ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 403, 2011-01-03 11:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שני בשבוע, כ"ז בטבת, 3 לינואר 2011, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה והבריאות ואני לא יכול להגיד שהיא הישיבה הראשונה בשנה הזאת, אבל היא הישיבה הראשונה בשנה הזאת בחדר הזה, מאחר וכבר עשינו ישיבה היום בבוקר, והנושא – הצעת חוק שירות הקבע בצבא ההגנה לישראל (גמלאות) (תיקון – אי תחולה על זכאי לקצבת פרישה שמשתכר מקופת הציבור), התש"ע-2010, של חברי הכנסת עתניאל שנלר וחבר הכנסת חיים כץ, פרוטוקול מס' 403, הכנה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: ראשית, גילוי נאות.

חיים כץ: אני משמש כמזכיר ארגון עובדי התעשייה האוויירית.

חיים כץ: כמו כל הצעות חוק שבאות מהחיים, מתברר לי לפעמים שאנחנו רוצים לקלוט אנשים מהצבא, שיכולים לתרום, אנחנו לא קולטים אותם או שאנחנו פועלים בדרך של רמייה, והם עובדים בתור יועצים.

חיים כץ: הם לא יכולים לנהל, הם יועצים, והכל בגלל הקופה הציבורית.

חיים כץ: ואז גם עתניאל וגם אנוכי, לקחנו את החלטת הממשלה, שמשום מה אני לא מבין, אני מבין למה, כהמשך לדיון של הבוקר, שהיה על ניתוק ההצמדות של הגמלאים של מערכת הביטחון, מהפעילים והצמדתם למדד, אחד האתננים לקופה הציבורית.

חיים כץ: אז יש החלטת ממשלה, יש החלטת ממשלה שזה יופעל, אבל מחכים לתת את זה אתנן תמורת משהו אחר.

חיים כץ: אנחנו לקחנו, גם עתניאל וגם אנוכי, לקחנו את הצעת החוק, וכתבנו הצעת חוק שכל חברה ממשלתית מוגדרת, שאחד הממונים שלה הוא שר הביטחון, לא תחול עליה קופה ציבורית.

חיים כץ: ההגבלות של קופה ציבורית, פנה אלי בשבוע שעבר עתניאל שנלר שהוא לא יוכל להגיע היום ואמר לי – תשמע, אני רוצה להוסיף שאחד הממונים או שר הביטחון, להוסיף תוספת שאחד הממונים הוא ראש הממשלה.

חיים כץ: גופים ששייכים למשרד ראש הממשלה יהיו פטורים גם מהנהלים של קופה ציבורית.

חיים כץ: מה שהוא עוד אמר, שאין הרבה כאלה, שמה הבנתי כבר עכשיו מהדיון הקודם, שהפרישה, גיל הפרישה הממוצע הוא 57.

חיים כץ: אם גיל הפרישה הוא 57, אז זה כבר אין קופה ציבורית.

חיים כץ: ולכן, כשהוא אמר לי יש כאלה ארבעה, חמישה, עשרה אנשים, וחשוב לעשות, אז בדיעבד, אלה שבאו ואמרו את מה שאמרו לפני הדיון, אם גיל הפרישה הוא 57, אין להם בעיה בכלל.

חיים כץ: והם מבינים, אלה שאני מדבר אליהם, מבינים.

חיים כץ: יחד עם זה, מאחר והוא אחד משני יוזמי החוק, ואני מכבד את מה שהוא אומר, וברור לי שאין בזה ממש, למה יש מעט מאוד אנשים שיכולים לבוא מהגופים המדוברים וללכת לעבוד בחברות שדיברתי עליהן.

חיים כץ: במערכת הביטחונית.

חיים כץ: לפני שאנחנו נעבור להקראת החוק, אם יש למישהו מהאוצר או מישהו אחר, להגיד משהו, אני אקשיב בשמחה.

אפרת פרוקצ'יה: אני מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.

אפרת פרוקצ'יה: טענה מקדמית עוד לפני הטענות לגופו של עניין, על ההצעה הזאת הוגש ערר במסגרת ועדת שרים לענייני חקיקה, הערר עדיין עומד בעינו.

