ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 118, 2010-12-22 09:45

דני דנון: בוקר טוב לכולם, אני שמח לפתוח את הישיבה של ועדת העלייה, קליטה ותפוצות.

דני דנון: אני שמח שנמצא איתנו יושב ראש הסוכנות היהודית, מר נתן שרנסקי, שזו פעם ראשונה – כיושב ראש הוועדה – שאנחנו מארחים אותו ואת הסוכנות היהודית.

דני דנון: כמי שהעביר שנים רבות במוסדות הלאומיים, בתנועה הציונית, בסוכנות היהודית וגם כמי שהיה לו את הכבוד לקחת חלק בבחירתו של מר שרנסקי לתפקיד החשוב שעומד בראש העם היהודי, תפקיד חשוב ביותר, אנחנו מאוד שמחים שאתה נמצא איתנו היום בבוקר.

דני דנון: אנחנו אתמול סיירנו, חלקנו מהוועדה, בקריית ארבע ועסקנו בעלייתם של בני המנשה.

דני דנון: אני שמח להודיע שבשיחת בוקר, בדרך לפה, יושב ראש הסוכנות הביע את תמיכתו בעלייתם של בני המנשה וכבר היום אני מתכוון להיפגש עם ראש הממשלה ולהעביר בפניו את בקשת הוועדה באופן רשמי, לפעול לעלייתם של בני המנשה, יהודים אשר חיים בהודו, שומרי מצוות שרוצים לעלות לארץ.

דני דנון: אנחנו נפעל להעלותם.

דני דנון: אנחנו עוסקים היום בתכנית האסטרטגית החדשה של הסוכנות היהודית.

דני דנון: אנחנו נשמח לשמוע, קודם כל, מיושב ראש הסוכנות, מהמנכ"ל ומהצוות שעבד על התכנית, לראות את הפנים החדשות של הסוכנות היהודית וכמובן לשמוע מהנציגים השונים של המשרדים השונים, של הארגונים השונים.

דני דנון: אני רואה פה גם נציגים של המגזר המוניציפאלי, ראש עיריית ערד איתנו וראשי ועדות קליטת עלייה ביישובים שונים שנמצאים איתנו.

דני דנון: אני שמח מאוד שהגעתם לוועדה היום.

דני דנון: אז אדוני, יושב ראש הסוכנות, נשמח מאוד שתיתן לנו כמה מילים של סקירה.

דני דנון: לאחר מכן נעבור לראות את התכנית האסטרטגית.

דני דנון: בבקשה, נתן שרנסקי.

נתן שרנסקי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

נתן שרנסקי: תודה על ההזמנה, אני שמח עוד לראות כאן חברים שלי שהיו שותפים למאבק על עלייה וקליטה גם בכנסת, גם בעיריות.

נתן שרנסקי: אני רואה כאן אנשים שהיינו ביחד בהרבה סיבובים שונים.

נתן שרנסקי: היום אני רוצה להגיד, קודם כל, כמה מילים על כל ההיגיון של הרפורמה.

נתן שרנסקי: לא, תרשו לי להתחיל  מבשורה: עם המטוסים האחרונים שעומדים להגיע בשבוע האחרון ויהיו עוד כמעט אלף עולים שיגיעו בשבוע האחרון, אז המספר של העולים השנה יהיה יותר מ-19,000.

נתן שרנסקי: שזה 16% יותר משנה שעברה, כאשר היו 16,400.

נתן שרנסקי: בשנה לפני זה היו פחות מ-15,000.

נתן שרנסקי: זאת אומרת שאחרי שנים של התדרדרות יש כבר שנתיים של גידול בעלייה.

נתן שרנסקי: זו הצלחה של הסוכנות, של משרד הקליטה, של ידידינו מנפש בנפש שאני שמח לראות פה וארגונים אחרים.

נתן שרנסקי: אבל יחד עם זה שאנחנו מדברים בגאווה על הצלחה הזו, כל אחד בטח חושב: אבל מה זה בהשוואה למספרים הגדולים כאשר היה 70,000 לפני כמה שנים, כאשר היו 100,000, כשהיו 150,000 ב-1990 אם אתם זוכרים.

נתן שרנסקי: טוב, אז אם נסתכל על כל השנים שהמספרים היו יותר גדולים מאשר בשנה המוצלחת הזאת, זה תמיד היה או הצלה של יהודים אחרי השואה מאירופה, או הצלה של יהודים ממדינות ערב, או כאשר הצלחנו להוריד את מסך הברזל בברית המועצות, או, כמובן, יהדות אתיופיה.

נתן שרנסקי: זאת אומרת שתמיד מספרים גדולים היו כאשר הייתה הצלה של יהודים.

נתן שרנסקי: כאשר כל המאמץ שלנו היה צריך להיות קודם כל ליצור תנאים פוליטיים שאפשר לקחת יהודים, לדאוג שיהיו מספיק אנשים שליחי עלייה, אנשים שיכולים ברגע האמת לעזור ושיהיו לנו מטוסים להעביר את האנשים.

נתן שרנסקי: היום, כמובן, אנחנו שמחים מאוד וגאים בתפקיד שלנו, שעכשיו נביא את שאר זרע ישראל מאתיופיה ואנחנו מאוד בעד להביא גם את זרע ישראל מהודו.

נתן שרנסקי: ואנחנו כמובן עושים מאמצים להביא כל משפחה שמוכנה ורוצה לבוא מאיראן או תימן.

נתן שרנסקי: אנחנו עוקבים בדאגה ובמוכנות רבה אחרי כל מה שקורה בוונצואלה או בקירגיסטן.

נתן שרנסקי: אבל 94% מהיהודים בעולם, בתפוצות, חיים בעולם החופשי.

נתן שרנסקי: את ההחלטה לעשות או לא לעשות עלייה הם עושים משיקולים אחרים לגמרי.

נתן שרנסקי: אנחנו בודקים ובודקים את השיקולים האלה בזמן האחרון, ואנחנו רואים בבירור, שהסיבה מרכזית שאיש מאנגליה או מצרפת או מאמריקה עושה החלטה לעלות ארצה, זה רצון להיות במדינה היהודית.

נתן שרנסקי: זאת אומרת שהוא צריך להיות חזק בגאווה היהודית שלו והוא רוצה להיות בטוח שתהיה המשכיות לדורות של משפחה שלו כיהודים, ואז הוא רוצה לעלות לישראל.

נתן שרנסקי: זאת אומרת שהמניע, הסיבה או הדרך להגדיל בצורה משמעותית את מספר המועמדים, המאגר של עולים פוטנציאליים, זה לחזק זהות יהודית.

נתן שרנסקי: וקודם כל, לחזק זהות יהודית שלהם דרך חוויה ישראלית.

נתן שרנסקי: דרך מפגש שלהם עם ישראל, דרך ביקורים קצרים או ארוכים.

נתן שרנסקי: אם אנחנו נסתכל על אתגרים אחרים שעומדים בפנינו, דה-לגיטימציה נוראית של מדינת ישראל ומאבקים שיש לנו, קרבות או משהו, בכל קמפוס, בכל מקום בעולם – מי הם האנשים שאפשר לגייס אותם להגן על מדינת ישראל?

נתן שרנסקי: יהודים גאים עם זהות יהודית חזקה.

נתן שרנסקי: כאשר אנחנו מדברים על בעיה אדירה של התבוללות, כאשר קהילות שלמות נעלמות – וצריך להבין, אם לא יהיו יהודים גם לא יהיו עולים.

נתן שרנסקי: אז מהו הנשק שלנו?

נתן שרנסקי: חיזוק של הזהות היהודית.

נתן שרנסקי: שיהודים צריכים להיות גאים בזה שהם יהודים ולא להתבייש.

נתן שרנסקי: מזה נבע כל הרעיון של שינוי אסטרטגי.

נתן שרנסקי: למעשה ביום הראשון שנבחרתי לסוכנות, אמרתי שאנחנו חייבים לשים חיזוק של הזהות היהודית, קודם כל, דרך חיזוק של הקשר עם מדינת ישראל, במרכז של פעילות שלנו.

נתן שרנסקי: הערה אחרונה: כתוצאה משינוי אסטרטגי זה, אנחנו סוף סוף יכולים גם להוריד קיר סיני שקיים היום בתוך הסוכנות, בין פעילות שלנו למען עלייה, ובין פעילות למען חינוך יהודי וחיזוק של קהילות.

נתן שרנסקי: כי כל מי שהיה בתפוצות, כמונו, ושעבד בתוך קהילות, יודע מסר כפול שהיינו מקבלים ממדינת ישראל: מצד אחד, היינו מקבלים מסר מאוד – בשנות השבעים שהייתי במחתרת ברוסיה, היינו מקבלים מסר: תפסיקו לחשוב על בנייה של קהילה.

נתן שרנסקי: מדינת ישראל לא מעוניינת בבניית קהילה.

נתן שרנסקי: מדינת ישראל מעוניינת בעלייה.

נתן שרנסקי: מצד שני, יש הרבה אנשים טובים מאוד שתומכים בישראל, אבל אומרים: עלייה – זה מפריע לנו לחזק את הקהילה שלנו.

נתן שרנסקי: ובגלל שבסוכנות יושבים, בשולחן הגלובאלי שלנו, גם אלה וגם אלה, אז איך ארגון בונה את עצמו בשביל שיהיה שיתוף פעולה?

