות.

אלכס מילר: זה מה שנאמר.

קובי אושרת: זה לא מקדם שום זמר עברי.

קובי אושרת: זה לבחור שיר שייצג את מדינת ישראל בתחרות בין לאומית שאין לה שום קשר לזמר עברי.

אלכס מילר: לא, אבל נאמר כאן שיהיו 4 תוכניות.

קובי אושרת: ואני רוצה לשאול עוד שאלה, איך נבחרה השיטה הזאת שבחרו עכשיו?

קובי אושרת: עכשיו זה מן בן כלאים כזה.

קובי אושרת: מצד אחד וועדת שיפוט פונה לאומנים, מצד שני כל אחד יכול לפנות.

קובי אושרת: אז בעצם הפנייה לאומנים היא חסרת משמעות, כי כל אחד יכול להשתתף.

אלכס מילר: אבל אומרים עכשיו שצריך להיות גם חברת הפקה.

קובי אושרת: איזה קריטריונים?

אמיר גילת: קודם כל וועדת השיפוט בוחרת את הזמרים וכל זמן יכול להגיש את המועמדות.

אמיר גילת: הזמר צריך להיבחן על זה שיש לו ניסיון בימתי,

קובי אושרת: הבנתי אותך.

קובי אושרת: אבל נניח לא פניתם למישהו והוא מחליט שהוא רוצה להשתתף, הוא יכול?

אמיר גילת: מצוין, יכול, בטח.

קובי אושרת: נו, אז בשביל מה הפנייה אם כל אחד יכול?

אמיר גילת: בסך הכל אני  אגיד לך מה,

נועם גילאור: קובי, אבל אתה חבר הוועדה.

נועם גילאור: זה דיונים שצריכים להיות בוועדה שאתה חבר בה.

קובי אושרת: אני לא חבר בשום וועדה, אני לא יודע על מה אתה מדבר.

יואב גינאי: הוא לא חבר בוועדה.

קובי אושרת: אין לי מושג.

קובי אושרת: לא ברור לי מה נעשה פה.

אמיר גילת: אנחנו נציג קודם כל את חברי הוועדה.

אמיר גילת: יואב, אני מבקש שתציג את חברי הוועדה שיושבים בוועדה, ותן לכל אחד את הרקע.

אנסטסיה מיכאלי: רגע, אבל אם אפשר, אתם תגידו על איזו  וועדה ושל איזו שנה.

אנסטסיה מיכאלי: האם זו וועדה שהיא קבועה או וועדה שמשתנה כל שנה, ואיך נבחרים האנשים שיושבים בתוך הוועדה.

אנסטסיה מיכאלי: אם אפשר פשוט בשביל הפרוטוקול.

רינה חכמון: זו וועדה שנבחרת כל שנה מחדש, אם האירווזיון,

אלכס מילר: השאלה של חברת הכנסת מיכאלי הייתה איך נבחרת הוועדה.

רינה חכמון: איך נבחרת הוועדה?

אנסטסיה מיכאלי: מה התנאים לקביעת האנשים שיושבים בתוך ההחלטות הכל כך חשובות וגורליות הייתי אומרת, באספקטים מסוימים למדינת ישראל.

אמיר גילת: אני אענה על זה.

אמיר גילת: חשבנו לקחת מכל הז'אנרים בזמר העברי.

אמיר גילת: לקחנו את אחד המובילים בכתיבה בז'אנר הים תיכוני ששמו יוסי גיספן.

אמיר גילת: מאחוריו רקורד רציני ביותר בכתיבת להיטים.

אמיר גילת: שירים שלו זכו בשנים האחרונות למקומות הראשונים בתחרויות שבין YENT לרשת ג'.

אמיר גילת: לקחנו את גלעד שגב השנה, שהוא קיבל את זמר השנה מטעם אקו"ם על מספר ההשמעות הרב ביותר בכלי התקשרות האלקטרוניים.

אמיר גילת: אני משמש כנציג, כמו שאמרתי, את לא היית, כנציג איגודי האמנים כיושב ראש הוועדה.