אפרת פרוקצ'יה: הערר הזה לא הוסר.

אפרת פרוקצ'יה: לאור האמור, לא כל-כך הצלחתי להבין למה אנחנו נמצאים בקריאה ראשונה היום.

אפרת פרוקצ'יה: כלומר, טרומית הבנתי שהיתה איזו שהיא הסכמה להגיע לטרומית ואז בחזרה לוועדת שרים, על ראשונה אני לא מכירה שהיתה, לא מכירה הסכמה בעניין, אז אני לא מבינה איך.

חיים כץ: מאחר ואת בתפקיד ר"מ, יועצת משפטית במשרד האוצר, ושר האוצר הוא בן אדם עסוק, אז אין לו זמן להתפנות אלייך.

חיים כץ: ולבוא ולהגיד לך את ההסכמות שקיימות בינינו.

חיים כץ: ההסכמות שקיימות בינינו שאני במהלך שנת 2010, עד ה- 31 לדצמבר, לא אגיש את ההצעה לקריאה ראשונה והוא ידע במפורש את התאריך, שביום הראשון של שנת 2011, החוק יעלה להכנה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: וצר לי ששר האוצר לא עדכן.

חיים כץ: אני בן-אדם שמכבד את מילותיו.

חיים כץ: ואם היה אחרת, לא הייתי מעלה את זה.

חיים כץ: אבל מאחר ושר האוצר הוא קרוב אליכם, בטח אתם נפגשים אתו כל שעה, תיגשו, תשאלו אותו למה הוא לא אמר לכם.

חיים כץ: למה הוא שלח אתכם לא מוכנים לדיון, בשביל להעלות, או אולי אתם מוכנים, אבל הטיעון הזה, אין בו ממש.

אפרת פרוקצ'יה: אנחנו נברר את העניין הזה.

אפרת פרוקצ'יה: לגופו של עניין, בשל העלויות הכרוכות בביצוע החקיקה הזאת, אנחנו מעריכים את העלויות האלה ביותר מחמישה מיליון לשנה.

חיים כץ: כמה אנשים כאלה יש?

אפרת פרוקצ'יה: עכשיו, כשנודע לנו לראשונה שמדובר גם באנשים ממשרד ראש הממשלה, אנחנו צריכים לאמוד את הכמות הסופית.

נועה בן שבת: נאמר שזה לא יהיו אנשים שפורשים ממשרד ראש הממשלה כי בדרך-כלל גיל הפרישה שלהם מבוגר.

חיים כץ: רגע, נועה.

חיים כץ: כמה אנשים יש?

חיים כץ: בואו, תבואו פעם אחת מוכנים, תגידו כמה מספרים, כמה עלויות, כמה כסף, למה אתם רוצים לתת את זה כאתנן, כאתנן, תשמעי את המילה, לניתוק הגמלה ואם אז זה בסדר.

אפרת פרוקצ'יה: נציגת אגף תקציבים תענה על השאלה.

חיים כץ: לא, את לא מחלקת פה זכות דיבור.

אפרת פרוקצ'יה: אני לא יכולה לענות על השאלה הזאת, אם אפשר שנציגת אגף תקציבים תענה על השאלה הזאת.

חיים כץ: בסדר.

אפרת פרוקצ'יה: תודה רבה.

דניאלה פרתם: אנחנו כרגע עובדים על איסוף הנתונים.

חיים כץ: את יודעת מתי היתה החלטת הממשלה?

חיים כץ: מה עשיתם מאז?

דניאלה פרתם: הוגש הערר.

חיים כץ: לא לא, הערר הוגש, החלטת הממשלה היתה בערך חצי שנה לפני הגשת החוק.

חיים כץ: מה עשיתם מאז?

חיים כץ: עוד לא אספתם את הנתונים?

חיים כץ: את מבינה שאת מגיעה לפה, לוועדה, בניגוד לוועדות אחרות, את תבואי מוכנה?

חיים כץ: את מבינה שצריך לבוא מוכן?