נתן שרנסקי: הוא בונה בנפרד.

נתן שרנסקי: שליחי עלייה ושליחי חינוך.

נתן שרנסקי: יש אנשים שמטפלים רק בעלייה ויש כאלה שמטפלים רק בבניית קהילה.

נתן שרנסקי: עכשיו סוף סוף במסגרת של השינוי האסטרטגי שלנו, הגענו למסקנה פשוטה שלי הייתה ברורה גם לפני עשרות שנים, שהעם היהודי זקוק לישראל חזקה, מדינת ישראל זקוקה לקהילה יהודית חזקה.

נתן שרנסקי: על כן, אנחנו יכולים לפעול בכל הכוחות שלנו, לא רק במחלקה אחת, בכל הכוחות שלנו, למען חיזוק של הזהות היהודית, למען חיזוק של הקשר עם מדינת ישראל ולמען גידול וחיזוק של עלייה.

נתן שרנסקי: זה הרעיון של האסטרטגיה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: מר אלן הופמן, מנכ"ל הסוכנות היהודית, בבקשה.

אלן הופמן: תודה רבה.

אלן הופמן: יושב הראש, חברי הכנסת, אורחים.

אלן הופמן: קודם כל, אני רוצה להביא את התנצלותו של מנכ"ל מחלקת העלייה של הסוכנות היהודית, אלי כהן, שבוודאי היה נמצא פה וגם היה מציג לולא המפגש הזה נדחה, ואלי נמצא כרגע באתיופיה כחלק מההיערכות של הסוכנות היהודית אחרי ההחלטה ההיסטורית של ממשלת ישראל לסיים את הפרק האחרון של הבאת הפלשמורה.

אלן הופמן: הוא נמצא שם יחד עם משלחת.

אלן הופמן: אנחנו עדים לכך שממש בימים אלו ארגון נקוש יוצא, על פי ההסכם החתום עימנו, מהפעילות באתיופיה.

אלן הופמן: התכוונתי לדווח שבסוף החודש הזה כבר יתחילו לבוא ה-200 פלשמורה, לפי הקצב המאושר.

אלן הופמן: אבל אלי דיווח לי אתמול בלילה שבגלל התפרצות של אבעבועות רוח, הוחלט יחד עם נציגי משרד הבריאות שנמצאים יחד איתם לדחות את המטוס הראשון ב-20 יום.

אלן הופמן: אבל המפעל הזה והמבצע הענק וההיסטורי הזה יוצא לדרך.

אלן הופמן: היו"ר דני דנון:     	במחנה?

אלן הופמן: בגונדר?

אלן הופמן: כן, בתוך המחנה בגונדר.

אלן הופמן: אני רוצה להגיד בהמשך לדבריו של יושב ראש הסוכנות, נתן שרנסקי, שהסוכנות היהודית הוקמה כדי להיות הזרוע של העם היהודי במשימה ההיסטורית של אז שזה בניית מדינה, הקמה של מדינה ובנייה של אומה בתוך מדינת ישראל.

אלן הופמן: ה-mission statement של הסוכנות היהודית, שהיא הבטחת עתידו של עם יהודי גלובאלי ומאוחד, עם ישראל חזקה במרכזו, נשאר איתן.

אלן הופמן: לא השתנה.

אלן הופמן: התכנית האסטרטגית החדשה של הסוכנות באה לממש את התפיסה הזאת, שהסוכנות היא הזרוע של העם היהודי, שמתמודדת עם המשימות הגדולות שעומדות בפני העם היהודי, מול התנועה הציונית מעת לעת.

אלן הופמן: כאשר מדברים על הבטחת עתידו של עם  יהודי גלובאלי ומאוחד עם ישראל חזקה במרכז, אין ספק שכאשר אנחנו מסתכלים קדימה על השנים הבאות ושואלים מאיפה יבואו העולים של העתיד, לא ברור, לא מובן מאליו שבעוד עשר שנים תתכנס פה, במשכן הכנסת, הוועדה לעלייה וקליטה, כאשר יהיה כל כך בטוח שיהיו עולים.

אלן הופמן: כי אנחנו הרבה שנים עוסקים בקטיף של העץ, ועסקנו בזה בצורה נפלאה – שלושה מיליון אנשים שבאו באמצעות הסוכנות היהודית לישראל.

אלן הופמן: כמעט כל אזרח יהודי שני הוא עולה חדש שבא - - -

קריאה: כולל חברי הכנסת שנמצאים פה.

אלן הופמן: כולל חברי הכנסת שנמצאים פה.

אלן הופמן: כולל מנכ"ל הסוכנות היהודית.

שלמה מולה: חוץ מדני דנון, נראה לי.

אלן הופמן: כולל יושב ראש הסוכנות היהודית.

אלן הופמן: אבל לא מובן שיהיה קטיף, בוודאי לא בשיעורים האלו, אם לא נמשיך לטפל גם בעץ.

אלן הופמן: התפיסה החדשה של הסוכנות היהודית אומרת: נמשיך לעסוק בקטיף אבל נשקיע הרבה הרבה מאמצים בשנה הבאה, בשנים הבאות, בעץ.

אלן הופמן: בהשקיה של העץ, בדישון של העץ, בטיפול של העץ.

אלן הופמן: ויותר ויותר אנחנו עושים את זה בשיתוף עם ממשלת ישראל.

אלן הופמן: לכן אני רק רוצה להגיד שהתהליך האסטרטגי של הסוכנות – לא רק שאנחנו לא נסוגים מהאתגר של העלייה, אנחנו חושבים שמה שהסוכנות הולכת לעשות בשנים הקרובות היא היא ההבטחה היחידה שבעצם תהיה עלייה בשנים הבאות.

אלן הופמן: במיוחד מארצות החופש.

אלן הופמן: עוד מעט אבקש ממנהלת התכנון בסוכנות להציג לנו מצגת קצרה על התהליך האסטרטגי, ואני רוצה להגיד: לתהליך האסטרטגי יש בעצם ארבע זרועות.

אלן הופמן: יש זרוע אחת של המה, זה מה שאנחנו הולכים להציג לוועדה המכובדת הזאת היום.

אלן הופמן: יש גם חלק שני שבלעדיו לא נצליח לממש את הכיוונים האסטרטגיים, וזה האיך.

אלן הופמן: הארגון נערך בימים אלו לשאול את עצמו מה יהיה המבנה הנכון כדי לממש את המה שאנחנו נדבר עליו עכשיו.

אלן הופמן: אני צופה שהיות ואנחנו מציגים פה תפיסה מאוד אינטגרטיבית, אז בשנה הקרובה יהיו שינויים מרחיקי לכת במבנים בתוך הסוכנות היהודית.

אלן הופמן: אז יש לנו את המה, ויש לנו את האיך.

אלן הופמן: הזרוע השלישית של התהליך האסטרטגי היא השילוב שהולך וגובר בשנים האחרונות עם מדינת ישראל, משלמי המיסים של מדינת ישראל, בנושא של הבטחת עתידו של העם היהודי.

אלן הופמן: זה התחיל בתגלית וזה התרחב למסע, וזה קיים גם בתכנית חפציבה וגם בתכנית חיל.

אלן הופמן: כל אחד עם משרדים שונים.

אלן הופמן: כי בעצם אני שמח שהממשלה והמדינה הגיעה למסקנה שאם היא לא תיקח יותר אחריות להבטחת עתידו של העם היהודי, אנחנו עשויים לאבד את הייחוד הזה של העץ.

אלן הופמן: העץ הזה הוא העץ של העם היהודי, הוא העץ של צעירי העם היהודי שחיים גם בישראל וגם חיים מחוץ לישראל.

אלן הופמן: הנושא הרביעי, הזרוע הרביעית של השינוי שהסוכנות מעבירה, כבר התחלנו מיולי, זה שהחלטנו לקחת אחריות גם לעצמנו בנושא ההכנסות של הארגון.

אלן הופמן: אני חושב שרוב האנשים בחדר הזה יודעים שהסוכנות היהודית בעצם ממומנת ממשלמי המיסים של העם היהודי, באמצעות המגביות.

אלן הופמן: אבל לעומת מדינה מערבית מתוקנת, שבסיס המס בדרך כלל גדל כל שנה, והשאלה אז היא לפי איזה סדרי עדיפות לחלק את הדלתא של הגידול, מה שקורה בעם היהודי זה שהמגביות באופן כללי מצטמצמות, והחלק של המגביות שמיועדות לישראל מצטמצמות עוד יותר.

אלן הופמן: לכן הסוכנות היהודית קיבלה החלטה, לדעתי, חשובה והיסטורית, ואסטרטגית, להתחיל לגייס בצורה מאוד מאוד מזורזת ועצמאית את המשאבים שלה גם בצפון אמריקה.

אלן הופמן: אז נמשיך להיות מחוברים אל העולם של הפדרציות ואל העולם של המגביות, אבל באותן הפדרציות ואותן הקהילות שאחוז התרומות יורד ובמיוחד האחוז של התרומות שעובר לישראל יורד מתחת לאיזשהו סף מינימום, הסוכנות היהודית באותן הקהילות תעשה גיוס כסף עצמאי.