אמיר גילת: לקחנו את המוזיקאי שעובד עם בני נוער מטעם משרד החינוך ותחרויות ש-, תחרות 'כוכב נולד' שהוא גם יושב ראש וועדת השיפוט – זה דוד קירבושי, שאני מניח שגם כולם מכירים אותו.

אמיר גילת: לקחנו את טל שהוא נציג ה-EBU, ויש לו ניסיון רב מול תחרויות כאלה באירופה.

אמיר גילת: לקחנו את יזהר כהן שזכה עם 'אבניבי' בתחרות האירווזיון באירופה.

אמיר גילת: אנחנו פנינו לאומנים רבים נוספים ואני יכול לפרט שמות.

אמיר גילת: אם אני אפספס מישהו, פשוט תוכלו להגיד, לקחת חלק בשיפוט, לא כולם הביעו את הסכמתם.

אמיר גילת: לקחנו את נועם גילאור מנהל רשת ג', להיות בוועדת השיפוט.

אמיר גילת: את יובל גנור מנהל 88 FM להיות בוועדת השיפוט.

אמיר גילת: יואב גינאי,  שכתב גם את דיווה לדנה אינטרנשיונל שזכתה מקום ראשון, לוועדת השיפוט.

אמיר גילת: עידית בן אליהו שהיא הבמאית ויש לה ניסיון רב במוסיקה.

אמיר גילת: היא במאית של תוכנית בולטת בתחום הפופ הישראלי שנקראת 'רעש מקומי'.

אנסטסיה מיכאלי: אבל אני לא ביקשתי להגיד בדיוק מי ומה תפקידו.

אנסטסיה מיכאלי: אני פשוט שאלתי באיזה קריטריונים אתם בוחרים אנשים שבוחרים זמרים.

אנסטסיה מיכאלי: מה בדיוק הקריטריון?

אנסטסיה מיכאלי: ההישג שלו?

אמיר גילת: את הזמרים עצמם?

אנסטסיה מיכאלי: האם זה אישה או גבר?

אנסטסיה מיכאלי: האם אתם מתייחסים גם להתייחסות לאוכלוסיות שונות ומגוונים שונים במדינת ישראל?

אמיר גילת: כן, כן, ללא ספק, כמו שאמרתי.

אנסטסיה מיכאלי: כרגע אני לא שמעתי אף נציג מהעדה האתיופית, אף נציג מעדה ערבית ואף נציג מהמגזר של דוברי רוסית.

אמיר גילת: אנחנו לקחנו מהמוסיקה האתנית, מהמוסיקה הצעירה.

אנסטסיה מיכאלי: אני לא מדברת על אתנית.

אנסטסיה מיכאלי: מגוונים שונים של אנשים שגרים כאן, משלמים מסים, שולחים את החיילים שלהם לצבא, אנשים שכאן חיים.

אמיר גילת: אני הייתי מציע שתפרטו חברים שפנינו אליהם.

אמיר גילת: לא אני הובלתי את הרשימה, אבל תפרטו שמות שפנינו וסירבו להגיע.

אנסטסיה מיכאלי: לאן אתם פונים ובאיזו צורה, אם אפשר לדעת.

רינה חכמון: הקריטריון שהנחה אני חושבת את מי שבחר את הוועדה, היה שיהיו אנשי מקצוע, אנשים שמבינים במוסיקה, שמתעסקים במוסיקה ואנשים שקרובים לאירווזיון, או יודעים מה קשור באירווזיון, ומה צריך כדי לנסות להופיע שם בכבוד.

רינה חכמון: פזמונאים, אנשים שכותבים במוסיקה הישראלית.

רינה חכמון: אנשים שהשתתפו באירוויזיון וניצחו גם.

רינה חכמון: להערכתי, לא בדיוק חשבו על כל מיני מגזרים.

אלכס מילר: כן, אבל זה מינוי של מי?

אנסטסיה מיכאלי: וגם גילאים, גם צעירים.