דניאלה פרתם: אני מבינה.

חיים כץ: את מבינה שאנחנו לא עובדים אצלכם?

חיים כץ: שאתם באים פה לייצג את העמדות של המשרדים שלכם, ואתם צריכים לבוא מוכנים ואתם לא באים מוכנים.

חיים כץ: ואין כיסוי למה שאת אומרת, למה את שולפת סתם, אין לזה עלות תקציבית.

חיים כץ: שתבדקי את מספר האנשים, אין, זה לא מגיע לחמישה מיליון שקל.

חיים כץ: אבל את זורקת סתם.

חיים כץ: זה נראה לך בסדר?

חיים כץ: לא נראה לי בסדר.

חיים כץ: אני יודע שבן-אדם בא לעבודה שלו, הוא עושה אותה ברצינות, לא מחפף.

חיים כץ: לא מתאים.

חיים כץ: כן, אדוני-?

חיים כץ: ש"ק     	אני סגן ראש אגף משאבי אנוש בשב"כ.

חיים כץ: כבוד היושב-ראש, אני חושב שצריך להחיל את ההצעה הזו גם על גמלאי השב"כ, שהולכים לעבוד בתעשיות הללו.

חיים כץ: יש לנו אנשים שפורשים, למרות שהגיל הממוצע בשירות הוא גיל 52, גיל הפרישה, ומדובר בסדר גודל קטן של אנשים, בודדים.

חיים כץ: כמה בערך?

חיים כץ: ש"ק     	יש לי בכלל אנשים שמשלמים קופה ציבורית ועובדים מחוץ לשירות, כ- 20 אנשים, כמה מתוכם כבר יעבדו.

חיים כץ: כמה מתוכם עובדים במשרדי הממשלה?

חיים כץ: ש"ק     	במשרדי הממשלה, לדעתי, כמחציתם, אבל אני לא רוצה לשלוף.

חיים כץ: בכל מקרה, זה מספרים בודדים, זה בטל בשישים.

חיים כץ: אני לא יודע כמה זה במוסד.

חיים כץ: במוסד לדעתי זה עוד יותר נמוך, כי הם פורשים בגיל יותר מבוגר מאשר בשב"כ, אבל אני חושב שבהחלט, גם לאותם בודדים צריך לתת את ההזדמנות הזאת להשתלב במקומות האלה, כפי שמציע חבר הכנסת שנלר.

עופרה בר טוב: אני מהמשטרה.

עופרה בר טוב: אמנם גיל הפרישה אצלנו הוא קצת מעל 54, יש גם פרישה כמובן מגיל 50.

עופרה בר טוב: לגבי פרישה ספציפית לרפא"ל תעשייה ותעשייה אווירית, אני בשנים האחרונות בכלל לא מכירה אפילו אחד שהגיע לעבוד שם, אבל כמובן.

חיים כץ: אני לא מדבר על התעשייה האווירית, אני מדבר על מערכת הביטחון.

חיים כץ: תעש, תעשייה אווירית, רפא"ל.

חיים כץ: כן.

עופרה בר טוב: זה בדיוק מה שאמרתי.

חיים כץ: כמה הקמ"ג, ממ"ג?

חיים כץ: לא, אלה יחידות סמך.

עופרה בר טוב: לא, הקמ"ג, ממ"ג, זה יחידות סמך, היה כתוב שם תעשיות, חברות עסקיות ממשלתיות, זה לא קמ"ג, ממ"ג.

חיים כץ: נכון, דיברנו על חברות ממשלתיות.

נועה בן שבת: לא רוצים לצרף אותך?

נועה בן שבת: נדמה לי שבתחילת הדברים אמרת שהם רוצים לצרף אותם.

עופרה בר טוב: זה לא כתוב כך, זה לא מנוסח.

חיים כץ: לא לא, זה לא מנוסח.

עופרה בר טוב: אז כמובן שההערה שלנו היא כמו שב"כ מוסד, צריך לתקן אבל כאן, חיים, את חוק שירות, לגבי הצבא זה חוק שירות הקבע, גמלאות.