אלן הופמן: אז המה והאיך והפרדיגמה החדשה מהממשלה וגיוס הכסף – כל אלו ביחד זה המארג, אלו הגידים של המארג של הכיוונים האסטרטגיים של הסוכנות היהודית.

אלן הופמן: אני עכשיו רוצה לבקש מאמירה אהרונוביץ', מנהלת התכנון של הסוכנות היהודית, להציג לנו את המה.

אלן הופמן: המצגת הזאת עוסקת רק במה.

יצחק אהרונוביץ': תודה, אלן.

יצחק אהרונוביץ': תודה על ההזדמנות שאני חושבת שהיא חשובה מאוד.

יצחק אהרונוביץ': אני אנסה בזמן קצר לשתף אתכם בעיקרי התכנית.

יצחק אהרונוביץ': כמובן שהתכנית היא משהו הרבה יותר עמוק ועב כרס.

יצחק אהרונוביץ': כן חשוב להסביר שמה שתראו כאן הוא תוצר של עשרה חודשים בהם עסקנו בדיונים מעמיקים ורחבים, גם עם הרבה מאוד אנשי מקצוע בתוך הארגון, אבל גם עם הרבה מאוד מנהיגים ושותפים, גם לדרך, גם לעשייה וגם לחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית.

יצחק אהרונוביץ': הבקשה היחידה שתהיה לי אם אפשר, לתת לי לרוץ על כל המצגת, להציג אותה בצורה רציפה.

יצחק אהרונוביץ': אחר כך אנחנו מבטיחים לאפשר את כל השאלות ונענה על כולן.

יצחק אהרונוביץ': בהתחבר לדברים גם של היושב ראש וגם של אלן, בעצם יצאנו לדרך  בתהליך בניסיון לנתח מה השינויים והמגמות המרכזיות שחלו, בעולם בכלל ובעולם היהודי בפרט, שמשפיעות על סביבת העבודה של הסוכנות היהודית.

יצחק אהרונוביץ': שוב, שאנחנו מסתכלים על התכנית כפלטפורמה מרכזית של העם היהודי, לעסוק באתגרי השעה של העם היהודי, ואנחנו רואים לנגד עינינו את אותו ייעוד, שלא משתנה, של הבטחת עתידו של עם יהודי גלובאלי ומאוחד ומחויב, עם ישראל חזקה במרכזו.

יצחק אהרונוביץ': בעצם כל התהליך הזה מנסה להגדיר, אל מול אתגרים מעודכנים, איזה סוג של משימה עדכנית לשנים הקרובות צריך להיות לסוכנות היהודית, אבל המשימה היא בהחלט בקונטקסט של אותו ייעוד שעליו דובר.

יצחק אהרונוביץ': אפשר היה, כמובן, למלא את הלוח כאן בהרבה מאוד אתגרים.

יצחק אהרונוביץ': חלקם קשורים במגמות חיצוניות שמשפיעות על העולם היהודי, חלקם נובעים ממגמות פנימיות בעולם היהודי.

יצחק אהרונוביץ': אבל רצינו לרכז כאן את השישה המרכזיים שאנחנו חושבים שלהם יכולה להיות רלבנטיות לסוכנות היהודית לסייע במענה.

שלמה מולה: רגע, אני יכול לשאול שאלה תוך כדי או שלא?

דני דנון: היא ביקשה, גברת אהרונוביץ', דווקא להתאפק, אבל בואי תקצרי ואז נפתח את זה.

דני דנון: אז בואי תתקדמי ונפתח את זה לשאלות.

דני דנון: בסדר?

יצחק אהרונוביץ': אז להתקדם?

דני דנון: עוד כמה זמן המצגת?

דני דנון: בואי תתקדמי במצגת.

יצחק אהרונוביץ': ברשותכם, אני מציעה – אם אפשר, אני מאד מודה.

שלמה מולה: אני לא רוצה להתאפק, אני בכל  זאת רוצה לשאול, מה הכוונה של לחבר את יהדות ברית המועצות לקולקטיב היהודי.

שלמה מולה: הכוונה – אולי אתם רומזים לענייני גיור אולי או משהו?

נתן שרנסקי: לא. תראה, יש מיליון יהודי שעלו ארצה, יש מיליון יהודים בתפוצות בערך וקצת פחות יהודים בברית המועצות לשעבר.

נתן שרנסקי: טוב, בישראל עם כל הוויכוחים הקשים שלנו על הגיור, זו הבעיה הכי קטנה שיש.

נתן שרנסקי: הבעיה של התבוללות היום באמריקה שהיא גדולה היא הכי גדולה בין דוברי רוסית, כי הם לא קשורים בכלל לקהילה היהודית.

נתן שרנסקי: בגרמניה, אני יכול לספר לך – אני מציע שאנחנו לא נלך עכשיו לזה.

דני דנון: כן.

יצחק אהרונוביץ': אוקיי.

יצחק אהרונוביץ': אז, כמו שאנחנו רואים, שני אתגרים ראשונים מרכזיים עוסקים בדור הצעיר.

יצחק אהרונוביץ': התכנית כולה גם שמה במרכז הרדאר את נושא הדור הצעיר, גילאי 12-13 עד 35, כאשר לאור תופעות מאוד מדאיגות שאנחנו רואים בהתרחקות של צעירים מממסד בכלל ובתוך זה גם מהממסד היהודי, מכל דבר שקשור לזהות יהודית, זה דבר שמאוד מטריד אותנו לגבי צעירים ברחבי העולם.

יצחק אהרונוביץ': זה קשור במגמות רחבות יותר של בחירה, של עולם פתוח, של רצון לחיות בסיטואציה של זהויות מרובות, שזהות היא משהו שאני בוחר.

יצחק אהרונוביץ': וכל המחקרים וכל האינדיקציות מהעבודה שלנו בשטח בשנים האחרונות מאוד מאוד מטרידים אותנו ואת הקהילות שלנו, איך מחברים את הדור הצעיר ממקום שהוא מעורר השראה, ממקום שהם ירצו לקחת חלק ולהפוך את היהדות למשהו שהוא רלבנטי עבורם לחיי היום יום שלהם, ואל החיים הבוגרים שלהם.

יצחק אהרונוביץ': האתגר הוא לא רק לגבי לקרב את הצעירים בתפוצות, אלא הוא לא פחות, מבחינתנו, לקרב את הצעירים בישראל אל הזהות היהודית.

יצחק אהרונוביץ': גם כאן אנחנו מדברים – וכאזרחי המדינה אני בטוחה שאתם שותפים ומכירים גם את המידע לגבי התרחקות של צעירים ישראלים בישראל מהיבטים של ערכים של זהות יהודית, והקולקטיב שהולך ונבנה פה שיושב בעיקר על יסודות שהם מאוד ישראליים - - -

דני דנון: אמירה, אם אפשר רק להתקדם יותר מהר.

יצחק אהרונוביץ': להתקדם יותר מהר, מצוין.

יצחק אהרונוביץ': אז נעבור לטלגרף.

יצחק אהרונוביץ': אז אנחנו מדברים – קבוצה אחת של אתגרים עוסקת בלחבר את הצעירים הן בישראל והן בתפוצות.

יצחק אהרונוביץ': הקבוצה השנייה מאפשרת לעולם היהודי להיות מעורב בבניית המפעל הציוני, דרך צמצום פערים חברתיים בחברה הישראלית ותמיכה באוכלוסיות חלשות.

יצחק אהרונוביץ': האתגר של עלייה מתוך זהות, דיברו עליו גם נתן וגם אלן, מציב בפנינו סביבה חדשה לגמרי.

יצחק אהרונוביץ': מה הדברים המשמעותיים שצריך לעשות כדי להבטיח את העלייה העתידית שבאה משיקולים אחרים.

יצחק אהרונוביץ': להמשיך להיות זרוע החירום של העם היהודי, לכל יהודי במצוקה באשר הוא.

יצחק אהרונוביץ': והאתגר הייחודי שקשורות ביהדות ברית המועצות לשעבר, בהינתן הפזורה שלהן הן בחמ"ע והן מחוץ לחמ"ע והן בישראל, ובהינתן האופן האחר שבו אנחנו פועלים שם לצד קהילה שאינה ממוסדת, כפי שאנחנו פוגשים במקומות אחרים.

יצחק אהרונוביץ': חיזוק הזהות היהודית הוא בעצם המנוע המרכזי, הוא הכלי המרכז,י שהסוכנות היהודית תפעיל ובו תתרכז לחזק את זהותם של הצעירים הן בעולם והן בישראל, בתור הדבר המרכזי  שיחבר אותם.

יצחק אהרונוביץ': כשאנחנו מדברים על זהות יהודית, אנחנו מדברים על זהות יהודית שנשענת על ארבעה רעיונות יהודיים, ציוניים מאוד, מסוימים.