רינה חכמון: בעיקר חשבו על אנשי מקצוע.

אלכס מילר: סליחה, השאלה אם אני נותן פרשנות, חברת הכנסת מיכאלי, לשאלה ששאלת – מי נותן מינוי לכל שופט ושופט, למי הסמכות.

יואב גינאי: מליאת רשות השידור.

אלכס מילר: מליאת היושב ראש, או המנכ"ל או מי.

אמיר גילת: תראה, עוד פעם, מדובר פה באנשי מקצוע.

אמיר גילת: אנחנו קצת יצאנו מהקונטקסט.

אמיר גילת: יש פה אנשי מקצוע מהמעולים ביותר בישראל, מהוותיקים ביותר, עם ניסיון של עשרות שנים באירו וזיונים, שרשות השידור מובילה את האירווזיון הזה,

אלכס מילר: אנחנו לא מטילים ספק.

אמיר גילת: לא, לא, לכן אני אומר.

אמיר גילת: יש פה אנשי מקצוע שזה תפקידם, זו פרנסתם, זה ניסיונם.

אמיר גילת: הם עוסקים בתחום הזה עשרות שנים, ובואו ניתן להם קודם כל את הקרדיט שהם עושים את העבודה שלהם נאמנה, ויודעים בדיוק מה הם עושים.

אמיר גילת: לצידם שולבו אמנים שונים ממגזרים שונים, כמו שנאמר.

אמיר גילת: לא בדקנו תעודת זהות וארץ מוצא ותעודת לידה של אף אחד.

אמיר גילת: יש פה באופן כללי ביטוי למגוון הגוונים.

אמיר גילת: ההמלצה לחברי הוועדה הובאה בפני מליאת רשות השידור, לפני וועדת רשות השידור,

אלכס מילר: אז מליאת רשות השידור היא זאת ש-

אמיר גילת: אגף הטלוויזיה של רשות השידור.

אלכס מילר: ומי העביר את ההמלצות?

אמיר גילת: אנשי המקצוע.

אנסטסיה מיכאלי: אני בקצרה רוצה קודם כל להגיד לאדוני יושב הראש, לברך אותך על הדיון הזה.

אנסטסיה מיכאלי: זה דיון שבעצם היה לפני שנה והוא ממשיך, אנחנו ממשיכים לדון בנושא.

אנסטסיה מיכאלי: ועדיין אני חושבת שיש הרבה דברים שצריך לתקן.

אנסטסיה מיכאלי: אני רוצה לברך את חברי יושב ראש רשות השידור אמיר גילת, שיצא לי להכיר אותו בפעילותי בזמן שביקרתי באוניברסיטת בן גוריון,

אמיר גילת: חיפה.

אנסטסיה מיכאלי: סליחה, אוניברסיטת חיפה, שבעצם הצליח לבנות שם אימפריה של הסברה, הייתי אומרת  קשרי חוץ בין לאומיים, שזה דבר שבטוח עם ניסיונך יכול לתרום לתחרות כל כך משמעותית למדינת ישראל, כפי שאתה אמרת, שאמנם אנחנו יצאנו מהקונטקסט של הנושא של הדיון, אבל עדיין אני חושבת שזה נקודה קטנה שצריך להתייחס.

אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת שכל האנשים שהגיעו לכאן צריך להודות, אנשים מאד מכובדים.

אנסטסיה מיכאלי: אני הכרתי גם את קובי אושרת שהוא זכה בפרס אקו"ם בשנת 2009 על מפעל חיים בתחום הזמר העברי, ובאמת כל הכבוד.

אנסטסיה מיכאלי: אתה ממשיך לתרום לעשייה הזאת, והיא מאד מאד חשובה.

אנסטסיה מיכאלי: ואנחנו מעריכים את כל האורחים שהגיעו לכאן, ומכבדים אותנו ואת הוועדה.

אנסטסיה מיכאלי: יש רק דבר נוסף שחשוב מאד שזה בוועדת החינוך.