עופרה בר טוב: לגבינו זה חוק שירות המדינה גמלאות.

עופרה בר טוב: כי זה חוק אחר, זה אותו חוק הגמלאות של עובדי המדינה.

עופרה בר טוב: אז זהו, בקיצור זה בטל בשישים לפי דעתי, כי אני אומרת, אנחנו בכלל לא מכירים אנשים שפרשו בכלל למקומות האלה ואם היה בעבר ואנחנו לא מכירים, אז זה בטח ממש בודדים.

חיים כץ: הם צריכים גם להיות פחות מ- 57.

עופרה בר טוב: ברור.

חיים כץ: כן, אדוני.

א"א: אני ממש"א במוסד.

א"א: אני מבקש להציג את זה מזווית טיפה אחרת והיינו מבקשים להכיר גם בנו כגוף שפטור מקופה ציבורית, אני אסביר.

א"א: בשנים האחרונות במיוחד ולאורך השנים בכלל, אנחנו קולטים גמלאים מהצבא, בעיקר לתחום המודיעין, לטכנולוגיה, וגם לתחומים ייעודיים נוספים.

חיים כץ: אני אגיד לך למה לא.

חיים כץ: הייתי מאוד שמח, אבל הצעת החוק, אם היא תהיה הצעת חוק תקציבית, מה שהיא לא עכשיו, אני צריך רוב של 50 ואז מרצון טוב, אף אחד לא יקבל.

חיים כץ: אף אחד לא יקבל, אנחנו לא נעביר רוב של 50, אם היא תהיה תקציבית.

חיים כץ: אם היא לא תהיה תקציבית, אנחנו נעביר אותה.

חיים כץ: הפיתרון שלך יהיה, אני אגיד לך מתי, כנראה שבתקופה הקרובה בינונית.

חיים כץ: הסתיים הקטע של הצמדות הגמלאים של הגופים במערכת הביטחון, אין לה פעילים ואין לה מדד ואני לא יודע איך הסתיים.

חיים כץ: ואחד התשלומים שנותנים שם זה את הקופה הציבורית.

חיים כץ: יורדים מהקטע של הקופה הציבורית.

חיים כץ: אבל אני לא רוצה לחכות.

חיים כץ: אני לא רוצה לחכות ואני לא רוצה שיקרה מצב כמו שקרה אתמול, אנחנו משחקים בעניין ודופקים לנו על הראש מבחוץ.

א"א: אל"ף, אני מבין כמובן מה שאתה אומר, אבל לו אף, ולו אף בשביל הפרוטוקול, אם מגדירים כתרומה לתעשייה ביטחונית ולביטחון בכלל, אני חושב שאי-אפשר להפריד אותנו.

חיים כץ: אבל הגדרת בחוק גופים עסקיים.

חיים כץ: ראית את החוק, גופים עסקיים.

חיים כץ: זה ההגדרה שלנו, אתם לא גוף עסקי, לשמחתי.

א"א: גם לשמחתנו.

חיים כץ: בסוף עוד יפריטו אתכם ויעשו לכם Outsourcing ותהיו גוף עסקי, איך שהאוצר רוצה.

חיים כץ: בסדר, אבל תדבר.

חיים כץ: באת לפה, תדבר.

א"א: שוב אני אומר, בשנים האחרונות אנחנו קולטים אנשים מהצבא, אנשים שאנחנו צריכים אותם והרבה מאוד על רקע של קופה ציבורית, שבעצם משאירים אותם אדישים ומטה מלעבוד אצלנו מאשר לא לעבוד בכלל ולקבל את מלוא הגמלה, ולשבת בבית, הם לא מגיעים אלינו.

א"א: הם נדרשים לנו גם בגלל הניסיון, גם בגלל ניסיון שהם עובדים כתף אל כתף מולנו במהלך שירותם, וגם בגלל מידע הבטן שהם מביאים אתם.

א"א: אנחנו זקוקים להם, בייחוד בשנים שאנחנו בצמיחה.

א"א: זה בינתיים מאוד מפריע לנו.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: יש עוד מישהו שרוצה לדבר?

חיים כץ: כן, אדוני.