יצחק אהרונוביץ': חשוב לנו להתעכב על זה שנייה, כי נרצה בכל פעילות שנעשה לעסוק בארבעת המוטיבים האלה: במוטיב של ישראל כמרכיב מאוד מרכזי בזהות היהודית.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו גם מוצאים את ישראל כמרכיב מאוד חשוב היום שיכול להיות קטליזאטור חיובי לחבר צעירים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רואים מה קורה להם במפגש עם ישראל ואנחנו מדברים על ישראל הן כמולדת רוחנית והן כאופציה פיזית לכל אדם שירצה לקשור את גורלו עם המדינה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מדברים על המוטיב של עם, על היותנו פרטים שלא רק חולקים דת משותפת אלא משהו הרבה יותר גדול שעוסק בעבר משותף ובגורל ותכלית משותפת עתידית.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מדברים על המורשת, על הצורך והרצון לחבר למורשת ולשורשים כחלק ממה שהחזיק אותנו כל השנים האלה וצריך ללוות אותנו גם הלאה, אבל גם על עניין אחריות משותפת, במובן הזה של כל ישראל ערבים זה לזה, דרך המעשה.

יצחק אהרונוביץ': זה יבוא לידי ביטוי בפעילות שנציע.

יצחק אהרונוביץ': אתם יכולים לראות, אני לא אעבור על זה, ניתחנו גם מה יכולות הליבה של הסוכנות שצריכות להנחות אותנו כשאנחנו באים לבחור במה לעסוק.

יצחק אהרונוביץ': אציין רק שני דברים: הפריסה בעולם היהודי והיותנו שולחן יהודי גלובאלי, זו חוזקה מאוד משמעותית מבחינתנו.

יצחק אהרונוביץ': כמובן, השותפות האסטרטגית עם ממשלת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': כנ"ל גם שאר הדברים ש-80 שנה סייעו בידנו וצריך להמשיך  ולוודא שהם מסייעים בידנו.

יצחק אהרונוביץ': כל זה הביא אותנו להגדיר משימה מעודכנת לסוכנות היהודית לשנים הקרובות, שנמצאת כאן על הלוח.

יצחק אהרונוביץ': ארצה להדגיש שלוש מילים או שלושה פעלים חשובים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רוצים לקחת את עצמנו לעודד יהודים ברחבי העולם, לעורר השראה, למשוך אותם ממקום שמחזק את זהותם.

יצחק אהרונוביץ': להעמיק את הקשר הן עם עמם, הן עם מורשתם והן עם ארצם.

יצחק אהרונוביץ': אבל לא להסתפק רק בלהניע אותם ליצור קשר אלא גם להניע אותם לעשייה, הן עשייה שתמשיך לחזק ולבנות את מדינת ישראל והן עשייה שתבטיח קהילות יהודיות חזקות.

יצחק אהרונוביץ': הדרך שבה אנחנו בוחרים לעשות את זה היא להתמקד בשני מאמצי על, בשני מנועים אסטרטגיים משמעותיים, כאשר כל מנוע כאן בנוי מסט פעולות, שהמשמעות שלהם היא שהן צריכות לעבור יחד בסנכרון ובסינרגיה, בכך שהן מביאות לתוצר מצרפי שהוא גדול יותר מאשר הפעולה הבדידה.

יצחק אהרונוביץ': מנוע אחד משמעותי הוא ספירלת החוויות בישראל, כאשר כל מחקר שהוא מהשנים האחרונות חוזר מוכיח ומעצים את האפקט שיש למפגש הבלתי אמצעי עם ישראל על צעירים שמגיעים מהתפוצות.

יצחק אהרונוביץ': המחקרים מראים שככל שיש יותר מפגשים כאלה וככל שהמפגשים הם יותר ארוכים ומשמעותיים, כך הזיקה לישראל גדלה וכך הרצון לעלות גדל.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רואים היום קשר משמעותי עובדתי בין העולים שמגיעים לארץ לבין אלו שעשו כאן תכניות.

יצחק אהרונוביץ': למעלה מ-30% מהעולים מדווחים שהם היו קודם בתכנית.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רואים במחקרים שבהם עולים מהמערב מדברים על הסיבה המרכזית שהם עושים עלייה, שהיא רצונם לחיות כאן כיהודים.

יצחק אהרונוביץ': לכן אנחנו מעריכים שהזירה הזאת, ואנחנו מדברים על זירה, שכוללת בתוכה הן את עולם תכניות התיכון של לפיד, הן את עשרת הימים, למעלה מ-35,000 איש שמגיעים מתגלית, הן את אלה שמגיעים במסע, למעלה ב-10,000 בשנה, בין סימסטר לשנה, והן הרבה מאוד תחנות נוספות שצריכות להיות בספירלה הזאת בתור זירה משמעותית – אנחנו רוצים לקחת תפקיד אקטיבי לעשות שני דברים: אחד, למקסם את כמות הצעירים שיגיעו ויתחילו לפגוש את ישראל בתחנות שונות, אבל לא להסתפק בזה, אלא להבטיח שאחוז הולך וגדל מתוכם יעשו עלייה.

יצחק אהרונוביץ': זה מנוע אחד.

יצחק אהרונוביץ': המנוע שני, אקטיביזם חברתי.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו בוחרים שהדרך להיות מעורבים בחיזוק זהותם  היהודית של צעירים בישראל, תיעשה במסגרת הגילאים של 18-30, גילאים שבהם הצעירים הישראליים עוסקים באקטיביזם, בין אם באמצעות שנת שירות ומכינות קדם צבאיות ובין אם באמצעות פלטפורמות התנדבות אחרות אחרי הצבא, קהילות צעירות וכולי.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מזהים הזדמנות מאוד גדולה, בזמן שהם עוסקים בעשייה ובנתינה החברתית, להיכנס ולעסוק בתוכן יהודי וחיבור שלהם לצעירים מהתפוצות לאקטיביזם משותף.

יצחק אהרונוביץ': קוצר הזמן לא מאפשר לי זה – אז מאוד בקצרה, אתם רואים כאן למה, כמה נוח.

דני דנון: מה שלא הכרחי תעברי הלאה, אנחנו גם נפיץ את המצגת לכל מי שהארגונים מבקש.

קריאה: אמירה, לטובתכם.

קריאה: חס וחלילה.

דני דנון: פשוט חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בשבוע תקציב.

דני דנון: ועדת כספים – אני יודע כמה קשה, מי שהגיע לפה חשוב לו לשאול את השאלות.

יצחק אהרונוביץ': שני דברים חשובים ובזה אסיים.

יצחק אהרונוביץ': אחד, דיבר קודם היושב ראש: השינוי האסטרטגי הזה אמור לייצר את החיבור המשמעותי ביותר, שלא היה קיים, בין עבודת החינוך היהודי-ציוני ובין עבודת העלייה.

יצחק אהרונוביץ': לכן כשאתם רואים בשקף הזה את שלושת הפלטפורמות המשמעותיות מאוד של הסוכנות היהודית בעולם החינוך, שליחים, אנחנו מדברים על למעלה מ-500 שליחים בשנה שנמצאים מעל שנה בתפוצות.

יצחק אהרונוביץ': למעלה מ-1500 שליחים שיוצאים לתקופות קצרות יותר.

יצחק אהרונוביץ': על כל פעולה שעוסקת בהכשרת אלפי מחנכים מקומיים בתפוצות ועל פלטפורמה של למעלה מ-46  שותפויות שמערבת עשרות אלפים של אנשים מישראל ומהקהילות – שלושת הפלטפורמות האלה, מבחינתנו, הופכות להיות המערך שעוסק בהבאת מסר העלייה, מסר ישראל וחיבור לזהות.

יצחק אהרונוביץ': זו נקודה מאוד חשובה.

יצחק אהרונוביץ': עוד נקודה אחת.

יצחק אהרונוביץ': כשאנחנו מסתכלים על העלייה מהמערב ורוצים להבטיח, כמו שאלן אמר, את העץ ואת הפוריות של העץ, אנחנו נצטרך בשלבים שונים לעשות עדכון לאופן שבו אנחנו פועלים.

יצחק אהרונוביץ': נצטרך לדבר על הרחבה מאוד משמעותית של הכלים שבהם נפנה לקהל היעד ונציע את החיבור לישראל ואת אפשרות העלייה לישראל.

יצחק אהרונוביץ': נרצה לייעל ולהכניס אל תוך המודרנה הטובה ביותר שיש את כל השירותים שלנו לעולים, ונרצה להרחיב מאד, באופן משמעותי, מסלולי עלייה לאוכלוסיות יעד.

יצחק אהרונוביץ': האקטיביזם החברתי, שוב, מקוצר הזמן, אמרנו: מנסה להשיג שני דברים ולצד – שקף אחרון כדי להשלים – לצד שני המנועים חשוב להבהיר, יש שני מאמצים נוספים, שבעצם ביחד ישלימו לארבעת הדברים המרכזיים שבהם תעסוק הסוכנות היהודית.

יצחק אהרונוביץ': לצד הספירלה של החוויות ולצד זהות יהודית לישראלים באמצעות אקטיביזם, ימשיך להיות מאמץ מאוד משמעותי לפעולה בקרב יהדות דוברת רוסית, מאמץ שעליו אנחנו עוסקים באסטרטגיה נפרדת ומותאמת לסיטואציה ולנסיבות שם, ולצד זה תמשיך לפעול וזרוע שתעסוק בחירום והצלה של יהודים כאשר כרגע אנחנו מדברים, לפחות בשלוש השנים הקרובות, הפרויקט המשמעותי, הוא יהדות אתיופיה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: נפתח את הדיון.

דני דנון: רציתי לבקש מהיושב ראש של הסוכנות – אני מוצא את עצמי הרבה פעמים מגן על הסוכנות ואחת הביקורות שעלו, גם בוועדה פה, בדיונים שלא היית, זה הנושא של מחלקת עלייה.