אנסטסיה מיכאלי: אין לנו שר תרבות, ולדעתי זה תפקיד,

דוברים: יש שר תרבות.

אנסטסיה מיכאלי: כן, כן, אני לא סתם אמרתי – שר לענייני התרבות, אך ורק לענייני תרבות.

אנסטסיה מיכאלי: כי זה נושא כל כך חשוב וכל כך גדול שהוא קשור לחינוך, קשור לחינוך של ילדינו הקטנים.

אנסטסיה מיכאלי: כל זמר שהגיע לתוצאות סופיות בתחרות של אירוויזיון, זה בטוח היה ילד קטן שחלם לשיר כל חייו, וההורים השקיעו הרבה מאד מאמצים בשביל לשלם מכיסם על חינוך חובה חינם, הרבה מאד כסף בשביל להגיע לתוצאות, בסופו של דבר שהילד החזק הזה יהפוך לזמר ידוע.

אנסטסיה מיכאלי: תחרות האירוויזיון, עד כמה שידוע לי, זו תחרות שהיא מביאה לנו כבוד וצריך לדעת להתמודד מול המכונה הכל כך חזקה של הסברה של אותו זמר שמייצג אותנו בחו"ל, ואני יודעת שבשנת 1978-1979, ישראל הצליחה לזכות בפרס, וב-1998.

אנסטסיה מיכאלי: בעצם רק שלוש פעמים, ואני חושבת שצריך לנסות להגיע לתוצאות ולהביא לנו גאווה עוד הפעם.

אנסטסיה מיכאלי: ואני חושבת שכל אחד שנמצא כאן הוא מעוניין בזה.

אנסטסיה מיכאלי: ורק שאלה, כשקובי אמר שהוא היה בעצם 5 פעמים בתחרויות, ויש הרבה מאד אספקטים והרבה קשיים ברגע שבן אדם, אפילו כשהוא יורד כבר מהבמה, ואפילו אם הוא לא זוכר, איזו תמיכה אפשר לתת לו אחרי זה.

אנסטסיה מיכאלי: כי אפשר אפילו אם לא זוכים לעשות קשרי חוץ והסברה כל כך חזקה, שאפשר לחשוב שאנחנו זכינו.

אנסטסיה מיכאלי: כבר עצם שיתוף הפעולה שם זה חשוב.

קובי אושרת: זה לא עובד ככה.

אנסטסיה מיכאלי: אני מבינה.

קובי אושרת: ברגע שנבחר המקום הראשון – כל היתר מתבטלים.

קובי אושרת: אף אחד לא מדבר איתם ולא רוצה לשמוע אותם.

קובי אושרת: הכל מתרכז רק בזוכה.

אנסטסיה מיכאלי: אני ממש שני משפטים אגיד לך, שאם בונים מערך הסברתי ומתחילים כאן בישראל, כבר בצורה מקצועית לעבוד בנושא של קשרי חוץ ולשתף פעולה עם משרד החוץ ועם משרד התיירות בצורה מקצועית, ולהשתמש,

יואב גינאי: אנחנו כבר עושים את זה,

אנסטסיה מיכאלי: מצוין.

יואב גינאי: וכבר נמצאים בקשר גם עם הסוכנות, גם עם משרד החוץ וגם עם משרד התיירות.

אנסטסיה מיכאלי: כי בטוח שיש להם כבר קשרים, ועם עיתונאים, אם אנשי תקשורת ועם אנשי מדיה, שאפשר כבר לפני שהוא אפילו הגיע לשם, שלפני התחרות אותו זמר יגיע לשם ויתחיל לעשות יחסי ציבור, כמו שזה צריך לעשות.

אנסטסיה מיכאלי: אני מאחלת לכולם הצלחות.

אנסטסיה מיכאלי: ואני מקווה מאד ששנת 2011 תהיה שנה מוצלחת לנציגים שלנו.

אנסטסיה מיכאלי: מתי זה יהיה?

יואב גינאי: ב-14 במאי.

אנסטסיה מיכאלי: במאי.