אבי עינת: שלום, חבר הכנסת.

אבי עינת: שמי אבי עינת, אני סמנכ"ל משאבי אנוש בתעש.

אבי עינת: אני חייב דווקא להעיר לאור דבריו של ידידי, א', דווקא לאור היכרותי.

חיים כץ: כמה אנשים יש אצלכם שעובדים בקופה ציבורית?

אבי עינת: בגודל של 50, אין אף אחד, אגב, יוצא מוסד שב"כ, לצורך העניין, אבל יכול להיות שבתעשייה האווירית או ברפא"ל יש.

אבי עינת: אני דווקא רוצה להאיר זווית ראייה אחרת.

אבי עינת: מה שעלה כאן לאחרונה, הטיעון האחרון לצרף את הגופים האלה ככאלה שפטורים מקופה ציבורית, אני מדבר על מוסד שב"כ, מצד אחד אני מכיר ומוקיר את המגבלה גם שלהם בגיוס כוח אדם, מצד שני, אני חושב שזה עלול לכרסם במהות היסודית שלשמה מובא החוק כאן.

אבי עינת: אנחנו למיטב הבנתי, התעשיות הביטחוניות, לא באנו בשם העניין הביטחוני כדבר ראשון, אלא יותר בשם העניין העסקי.

אבי עינת: מדובר פה בחברות שרוב תוצרתן לייצוא, שצריכות להתחרות בשווקים.

חיים כץ: למה אתה נכנס איפה שאתה לא צריך להיות?

אבי עינת: לא, אני רק אומר, אני מעיר איזו הערה שאני בא ואומר.

חיים כץ: תאמין לי, סייג לחוכמה שתיקה.

חיים כץ: בשביל מה אתה נכנס איפה שאתה לא צריך?

אבי עינת: אז אני אומר למה אני אומר.

אבי עינת: היות והדיונים היחידים שחוויתי שהם ענייניים ומקצועיים בעניין הזה, היו פה, בחדר הזה, דיון קודם והדיון הזה, ושאר העניין הוא למעשה סחבת אחת גדולה של שנתיים של כל מיני טיעונים מטיעונים שונים, כולל אתננים, כמו שאמרת, אני יודע שפרצה מהסוג הזה בוודאי תביא גם אנשים שעוסקים אולי בחינוך או עוסקים ברשויות מקומיות.

חיים כץ: עזוב, עוד פעם.

חיים כץ: אני רוצה שתבין.

אבי עינת: אנחנו נכווינו כבר שנתיים-שלוש בעניין הזה.

חיים כץ: בכנסת ישראל, אם אנחנו לוקחים את החיים ואני לוקח את החיים ולא את התקשורת, בשמונה השנים האחרונות, עבר חוק תקציבי אחד, אחד, זה הארכת תקופת חופשת הלידה של הנשים, של גדעון סער.

חיים כץ: מעבר לזה, לא עברו חוקים תקציביים.

חיים כץ: אני רוצה שתבין שאם הממשלה מסכימה או מגישה את הצעת החוק, היא לא תקציבית.

חיים כץ: וחוק תקציבי זה 50, אתה צריך תמיכה של 50.

חיים כץ: 49 אפס זה לא עובר.

חיים כץ: זאת אומרת, אני רוצה לקבוע את מה שאני קובע, ואחר-כך, לא רוצה להרחיב אותו, לא רוצה ליצור מצב, לא רוצה ליצור מצב, ההוספה של המוסד שב"כ, אין שם, לא צריך את האצבעות של היד השנייה.

חיים כץ: לא צריך.

אבי עינת: לא, אם זה חד משמעית, אני מסכים.

חיים כץ: אין אצלך אף אחד כזה?

אבי עינת: אין אצלי אף אחד.

אבי עינת: כרגע.

חיים כץ: עוד מעט אנחנו ניקח אתכם, תהיו אצלנו.

חיים כץ: מה אתה מודאג?

אבי עינת: לצורך העניין, במהות זה לא משנה, אם אתם תיקחו אותנו או מישהו אחר, זה לא משנה.