דני דנון: זאת אומרת, אמרו סגירת שערים, סגירת מחלקת עלייה.

דני דנון: זו היתה ההערה והעלו את זה גם גופים וגם גורמים.

דני דנון: רציתי לקבל ממך תשובה ברורה בנושא, כי זה נושא שעלה פה בוועדה כשלא היית פה.

נתן שרנסקי: אז כמו שאמרתי: המטרה שלנו היא, שלא רק מחלקת עלייה, כל הסוכנות, עם כל השליחים, עם כל התכניות, תעבוד לטובת העלייה.

נתן שרנסקי: על כן, כן, אני חושב שבמבנה חדש יהיו שמות אחרים, אז אולי במקום מחלקת עלייה, יהיה גלובל סנטר לשירותי עלייה.

נתן שרנסקי: המשמעות לא רק שלא משתנה, להפך, אנחנו מורידים חומות סיניות שהגבילו מאד את הפעילות שלנו, כאשר יש שליח עלייה והוא מטפל בעלייה ויש שליח מורה ושליח חינוך ושליח קמפוס, שעלייה זו לא הבעיה שלהם.

נתן שרנסקי: עכשיו זו בעיה של כולם.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: תודה רבה אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך, נתן, על ההצגה.

שלמה מולה: ראשית כל, אני רוצה לשבח אותך לפחות על שני דברים מאוד משמעותיים שקרו בתקופה שבא אתה מכהן.

שלמה מולה: אחד, זה שאתה, יחד איתנו, סייעת רבות מאוד לעצור את החקיקה המשונה בנושא הגיור.

שלמה מולה: מי שרוצה להמשיך את חקיקת הגיור, כפי שהיא מוצעת, הוא נותן באמת בוץ בפנים של אותם יהודים, בעיקר מארצות הברית.

שלמה מולה: אותם הזרמים של הרפורמים והקונסרבטיביים.

שלמה מולה: אם אנחנו עוסקים בנושא של הזהות היהודית, מי שיראה באמצעות החקיקה הזאת את מדינת ישראל היא מדינה שהולכת ומתחרדת, ואני אומר לך, שעולה לא יגיע משם.

שלמה מולה: לכן אני חושב שעמידתך האיתנה כאן, גם מול ראש הממשלה וגם מול הכנסת ובתמיכה של מספר חברי כנסת,  היתה מאד חיונית.

שלמה מולה: הנושא השני שאני רוצה לשבח אותך – התחלת בזה ואני מניח שאתה תסיים בזה – זה סיפור העלייה מאתיופיה.

שלמה מולה: אני חושב שאילולא היו מקבלים את ההחלטות וההמלצות כפי שרובנו היו ממליצים, וביקשנו שיעשו, יכול שהסיפור הזה לא היה נגרר עד היום.

שלמה מולה: יכולנו שהסיפור הזה יהיה מאחורינו.

שלמה מולה: החלטה משמעותית עכשיו שהסוכנות היהודית לוקחת את הטיפול באתיופיה, הטיפול בהכנה לעלייה.

שלמה מולה: לא רק הטיפול בהכנה לעלייה, גם לשלוט במי שייכנסו לרשימות.

שלמה מולה: וזה - - - ייצא זאת החלטה חיונית.

שלמה מולה: אנוכי וחבר הכנסת מיכאלי היינו באתיופיה, כתבתי דוח ושלחנו לך אותו.

שלמה מולה: ישבנו עם הצוותים של ראש הממשלה.

שלמה מולה: אני מאוד שמח שגם ראש הממשלה קיבל את עמדתנו.

שלמה מולה: יו"ר הכנסת היה פעיל בעניין, הוועדה הזאת הייתה פעילה בעניין.

שלמה מולה: אני רוצה לבקש ממך גם כדי שהעבודה תהיה מושלמת – אני מוכרח להודות, לא כל כך שמחנו שזה נמרח לשלוש שנים.

שלמה מולה: אבל אני חושב שיש הזדמנות יוצאת דופן, וכל ה-7000, 6000, 6500 אנשים שיגיעו לכאן, יגיעו יותר מוכנים.

שלמה מולה: ואני מציע שהסוכנות תיקח תכנית פעולה באתיופיה של הכנה לזהות היהודית, הכנה לעלייה וטיפול רפואי, עברית נאותה לילדים.

שלמה מולה: הייתה תכנית שתוכננה בזמנו, ואני מציע שאת התכנית הזאת ניישם באתיופיה, כי הקהילה היא קהילה סגורה, לכן אין שום בעיה, היום אין לך בעיה של במי מדובר.

שלמה מולה: מכאן בעצם לנושא הזה שאתה מדבר עליו.

שלמה מולה: אני מוכרח לומר, שאני באתי משם, כידוע, מהסוכנות.

שלמה מולה: כל פעם שהייתי שם, לפחות, היו בין שש לשבע תוכניות אסטרטגיות של הסוכנות.

שלמה מולה: יש לי אלרגיה לתוכניות אסטרטגיות.

רוברט טיבייב: או לסוכנות.

שלמה מולה: לא, לסוכנות בשום אופן לא.

שלמה מולה: ממש לא.

שלמה מולה: לתפיסה הזאת של תכנית אסטרטגית שמביאה מהפכות, יש לי עם זה בעיה.

שלמה מולה: אבל אני מוכן לתת הזדמנות לתכניתה אסטרטגית שאתה מוביל, אבל יש לי כמה שאלות שאני רוצה לשאול.

שלמה מולה: אל"ף, הנושא של – אני לא רוצה להיכנס האם תהיה מחלקת עלייה לישראל.

שלמה מולה: זה לא הנושא, אני מקווה שתהיה.

שלמה מולה: אני בסופו של דבר רוצה לראות את התוצר, האם התכניות האסטרטגיות מביא עלייה או לא מביא עלייה, אבל יש לי כמה שאלות.

שלמה מולה: בתכנית האסטרטגית שלכם אני לא רואה איפה הנושא של הקליטה.

שלמה מולה: אם עולה שיגיע לארץ לא ייקלט טוב, אני רוצה לדעת אם הוא נקלט אצלה בערד או אצל רינה גרינברג בכרמיאל.

שלמה מולה: איכות הקליטה שלו.

שלמה מולה: אם הסוכנות היהודית לא תהיה פעילה בקליטה שלו, בסופו של דבר, היכולת של העולה לשלוח מכתב: תשמע אני נקלטתי בכרמיאל, מאוד טוב לי.

שלמה מולה: נקלטתי בערד, מצאתי עבודה.

שלמה מולה: אם התוכניות לעידוד עלייה לא יהיו יחד עם אנשי השטח, אני לא משוכנע שזה יכול ללכת.

שלמה מולה: זו נקודה אחת שהייתי רוצה לשמוע ממך, בנושא הזה של שיתוף הרשויות ותכניות קליטה.

שלמה מולה: דבר נוסף, מה שחסר לי, בסופו של דבר ייעודה של הסוכנות לעודד עלייה וגם לסייע בפיתוחה של המדינה.

שלמה מולה: חסר לי הנושא של פיתוח נגב-גליל.

שלמה מולה: המדינה הזאת, בסופו של דבר, הפוקוס שלה יהיה פיתוח הנגב והגליל.

שלמה מולה: עכשיו, עוד משפט אחרון, בזה אני אסיים.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, כרגע, אולי זה התפקיד שלנו.

שלמה מולה: אני מכיר את מה שקורה, אלן דבר על זה, הנושא של השינויים שהקהילה האמריקאית עוברת בנושא תרומות והיחס שלה.

שלמה מולה: מדינת ישראל צריכה לבוא במשאבים שלה, אני חבר בוועדת כספים, אני יודע כמה כסף – השנה רק היו לנו תשעה מיליארד שקל עודף גבייה.

שלמה מולה: זה היה כמעט 21 מיליארד שקל לא מנוצל של משרדי ממשלה.

שלמה מולה: אני חושב שהסוכנות, אם אנחנו רוצים לראות את הסוכנות היהודית כזרוע הביצועית של ממשלת ישראל - - -  תפקידה של ישראל כמדינה יהודית, לאו דווקא דמוקרטית, יהודית, אני חושב שאנחנו לא יכולים אך ורק לסמוך על תרומות מארצות הברית.

שלמה מולה: לכן אני מציע שתהיה חקיקה שמעגנת בחוק מתן תקציבים לסוכנות היהודית, ותקציב מוגדר.

שלמה מולה: יכול להיות פר תכניות, אבל התקציבים שהמדינה צריכה לתת לא צריכים להיות תלויים ביחסו הטוב של יו"ר הסוכנות מול הממשלה.

שלמה מולה: זה עניין של הכנסת כולה.

שלמה מולה: לכן, אני חושב שבעניין הזה, יכול להיות שצריך ליזום יוזמת חקיקה, שמממנת את הסוכנות היהודית.

שלמה מולה: בצורה כזאת אנחנו מבטיחים שהסוכנות לא תהיה תלויה באותו תורם.

שלמה מולה: פעם תרמו ניצולי שואה וכן הלאה.

שלמה מולה: היום לא בטוח שהנכדים של ניצולי השואה רואים בישראל יעד אטרקטיבי, חשוב ביותר.