אנסטסיה מיכאלי: ואם לא, אנחנו כאן בשביל ההצלחות האלו, ושהילדים הקטנים שגדלים בפריפריה, הילדים שהם גדלים בחוסר מצוקה והחלום שלהם להצליח ולהיות זמר שיביא ניצחון למדינת ישראל,  זו המטרה שלנו.

אנסטסיה מיכאלי: להביא אותו אפילו כשאין לו כסף לאותה הזדמנות.

אנסטסיה מיכאלי: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: טוב, רבותיי, אני רוצה לסכם כי אני צריך להתחיל ישיבה אחרת.

יואב גינאי: ברשותך, אם אפשר עוד מילה אחת קצרה, משפט.

יואב גינאי: קודם כל אני מברך על הדיון הזה כמי שבאמת מלווה את התרבות הישראלית כבר 30 שנה, כאמור גם זכה באירווזיון.

יואב גינאי: אני מאד מקווה שהכנסת בעזרתכם, תוכלו להזרים לנו את התקציבים על מנת שנוכל לתת רוח גבית לאומנים.

יואב גינאי: זה דבר שמאד מאד חשוב, ואנחנו נזדקק לעזרתכם בדבר הזה, אם אתם רואים בדבר הזה חשיבות לאומית והסברתית כמו שאנחנו גם רואים, אנחנו נשמע אם תסייעו לנו בדבר הזה.

נועם גילאור: גם באמצעות משרד החוץ וגם באמצעות משרד ההסברה.

נועם גילאור: אלה משרדים שיכולים.

יואב גינאי: זה דבר שהוא מאד מאד חשוב, ואם זו משימה לאומית – אנא תתנו לנו את הרוח הגבית.

אלכס מילר: בסדר גמור.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: רבותיי, אני רוצה לסכם.

אלכס מילר: קודם כל בנוגע לעתיד:     הוועדה ממליצה לרשות השידור לקבל החלטה בכל מה שקשור למועמד לאירווזיון 2012 עוד בשנת 2011.

אלכס מילר: נותר לכם מספיק זמן, אבל אל תנצל את זה עד הסוף.

אלכס מילר: אוקי?

אלכס מילר: זה דבר ראשון.

אלכס מילר: דבר שני, כל מה שקשור לתקציב שנועד להיבט שקשור לאירווזיון, שרשות השידור מביאה גם אם השנה וגם אם זה יהיה בשנה הבאה, אני קודם כל מבקש שגם חלק מהתקציב הזה שאתם קובעים לטובת העניין הזה, יהיה חלק מקידום האומן לאירוויזיון, ולא רק בהיבט של האומן.

אלכס מילר: ואני מקבל את הודעתו של קובי, על כך שגם עם אותם מיליון וחצי שעכשיו קבעתם, שאין ספק שחלק מהכסף הזה צריך להיות גם קשור לאירווזיון עצמו ולא רק לקדם.

אלכס מילר: זאת אומרת מהקדם והלאה – אין שום, מבחינת ההיבט של ההשקעה ולא השקעה של כרטיס טיסה או משהו כזה, אלא גם מההיבט של,

תומר קרני: זה תקציב של הסכם חתום ואי אפשר כבר לעשות,

אלכס מילר: בסדר, אז אני אמרתי גם אם זה השנה ואם זה שנה הבאה, 1.5 מיליון קיבלתם, ביקשת תמיכה, אני חושב שגם 1.5 מיליון זו תמיכה יפה, אם מדובר על קידום של כמה אומנים, שכרגע אתם הולכים לעשות אותם במסגרת של זה, אבל בישראל הכל טוב ויפה, אבל מה קורה הלאה?

אלכס מילר: עכשיו, מה שקורה השנה, רבותיי, אי אפשר להשאיר את העניין הזה באי ודאות.

אלכס מילר: כל מי שעולה בעצם מבחינתכם לתחרות של הקדם, צריך לדעת מה זה ההשלכות מבחינתו.