חיים כץ: משנה, משנה, עזוב.

חיים כץ: כן, גברתי.

אורנה זהבי: אני עורכת-דין, מהתעשייה האווירית.

אורנה זהבי: אנחנו מסכימים לגמרי עם דברי ההסבר ולא נחזור עליהם, מילה במילה אנחנו מסכימים עם מה שכתוב שם, אנחנו רוצים להוסיף שהמצב הנוכחי, המצב המשפטי הנוכחי, שבו ראשי הצבא נתקלים בקושי לעבור לתעשייה האווירית משום שהם מקופחים בשכרם, בקצבתם, למעשה יוצר אפליה בין החברות הממשלתיות, הביטחוניות, ובין המגזר הפרטי.

אורנה זהבי: כלומר, פורש צבא שצריך להשוות בין התנאים שהוא מקבל בתעשייה ביטחונית פרטית ובין תעשייה ביטחונית ממשלתית, ודאי שילך לתעשייה ביטחונית פרטית, לא ממשלתית, או לחילופין, שייבחר בפיתרון שהוא עוקף, עוקף הקופה הציבורית.

אורנה זהבי: שני הפתרונות האלה לא נראים לנו.

אורנה זהבי: הראשון הוא אפליה והשני זה בעצם פיתרון שהוא עוקף החוק.

אורנה זהבי: אנחנו חושבים שהוא חוקי, אבל נכון יותר לשנות את החוק ולא לנקוט בפתרונות שהם עוקפים את העיוות שנוצר בחוק.

אורנה זהבי: לכן, אם פורש צבא בכל זאת מעוניין לעבוד בחברה ממשלתית והוא לא רוצה להיפגע במשכורתו, אז הוא צריך לעבוד בכל מיני פתרונות כיועץ, כחברה חיצונית, כמועסק על-ידי חברה חיצונית, דבר שגם מבקר המדינה הצביע עליו כמסלול לא רצוי.

חיים כץ: מבקר המדינה התיישב על החלטת הממשלה והתחייבו גם למבקר המדינה שתוך חודשיים זה יהיה, ומה לעשות, טחנות הצדק טוחנות לאט.

אורנה זהבי: כמובן אנחנו תומכים בהצעת החוק ויפה שעה אחת קודם.

יוסי מנדלוביץ: אני מבקש להוסיף עוד שתי מילים, אני ראש מינהל תכנון כוח אדם ויחסי עבודה בתעשייה האווירית.

יוסי מנדלוביץ: עצם התהליך הזה גורם לנו, להוסיף לדבריה של אורנה, גורם לנו למצב שאנחנו לא יכולים לקחת כוחות ניהול שהם טובים, שיודעים את החומר וגם יכולים להיות כוחות ניהול בגלל שאצלנו לא ניתן להיות, מצד אחד, יועץ, ומצד שני גם מנהל.

חיים כץ: כן, גברתי.

אפרת פרוקצ'יה: הייתי רוצה רק להשלים את הטיעון להתנגדות.

אפרת פרוקצ'יה: עקרונית, הטיעון הוא שאין, אנחנו לא רואים שום הבדל בין הטיעונים שהועלו כאן לעניין תמיכה בתעשיות הביטחוניות ביחס לחברות ממשלתיות אחרות.

אפרת פרוקצ'יה: כל חברה ממשלתית אמורה לפעול.

חיים כץ: עסקיות, אנחנו מדברים.

חיים כץ: דיברנו על חברות ממשלתיות עסקיות.

אפרת פרוקצ'יה: כל חברה ממשלתית אמורה בעצם לפעול לפי שיקולי רווח, למעט הסייג שקבוע בסעיף 4 לחוק החברות הממשלתיות, זה דבר שנכון לכולם, אין הצדקה לדעתנו להבחין דווקא בין התעשייה הביטחונית, דווקא בין הנימוק שכרוך בהצעת החוק הזאת לבין כל חברה ממשלתית אחרת.

אפרת פרוקצ'יה: לא מצאנו שום נימוק כזה.

חיים כץ: אז למה הצעתם את זה לצבא בתמורה להסכמת ניתוק מהפנסיה?