שלמה מולה: לכן אני מציע שמתוך -360 מיליארד שקל תקציב המדינה, לא יקרה שום דבר אם מיליארד שקל יהיה לסוכנות היהודית.

דני דנון: תודה רבה.

שלמה מולה: משפט אחרון, שאלה לנתן.

שלמה מולה: הייתה	תוכנית שנקראת תכנית קדמה, שאני הייתי מהיוזמים שלה כשהייתי במחלקה לעלייה.

שלמה מולה: שמעתי שאתם הולכים לסגור את התכנית הזאת.

שלמה מולה: אני מבקש ממך, אל"ף, לא לסגור אותה.

שלמה מולה: שתיים, להגדיל אותה.

שלמה מולה: כי אם אתם מדברים על להעלות את האנשים מאתיופיה, כדאי שהתכנית הזאת – היא בסך הכול מיטיבה עם הצעירים.

שלמה מולה: במקום שיהיו שם המון אנאלפביתים, יגיעו לאוניברסיטה, לכן כדאי שהסוכנות תפתח.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מציע שניקח מספר שאלות והתייחסויות ואחרי זה נקבל את התשובות.

דני דנון: חבר הכנסת טיבייב, רצית להתייחס או יותר מאוחר?

רוברט טיבייב: יותר מאוחר.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מבקש מרינה גרינברג, סגנית ראש העיר כרמיאל, בבקשה.

רינת גרינברג: קודם כל, אני מברכת את יושב ראש, את נתן שרנסקי, את התפקיד וגם אותך, אדוני היושב ראש, מר דנון.

רינת גרינברג: אתה חדש בוועדת קליטה.

רינת גרינברג: אני פעם ראשונה רואה אותך.

רינת גרינברג: אני באה מהגליל ודיבר כאן שלמה מולה על נגב וגליל.

רינת גרינברג: אנחנו, בשלטון המקומי, כל אחד מתפלל כמה שיותר עולים לקלוט ביישובים שלנו.

רינת גרינברג: הייתה תקופה, לפני 20 שנה, שקלטנו 300 משפחות בחודש.

רינת גרינברג: היום אנחנו קולטים 100 בשנה, וגם ה-100 בשנה בשבילנו זה דבר מאוד גדול.

רינת גרינברג: אני מאוד חרדה לתכנית הזאת.

רינת גרינברג: אני יודעת שהסוכנות היהודית היא מומחית בלהמציא פרויקטים.

רינת גרינברג: חלק טובים וחלק פחות טובים.

רינת גרינברג: אני יכולה להתייחס לפרויקט בבית וביחד, פרויקט שעלה מיליונים.

רינת גרינברג: מיליונים, אני אומרת לכם.

רינת גרינברג: הפרויקט הזה שעלה מיליונים עם יהורם גאון בטלוויזיה ועם אנשים שיאמצו ושפכו כסף בלי סוף – אנחנו הרשויות לא ראינו את זה.

רינת גרינברג: אבל אני עשיתי פרויקט ליווי משפחות מ-1992.

רינת גרינברג: 320 משפחות ליוו 300 משפחות עולים, כמעט לא עלה כסף לרשות המקומית.

רינת גרינברג: לא היה צריך לשפוך כל כך הרבה כסף.

רינת גרינברג: בגלל זה אני כל כך חרדה לדבר הזה.

רינת גרינברג: דבר נוסף, פרויקט "שותפות 2000" יוצא מן הכלל, כל כך נהנינו מהפרויקט הזה.

רינת גרינברג: אנחנו היום, כשרואים שסוגרים מרכזי קליטה בארץ – דיברת על קדמה, לנו בכרמיאל עוד יש קדמה,  ואני גם מבקשת לא לסגור את הפרויקטים האלה.

רינת גרינברג: פרויקט סלע – הפרויקטים האלה הם כל כך חשובים.

רינת גרינברג: אני חושבת עידוד עלייה, אנחנו מדברים על פרויקטים לעידוד עליה.

רינת גרינברג: אני מ-1994 יצאתי לא פעם להביא עולים ואני מוכנה לצאת כל פעם בעיקר להביא עולים, כי מה שקורה בכרמיאל ובנצרת עילית אני לא צריכה לספר פה לאף אחד.

קריאה: ובעכו.

רינת גרינברג: ובעכו.

רינת גרינברג: אני לא צריכה לספר לכם כמה אנחנו זקוקים לעלייה הזאת.

רינת גרינברג: פשוט זקוקים.

רינת גרינברג: ואני חושבת, שאם אנחנו מדברים על להביא ולתת זהות יהודית, זהות ישראלית – אנחנו נותנים.

רינת גרינברג: מהרגע שהוא דרך אצלנו בארץ, ברגע שהוא בא לעיר שלנו, הוא מקבל את הזהות היהודית.

רינת גרינברג: כי אנחנו קולטים עולים לא כל כך קשורים ליהדות, לא כל כך קשורים לזהות היהודית.

רינת גרינברג: אנחנו רוצים שהם יקלטו בקולקטיב, מה שאמרנו כאן.

דני דנון: תודה.

רינת גרינברג: אבל משפט אחד.

רינת גרינברג: אנחנו גם מקווים שהמחלקה לעידוד עלייה לא תיסגר.

רינת גרינברג: ודבר נוסף שאני מוכרחה לציין, לקלוט את העולה זה לא לשנה, זה לקלוט אותו אפילו עד 10-15 שנה.

רינת גרינברג: כי אנחנו מדברים גם על בני מנשה, גם על האתיופים וגם מחבר העמים.

רינת גרינברג: אני חושבת שכאן משרד הקליטה נתן לנו פתרונות, ואני חרדה מה אמור ומה הולך להיות הלאה.

רינת גרינברג: מי יעזור לנו לקלוט את העולים, כי הרשות המקומית אין לה תקציבים.

רינת גרינברג: אתם יודעים, אני לא צריכה לספר לכם, אין מענקי איזון, אין כסף ואף אחד לא רוצה לקלוט את העלייה.

רינת גרינברג: תודה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: מריו לייב, יושב ראש מועצת ארגוני עולים.

דני דנון: קודם כל, ברכות.

דני דנון: נבחרת מחדש, ככה השמועות שהגיעו לכנסת.

דני דנון: ברכות על הבחירה.

מריו לייב: נבחרתי ליושב ראש התאחדות עולי אמריקה הלטינית ואני גם יושב ראש של מועצת ארגוני עולים.

דני דנון: בשני הכובעים שלך אתה פה.

דני דנון: בבקשה, מריו.

מריו לייב: תודה.

מריו לייב: אני חושב שבכל הזמנים היתה פעילות של זהות יהודית דרך מורים שליחים, רבנים, קורסים של מדריכים בארץ.

מריו לייב: אני מברך – שהיום רוצים לחזק את הנושא.

מריו לייב: אני חושב שצריכים להוריד את הכובע לשליחים ולפעילות שיש בכל העולם של הסוכנות היהודית לעידוד עלייה.

מריו לייב: הגיעו השנה 19,000 עולים, שיש גם עלייה במספר.

מריו לייב: זה מאוד חשוב בגלל שבעצם הנציגים של הסוכנות, השליחים, הם הקשר עם הקהילה היהודית.

מריו לייב: אין קשר אחר.

מריו לייב: השגריר לא יורד לעם, השליח נמצא בתוך העמך, בתוך הקהילות.

מריו לייב: מה שאני מודאג ממנו, זה שבאוקטובר אישרתם את התקציב של הסוכנות היהודית, וראיתי שבאמצע 2011 מתחילים הקיצוצים, ב-2013-2012 כמעט מקצצים את כל התקציבים לעידוד עלייה, לפעילות בקהילות, לשליחים.

מריו לייב: רק התקציב של חמ"ע, לפי התכנית, הוא לא יותר קטן אלא יותר גדול.

מריו לייב: אז אני רוצה לדעת אם ביטלתם את אמריקה הלטינית, ביטלתם את אירופה, ביטלתם את דרום אפריקה.

מריו לייב: כי כמעט בעוד שנה לא תהיה פעילות שם – לפי התקציב.

מריו לייב: בלי תקציב אני חושב שקשה מאוד שתהיה פעילות.

מריו לייב: אנחנו כמועצת ארגוני עולים, אחרי השיחות שהיו לנו, מכינים תכנית לשיתוף פעולה עם מתנדבים, עם חברים שאנחנו נגיש עכשיו שזה בעצם לפי התכנית החדשה, ואנחנו לוקחים בחשבון גם את המדינות שכנראה יורדות מהפעילות של הסוכנות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: ישעיהו יחיאלי, יו"ר מנהלת נעל"ה.

דני דנון: נפגשנו בימין-אורד לפני שבוע.

דני דנון: עם היקף התרומות שאני קורא אתם יכולים לעזור לסוכנות היהודית עוד מעט, כפר הנוער ימין-אורד.

דני דנון: אבל זה מבורך, וכמו שאמרנו בסיור – מה שאתם צריכים, עזרה, אנחנו פה לשירותכם.

דני דנון: בבקשה, ישעיהו.

ישעיהו יחיאלי: אל"ף, התרומות הן לימין אורד, לא לנעל"ה.

ישעיהו יחיאלי: תודה, אדוני היושב ראש.

ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לברך את המנהיגות החדשה של הסוכנות, נתן ואלן, שמביאים איתם בשורה חדשה.

ישעיהו יחיאלי: ביקשתי רשות דיבור בפורום המכובד הזה כדי לוודא ולשמוע מכם בצורה ברורה, שמחויבות הסוכנות היהודית לחלקכם בתכנית נעל"ה שרירה וקיימת, גם בתכנית האסטרטגית החדשה – אנחנו לא מופיעים שם, לא הופענו בדבריך, אלן.

ישעיהו יחיאלי: אני מניח שזה רק בטעות – וגם בתקופת הביניים, עד שהתכנית שלכם תהפוך ממדרש למעשה.

ישעיהו יחיאלי: בוועדה המכובדת הזאת, בחנוכה לפני שנתיים, בהשתתפות  12 חברי כנסת מכל סיעות הבית, התקיים דיון חירום אחרי החלטת הסוכנות היהודית ב-2008 לצאת מנעל"ה מהיום להיום.

ישעיהו יחיאלי: חברי הוועדה, כמו אישי ציבור רבים ובהם מר שרנסקי, חתמו על גילוי דעת שאומר כך: "אנו פונים להנהגת הסוכנות היהודית לחזור בה מההחלטה המסכנת את המשך קיומה של תכנית נעל"ה ושל הסוכנות היהודית עצמה".

ישעיהו יחיאלי: ואמנם בפברואר 2009 הממשלה החליטה להיכנס במקום הסוכנות היהודית לעלויות נעל"ה בארץ, ובאותה החלטה נאמר שהסוכנות היהודית מודיעה שהשתתפותה בנעל"ה תתמקד מעתה בפעילות שיווק התכנית וגיוס התלמידים, ומימון הטיסות לישראל.

ישעיהו יחיאלי: במרץ 2009 החליטה הממשלה כי נתיב יסייע לסוכנות מתקציב המדינה לבצע את פעילות נעל"ה בחבר המדינות, ואמנם השנה ראינו 20% גידול בהרשמה לנעל"ה בחבר המדינות.

ישעיהו יחיאלי: במערב התמונה בדיוק הפוכה.

ישעיהו יחיאלי: עדיין לא התחילה שום פעילות לספטמבר 2011, אנחנו כבר בפיגור שלושה חודשים.

ישעיהו יחיאלי: עובדי מחלקת העלייה שלכם בארץ ובחו"ל אומרים לנו שהחל מאחד בינואר, דהיינו בעוד עשרה ימים, אין להם אגורה לפעילות כלשהי הקשורה בנעל"ה, כולל לא להביא את הילדים למבחנים.

ישעיהו יחיאלי: המחזור הבא ממש בסכנה.

ישעיהו יחיאלי: לכן אני מבקש לשמוע בבירור, שאתם מחויבים לתכנית נעל"ה על פי הודעתכם לממשלה, שמור לה מקום מרכזי בתכנית האסטרטגית ובהתארגנות החדשה, ולא יהיה שום מעצור בפעילות נעל"ה בעולם, לא בטווח המיידי ולא בטווח הארוך, כפי שביקש מכם שר החינוך בהופעתו בחבר הנאמנים.

ישעיהו יחיאלי: תודה רבה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: בוריס גרוסמן ממעלה אדומים, סגן ראש העיר – אנחנו עדיין לא קיבלנו תשובה משר החינוך לגבי השאלה שהעלית בדיון הקודם.

בוריס גרוסמן: אתה חייב לי תשובה, אני יודע.

דני דנון: אני יודע.

דני דנון: אקבל את התשובה מהשר, אתה תהיה הראשון שתקבל את התשובה בפקס.

דני דנון: בבקשה, בוריס.

בוריס גרוסמן: אדוני היושב ראש, נתן, חברי נתן, שאני מכיר אותו הרבה מאוד שנים.

בוריס גרוסמן: נתן שרנסקי שהביא עלייה ועזר לעלייה מברית המועצות ומכל העולם להגיע לפה.

בוריס גרוסמן: נתן שרנסקי שהביא מחניים למעלה אדומים והוא חבר נאמן.

בוריס גרוסמן: אני רוצה להגיד כמה מילים.

בוריס גרוסמן: אני מפחד.

בוריס גרוסמן: אתה זוכר שפה היה פעם "הם מפחדים"?

בוריס גרוסמן: – אז אנחנו מפחדים.

בוריס גרוסמן: אני מפחד, בגלל שבזמן האחרון קיבלנו במעלה אדומים 12 משפחות עולים.

בוריס גרוסמן: רק בשבועיים האחרונים.

דני דנון: מאיפה?

דני דנון: בוריס, מאיזה מדינות?

בוריס גרוסמן: קיבלנו מארצות הברית, קיבלנו עכשיו מדרום אפריקה שתי משפחות.

בוריס גרוסמן: קיבלנו ארבע משפחות מברית המועצות לשעבר, לפני שבוע.

בוריס גרוסמן: ולמה אני מספר?

בוריס גרוסמן: - מדרום אמריקה שתי משפחות הגיעו גם למעלה אדומים לפני שבועיים שלושה.

בוריס גרוסמן: אנחנו רוצים להתחזק, אבל הפחד שלי – אני מדבר עכשיו בגלוי, אולי זה יפגע בכמה אנשים אבל זה מה שיש – חוץ מעזרה ממשרד הקליטה שאנחנו מקבלים, אנחנו מהסוכנות, בחודשיים האחרונים לא מקבלים עזרה.

בוריס גרוסמן: כשעולים מגיעים למעלה אדומים או לעיר אחרת שאני בקשר איתה – פעם קיבלנו מהסוכנות, הודיעו לנו שבועיים מראש: עולים באים.

בוריס גרוסמן: עכשיו ממשרד הקליטה יודעים באותו יום מתי הם מגיעים ארצה.

בוריס גרוסמן: חברים, זה בלתי אפשרי.

בוריס גרוסמן: חבר'ה במחלקת עלייה בסוכנות בלחץ אדיר, אני בקשר איתם, הם לא יודעים מה יהיה אתם.

בוריס גרוסמן: השליחים במדינות הם לא יודעים מה יהיה איתם.

דני דנון: לא הבנתי אותך, בוריס.

בוריס גרוסמן: רק שנייה, אני רוצה להגיד: אם יסגרו את מחלקת הקליטה בסוכנות וגם את השליחים במדינות, תהיה קטסטרופה.

בוריס גרוסמן: אנחנו מדברים על זהות יהודית.

בוריס גרוסמן: זהות יהודית – היום נותן משרד הקליטה ליהודים שעלו ארצה כסף, תקציבים.

בוריס גרוסמן: אנחנו ניתן שם, הסוכנות, אלו יתנו פה.

בוריס גרוסמן: לא נכון.

בוריס גרוסמן: הסוכנות צריכה להביא אנשים ארצה.

בוריס גרוסמן: פעם היה.

בוריס גרוסמן: אנשים, נציגי עלייה שיושבים פה מהעיריות, הסוכנות שלחה אותם לכל מיני מדינות, לערים, והם הביאו עולים לפה ביחד עם הסוכנות.

בוריס גרוסמן: שליחי סוכנות.

בוריס גרוסמן: אין עכשיו, אין תקציבים ואין זה.

בוריס גרוסמן: עכשיו אנשים קשה להם לעלות.

בוריס גרוסמן: חבר'ה, אם ילמדו אותם עברית שם ותורה ותלמוד, הכל טוב ויפה.

בוריס גרוסמן: אתם צריכים להביא אותם לפה.

בוריס גרוסמן: אם אנחנו נסגור את מחלקת העלייה, יהודים לא יעלו לפה ויהיה קטסטרופה.

בוריס גרוסמן: אני מבקש לבטל את התכנית שאנחנו מדברים עליה עכשיו, להביא עולים לפה ולעזור, מהסוכנות.

בוריס גרוסמן: מה שחבר הכנסת מולה אמר זה נכון: מדינת ישראל חייבת לתת כסף לסוכנות.

בוריס גרוסמן: מיליארד שקל זה לא כסף.

בוריס גרוסמן: זה להביא אותם לפה ולא לסגור שום דבר.

בוריס גרוסמן: צריך להביא אותם לפה, לעזור להם פה, כמו שמשרד הקליטה עושה לנו.

בוריס גרוסמן: ואף אחד אחר לא עוזר לנו.

בוריס גרוסמן: תודה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לומר משהו, לפני שהדוברים הבאים ימשיכו.

דני דנון: אני, כמי שעוסק בעלייה שנים רבות, רואה את כולם שותפים.

דני דנון: את משרד העלייה והקליטה ואת הסוכנות היהודית ואת כל הגופים פה בחדר אחד.

דני דנון: וכששרנסקי ישב בממשלת ישראל, הוא היה בכובע שלו כשר.

דני דנון: היום הוא יושב ראש הסוכנות היהודית, ואני כיושב ראש בכובע הזה, כיושב ראש ועדת עלייה וקליטה.

דני דנון: כלומר, יישב במקום אחר – גם יעסוק בזה.

דני דנון: לכן אני חושב שכולנו שותפים לרצון ואין פה טובים או רעים בעניין הזה.