אלכס מילר: הוא עולה לקדם, הוא עולה בעצם להשתתף בקדם, הוא צריך לדעת במדויק מה ההשלכות.

אלכס מילר: תראו, רבותיי, ברגע שיבוא אלי אומן שיגיד לנו שהוא לא היה מודע לדרישות שלכם אחרי שהוא ניצח, אתם יודעים מה יכול לקרות כאן?

אלכס מילר: אז אני מציע שתחסכו את זה, ותסבירו בדיוק במה זה כרוך להשתתף באירווזיון אחרי שהוא מנצח, ואם יש צורך בהשקעה, ואני כן חושב שצריך להיות צפה,

תומר קרני: סליחה אדוני, אני לא חושב שצריך כאן להגיע לרמה הזאת שאומן יפנה אליך כדי זה.

תומר קרני: יהיה תקנון, האומנים יהיו חתומים, הם יידעו, ואם אומן מסוים יסבור שמשהו לא היה בסדר עם התקנון, אז יש לו דרכים כאלה ואחרות לבוא בטענות או לא לבוא בטענות.

אלכס מילר: כן, בסדר, אבל אם אתה בא ואתה אומר לי עכשיו, ותשמע, אני מציע לך גם כן, תראה, אתה לא מנהל כך חברה פרטית.

אלכס מילר: אתה לא יכול להשתמש במיליון וחצי כסף של משלמי המסים ולא לדרוש שום דבר מהאומן שאתה השתמשת בכסף כדי לבחור אותו.

אלכס מילר: אז או שאתה תקבע סטנדרטים ברורים מה זה מבחינתך להשתתף באירוויזיון, או שאל תשלם מיליון וחצי.

אלכס מילר: ברור מאד.

אלכס מילר: ברור מאד.

אלכס מילר: אתה משתמש בכסף של משלמי המסים לקידום מה?

אלכס מילר: לקידום האומנים בישראל או להשתתף באירווזיון?

תומר קרני: להפקה של הקדם.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: מה הנגזרת של  הדבר הזה, השתתפות באירווזיון.

תומר קרני: החובות והמחויבויות של האמנים יהיו ברורים להם, זה אין ספק.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: אז לזה אני מתכוון.

אלכס מילר: שלא יהיה מצב שאומן יבוא ויגיד אני ניצחתי, תודה רבה, אני לא משקיע כסף.

רינה חכמון: לא יהיה מצב.

אמיר גילת: שתי הערות קצרות ברשותך.

אמיר גילת: א', ההערות שהושמעו פה במהלך הדיון הופנמו, ואנחנו כמובן נלמד אותן.

אמיר גילת: אני רוצה גם להדגיש שמליאת רשות השידור הקימה וועדת פיקוח מטעמה, מטעם נציגי הציבור שאחראים על המוסדות כדי שתפקח אחרי התהליכים, ואנחנו נעשה את זה גם בהקשר של הדברים שנאמרו.

אמיר גילת: ולגבי העתיד, אנחנו במסגרת הרפורמה המתוכננת, ובוא גם לא נתנתק מהקונטקסט ומהמצב של רשות השידור היום.

אמיר גילת: אנחנו בהחלט מצפים שהרפורמה תקרום עור וגידים בקרוב.

אמיר גילת: במסגרת הרפורמה אני מתכנן להקים  חטיבה בין לאומית, שיהיה לה תקציב שיסומן גם לנושא הקשר עם ה-EBU, וזה נותן מענה להערה הקודמת שלך.

אלכס מילר: בסדר גמור.

אלכס מילר: טוב, אנחנו נסכם כאן.

אלכס מילר: אני מאחל הצלחה גם לכל אותם האומנים שישתתפו, וגם למי שייצג אותנו בסופו של דבר בתחרות האירווזיון.

אלכס מילר: חשובה מאד השקיפות, וחשוב מאד הניצול הכספי של משלמי המיסים.

אלכס מילר: וכמו שאני ציינתי קודם, רבותיי, אם יש כסף – אז שכסף יהיה גם אם זה לקדם, וגם בכל מה שקשור לאירווזיון.