אפרת פרוקצ'יה: אני לא מכירה הצעה כזאת.

חיים כץ: לגבי כלל הקופה הציבורית.

אפרת פרוקצ'יה: כנראה שזה לא עבר לשכה משפטית.

חיים כץ: נראה לי שהם מדלגים עליכם.

חיים כץ: לא מבין את זה, את נשמעת בחורה רצינית, אבל מדלגים עליכם.

אפרת פרוקצ'יה: יכול להיות.

אפרת פרוקצ'יה: עמדת הלשכה המשפטית, מבחינת עקרונות השוויון, יש כאן בעייתיות קשה.

אפרת פרוקצ'יה: אם מישהו עשה עם זה משהו אחר, יכול להיות.

חיים כץ: תודה רבה.

נועה בן שבת: אדוני, עוד פעם, השאלה אם יש פה נושא ביטחוני שבאמת מבחין בין התעשיות הביטחוניות לתעשיות אחרות שהן קופות ציבוריות במסגרת חברות ממשלתיות, או שזה לא הנימוק הביטחוני.

חיים כץ: הנימוק הוא לא ביטחוני, אנחנו מדברים על חברות ביטחוניות עסקיות שאחד הממונים שלהם הוא שר הביטחון.

חיים כץ: זה ככה רצו המחוקקים.

נועה בן שבת: אבל הם רצו להבחין את זה בגלל הידע שיש לאנשי הצבא.

חיים כץ: בגלל הקשר, נכון.

חיים כץ: בגלל הקשר והתרומה של אנשי הצבא.

חיים כץ: תראי, אנחנו באנו מדיון קודם, ובדיון הקודם שמענו שיש אנשים בצבא שיוצאים לגמלאות ובגלל שהם יוצאים בגיל מוקדם, לפעמים הם מגיעים לפת לחם.

חיים כץ: ופה בוועדה, אנחנו דנים על תוכנית ויסקונסין, לאנוס אנשים לצאת לעבודה.

חיים כץ: ופה בא משרד האוצר וכופה על אנשים – תישארו בבית.

חיים כץ: או שתעבדו בחינם.

חיים כץ: אין דברים כאלה.

חיים כץ: אין דברים כאלה, שיבואו לאנשי צבא, ויגידו – תישארו בבית, אל תלכו לעבוד, אתם לא ראויים.

חיים כץ: אנחנו רוצים שלא תעבדו, זה מצד אחד.

חיים כץ: מצד שני, משלמים בונוסים לחברות כוח-אדם, 40,000 שקל, להשמה של בן-אדם אחד.

חיים כץ: לא רציני, לא רציני.

חיים כץ: לא רציני.

חיים כץ: לא מבין את זה.

חיים כץ: OK, אנחנו נעבור להקראה של החוק.

נועה בן שבת: לסיכון, לנושא של ההקראה.

נועה בן שבת: אנחנו מכלילים גם את השב"כ והמוסד?

חיים כץ: כן.

נועה בן שבת: אבל אנחנו לא מאפשרים ליוצאי צבא או ליוצאי שב"כ או מוסד להיקלט בארגונים.

עופרה בר טוב: והמשטרה והשב"ס גם.

עופרה בר טוב: לא אמרת את זה.

חיים כץ: לא לא, אנחנו לא מכניסים את המשטרה עד שלא נבדוק ונדע.

חיים כץ: זה קריאה ראשונה.

חיים כץ: אנחנו רוצים לדעת בדיוק שהחוק לא יהיה תקציבי.

חיים כץ: אם הוא יהיה תקציבי, אנחנו לא נצרף, לא נכניס אנשים.

נועה בן שבת: זאת אומרת, הם לא יהיו בין הגופים הקולטים, אבל יוצאי שב"כ ומוסד, יחולו עליהם אותן הוראות.

נועה בן שבת: לא תחול עליהם הוראה של הקופה הציבורית.

חיים כץ: הגדרנו את זה בחוק, כפופים למשרד ראש הממשלה.

קריאה: זה בחוק אחר.