אלכס מילר: אני גם מציע לכם לבדוק ולנסות לפנות למשרדים אחרים שיכולים לקחת חלק בעניין הזה.

נועם גילאור: הועדה גם יכולה לפנות, לא?

יואב גינאי: אנחנו עושים את זה בפועל.

אלכס מילר: בסדר, אבל תשמע, אני לא רשות מבצעת.

אלכס מילר: אני לא בא לעשות מבחינתכם את העבודה.

אלכס מילר: אני רשות מבקרת ומחוקקת.

אלכס מילר: אני כרגע מבקר את הניצול הכספי של משלמי המיסים על ידי רשות השידור, ומבחינתי אני נותן לכם כהצעה – אתם יכולים לפנות גם למשרד התיירות, גם למשרד,

יואב גינאי: אנחנו עושים את זה בפועל כבר, כבוד יושב הראש.

יואב גינאי: עושים את זה בפועל גם ככה.

אלכס מילר: אני יודע.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: אז זה צריך להיות החלק האסטרטגי מבחינת כל קבלת ההחלטות שאתם עושים.

אלכס מילר: עכשיו, מבחינתנו, אני אומר לכם, המצב שהושקע של מיליון וחצי אך ורק בנושא של הקדם, ואין שום עניין של השתתפות גם בהיבט של קידום האומן, זה מצב בעייתי, ואני כן חושב שהיה צריך שחלק מהכסף הזה ילך גם לאומן זה שינצח בקדם.

אלכס מילר: אבל במידה וכבר חתמתם חוזה, ואני לא הולך לפתוח כאן חוזים שאתם עשיתם, זה כבר לעניין אחר שמי שמבקר את הרשות, בהיבט של הביקורת הפנימית שלכם, זה כבר אתם תחליטו האם קבלת ההחלטות שהייתה סביב העניין הזה, זה באמת קידם אתכם לאותו מקום שהייתם רוצים למצוא את עצמכם בהשתתפות באירווזיון.

קובי אושרת: יש לי רק עוד הערה אחת.

קובי אושרת: אמר עופר שהקליפ שיוצא כנציג שלנו מפה, הוא תמיד בעצם ההופעה שהייתה בקדם, לא משקיעים בזה שום דבר, שולחים את הסרט הזה וזה עומד מול דברים אחרים בצורה נוראית.

קובי אושרת: אולי היה אפשר לחייב,

אמיר גילת: רוב המדינות עושות את זה היום, קובי, אני אומר לך.

קובי אושרת: אני לא ראיתי, אז אולי המדינות יודעות לעשות קליפים יותר יפים.

קובי אושרת: אני אומר, היה אולי כדאי לחייב את אותה חברת הפקה שבמסגרת ההפקה גם תצלם קליפ של השיר הזוכה, שאותו,

אלכס מילר: תשמע, מי שקובע תקנון של ההתמודדות באירווזיון בישראל זה רשות השידור, והם מבחינתם, אני לא יכול להיכנס ולקבוע כחבר כנסת, לא את התוכן ולא את הדרך לבחירת הזמר ולא את הדרך לבחירת השיר.

קובי אושרת: לא, אני אומר לשלוח אותו,

אלכס מילר: תשמע, אני חושב שמה שאני אמרתי כאן זה מספיק גם בהיבט הציבורי, שברגע שהמדינה משקיעה מיליון וחצי, היא מצפה גם שכל מה שהיא השקיעה, שזה גם יחזור באותה צורה כמו שהיא השקיעה, באיכות טובה שהיא גם מצפה.

אלכס מילר: זה לא יכול להיות שזה יהיה חובבני מבחינת ההיבט של אחרי קדם עד האירווזיון עצמו, ושהקדם זה יהיה הדבר הכי מפואר שיש.

אלכס מילר: אנחנו כרגע מדברים על האירווזיון.

אלכס מילר: רבותיי תודה רבה, הישיבה הזאת נעולה.