נועה בן שבת: אנחנו פשוט צריכים מכוח כך לתקן את חוק שירות המדינה כפי שהוא מופיע בנוסח שפה בפני הוועדה.

חיים כץ: בסדר.

עופרה בר טוב: אתם צריכים השלמות מהמשטרה בשביל זה?

חיים כץ: אנחנו, קודם כל החוק הזה הולך להכנה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: שמענו את הערתך.

חיים כץ: תעבירי אינפורמציה כתובה לוועדה, תעבדי אחרת ממשרד האוצר.

חיים כץ: תבדקי.

חיים כץ: תעבירי אינפורמציה כתובה.

חיים כץ: אם נראה שאכן כך הוא ואין לזה השלכות כספיות וזה לא כמות גדולה של אנשים, אז נראה מה אנחנו עושים.

חיים כץ: ואנחנו אומרים את זה עכשיו, אחרי קריאה ראשונה שלא ייטען שזה נושא חדש.

עופרה בר טוב: אני הבנתי שהוועדה לא מקבלת את הטענה.

חיים כץ: נכון, הוועדה קובעת שלפי הנתונים שיש לנו ומאחר ולנציגי האוצר אין נתונים, אז ההצעה הזאת היא לא תקציבית.

יעקובית ישפה: הצעת חוק שירות הקבע בצבא ההגנה לישראל גמלאות.

חיים כץ: הביאו נתונים לשנייה שלישית שזה תקציבית, אז נתייחס בשנייה שלישית כאילו זה תקציבית.

יעקובית ישפה: הצעת חוק שירות הקבע בצבא-ההגנה לישראל (גמלאות)(תיקון – החרגת קופה ציבורית בתעשיות ביטחוניות ממשלתיות)" התשע"א-2011.

יעקובית ישפה: תיקון סעיף 33.

יעקובית ישפה: בחוק שירות הקבע בצבא ההגנה לישראל (גמלאות)[נוסח משולב], התשמ"ה-1985, בסעיף 33(ד), בסופו יבוא "או על זכאי לקצבת פרישה שהכנסתו האמורה משולמת לו בעד עבודתו בתעשייה ביטחונית ממשלתית; לעניין זה "תעשייה ביטחונית ממשלתית" – חברה ממשלתית, חברה בת ממשלתית או חברה בעלות ממשלתית מלאה, כהגדרתן בחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975, שעיסוקה בתחום הביטחון וששר הביטחון נקבע כאחראי לענייניה לפי החוק האמור".

יעקובית ישפה: תיקון חוק שירות המדינה (גמלאות)   בחוק שירות המדינה (גמלאות) [נוסח משולב], התש"ל-1970, בסעיף 35, אחרי סעיף קטן (ו) יבוא: "(ו1) הוראות סעיף זה לא יחולו על זכאי לקצבת פרישה שערב פרישתו מהשירות היה עובד שירותי הביטחון כמשמעותו בסעיף 63א, שמשכורתו הקיימת היא בעד עבודתו בתעשייה ביטחונית ממשלתית; לעניין זה "תעשיה ביטחונית ממשלתית" – חברה ממשלתית, חברה בת ממשלתית או חברה בבעלות ממשלתית מלאה, כהגדרתן בחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975, שעיסוקה בתחום הביטחון וששר הביטחון נקבע כאחראי לענייניה לפי החוק האמור".

חיים כץ: OK.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אנחנו נעבור להצבעה ומי בעד הצעת החוק כפי שהיא הוקראה.

חיים כץ: מאחר ואני חבר הכנסת היחידי שנמצא פה באולם, אז אין מתנגדים ואין נמנעים והוועדה אישרה את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

חיים כץ: הצבעה בעד – רוב נגד – מיעוט ההצעה התקבלה.

חיים כץ: בשביל שתבינו, אם הממשלה היתה מתנגדת, אז היו עושים פה גיוס ואי-אפשר להעביר הצעות חוק.

חיים כץ: כשהממשלה לא מתנגדת, אז יכול להיווצר מצב של בן-אדם אחד, אבל אז זה מגיע למליאה ונראה מה יקרה במליאה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.