דני דנון: אני אומר את זה, שוב, אנחנו רוצים לשמוע הערות, רוצים לשמוע גם ביקורת, אבל אין פה במשחק הזה שחור ולבן, יש לנו יעדים משותפים.

דני דנון: מפה, דרך אגב,  בסיום הישיבה – אני מזמין את כל מי שנמצא פה – גם אני, גם נתן שרנסקי, גם השרה, חוצים את הכביש למלון רמדה, והולכים לראות יריד.

דני דנון: יש יריד קליטה, שהגיעו אתמול עולים, אנחנו הולכים לראות את העולים, לשמוע איתם, לדבר איתם.

דני דנון: העולים הם עולים של כולנו.

דני דנון: אני רוצה לבקש מברוך מיכאלי, ממשרד החינוך מחוז צפון, בקצרה, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, יושב ראש הסוכנות.

אברהם מיכאלי: דבר ראשון, אנחנו מברכים, כמשרד החינוך – ואני יושב פה כמשרד החינוך ולא כמחוז הצפון – על כל העשייה של הסוכנות, גם על התיאום עכשיו לקראת אפריל, קבלת בית הספר באתיופיה, ולפני כן הייתה חשיבה משותפת.

אברהם מיכאלי: יחד עם זה אני מבקש להאיר שתי נקודות שאני חושב שצריך להתייחס אליהן.

אברהם מיכאלי: אנחנו כאגף קליטת תלמידים עולים מתייחסים, או עובדים היום, על שתי משימות עיקריות.

אברהם מיכאלי: המשימה האחת זה עולי ארצות הרווחה, וכמו שאמרו חבר הכנסת מולה ואחרים, אנחנו חושבים שצריך לחזק או להמשיך את הליווי של העולים מעבר לפרק הזמן הקצר, כי אנחנו מוצאים תלמידים שלא תמיד יכולים להתמודד פתאום עם העזיבה הזאת וגם משרד החינוך לא יכול לתת את המענה בעצמו.

אברהם מיכאלי: אם אני אתייחס לעלייה מאתיופיה, שזו המשימה המרכזית היום, בעיקר בעקבות החלטת הממשלה, ההחלטה הטובה להעלות את ה-8000 שנשארו שם.

אברהם מיכאלי: היינו מבקשים לחזק את התיאום.

אברהם מיכאלי: כי המשאבים קיימים.

אברהם מיכאלי: משרד החינוך עושה את ההשתדלות העצומה, כל מקום שמגיע עולה ישר מעבירים שעות.

אברהם מיכאלי: הבעיה היא שאם אתם לא מודיעים לנו מראש, תדעו: בחצי השנה הקרובה, בארבעה חודשים הקרובים, יגיעו לאזור הזה כך וכך עולים, אנחנו לא יכולים להכין מורים לאותו מקום.

אברהם מיכאלי: רק אחרי שהבן אדם הגיע יש שעות, אז מתחילים לחפש מורים.

אברהם מיכאלי: נדע את העלייה, לא נפטר מורים, לא נפסיק עבודה של מורים, יהיה לנו תכנון טוב של העבודה.

אברהם מיכאלי: זו ממש בקשה.

אברהם מיכאלי: כמה שאפשר לחזק את זה כדי לעזור לנו להצליח עם הילדים.

דני דנון: תודה.

זאב נוימן: את זה עשינו את זה כל הזמן.

זאב נוימן: שיתוף פעולה עם מערכת החינוך שלנו.

דני דנון: בבקשה, חנוך,  משנה למנכ"ל משרד הקליטה.

חנוך צמיר: בינתיים הצטרף המנכ"ל, דימה, אז אני מניח שגם לו יש מה לומר.

חנוך צמיר: אבל שלושה משפטים.

חנוך צמיר: במשרד נחשפנו לתכנית האסטרטגית של הסוכנות היהודית רק בימים האחרונים.

חנוך צמיר: עוד לא עיכלנו אותה עד הסוף, כמובן שגם לא היינו שותפים לה, לצערי.

חנוך צמיר: אבל בהזדמנות זאת יש לי בקשה.

חנוך צמיר: אמר מנכ"ל הסוכנות היהודית שהתהליך הארגוני רק מתחיל ועומד להימשך בחודשים הבאים.

חנוך צמיר: אני חושב שכל מה שקשור לתחום הרה-ארגון של עידוד העלייה ושל הקליטה בארץ, נכון שאנחנו, כמשרד, נהיה שותפים, כדי שנדע בזמן אמת מה הכוונות של הסוכנות היהודית, ושאולי גם תקשיבו לעמדותינו.

דני דנון: אין קבינט של הממשלה?

חנוך צמיר: אני מניח שעבודה משותפת יכולה להיות טובה יותר.

דני דנון: יש קבינט שמתאם את הדברים, נכון?

חנוך צמיר: תודה.

נתן שרנסקי: זהו, יש לנו יחסים מספיק טובים ועשירים עם המשרד.

דני דנון: אלי ברנשטיין מדימונה.

דני דנון: בבקשה.

אלי ברנשטיין: בוקר טוב לכולם.

אלי ברנשטיין: אני פה בכמה כובעים, אל"ף רשות, ממלא מקום ראש העיר דימונה.

אלי ברנשטיין: שנית, אני שייך לקונגרס היהודי העולמי, שלישית, אני שייך לשלטון מקומי, השלטון המקומי עושה אותן פעילויות, כמעט, שהצעת.

אלי ברנשטיין: אני שואל אותך: נושא אקדמיה, לא ראיתי פה.

אלי ברנשטיין: לא הוזכר נושא אקדמיה, חילופי סטודנטים.

אלי ברנשטיין: פעם זה היה מאוד מקובל לעשות חילופי סטודנטים.

אלי ברנשטיין: סטודנטים יהודים היו מגיעים לפה- - - -

דני דנון: שאלה.

דני דנון: אני רוצה רגע לכוון אותך, אנחנו דנים בסוכנות היהודית.

אלי ברנשטיין: הסוכנות היהודית.

אלי ברנשטיין: הסוכנות היהודית עסקה פעם בזה.

אלי ברנשטיין: עסקה בזה פעם.

דני דנון: אוקיי.

אלי ברנשטיין: שנות ה-70.

דני דנון: אני לא מכיר.

אלי ברנשטיין: שנות ה-70, 1973, כשאני עוד הייתי סטודנט, עסקו בזה.

אלי ברנשטיין: השלטון המקומי – עושה את אותו הדבר כמעט.

אלי ברנשטיין: מה אנחנו עושים?

אלי ברנשטיין: מביאים תרומות, שולחים שליחים, מתעסקים, עובדים באותה צורה.

אלי ברנשטיין: קונגרס יהודי עולמי – אתמול היה "בורד" של 50 ארגונים מכל העולם, עוסקים באותו הדבר.

אלי ברנשטיין: איפה איגום?

אלי ברנשטיין: איפה עבודה משותפת?

אלי ברנשטיין: למה כל משרד עובד בנפרד?

אלי ברנשטיין: בזבוז כספים נוראי.

אלי ברנשטיין: או שמישהו יאחד את זה, או אולי אפילו אתה.

אלי ברנשטיין: קח את היוזמה, תאחד את המשרדים האלה, תעבדו ביחד.

אלי ברנשטיין: הרבה יותר יעיל, הרבה יותר פרקטי.

אלי ברנשטיין: שליחים שלנו נוסעים כל הזמן לחוץ לארץ.

אלי ברנשטיין: תעבדו ביחד.

דני דנון: תודה.

דני דנון: דימה, בקצרה בבקשה, מנכ"ל משרד הקליטה.

דימיטרי אפרצ'ב: טוב.

דימיטרי אפרצ'ב: אני, אני לא מסתיר, זאת אומרת מי שלא יודע, הייתי ארבע שנים שליח של הסוכנות היהודית.

דימיטרי אפרצ'ב: הייתי אחראי לתחום גם עלייה וגם חינוך בנציבות דנייפרוסטרובסק בדרום מזרח אוקראינה, נציבות רביעית בגדולה בברית המועצות לשעבר.

דימיטרי אפרצ'ב: לפני זה עסקתי בקליטה של עולים מטעם הסוכנות היהודית.

דימיטרי אפרצ'ב: הייתי שנתיים אחראי על קליטת עולי ארגנטינה, ובכל מקום ובכל הזדמנות שיש לי אני תמיד מתפאר בכך, שבאחריותי השמה של 800 עולים.

דימיטרי אפרצ'ב: גם ראיתי בזה זכות, כעולה חדש מברית המועצות לשעבר, לעסוק בקליטת עולים ממדינה אחרת, זאת בהחלט התעסקות ענקית בשבילי.

דימיטרי אפרצ'ב: בדבריי, אשתדל לא לערבב את הנושא, זאת אומרת את הרגש האישי והאידיאולוגי שלי, עם התחום המקצועי שכרגע אני עוסק בו.

דימיטרי אפרצ'ב: אני, באופן אישי – אבל דעתי האישית היא לא רלבנטית – במשרד הקליטה מאד מודאגים, וזה ידוע.

דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו מאוד מודאגים מהתהליך החדש שעוברת הסוכנות היהודית.

דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו סומכים על האינטגריטי המקצועי של הארגון, אין לנו בזה שום ספק, אבל אנחנו מודאגים מכיוון שהדגשים משתנים והמטרות והאמצעים מחליפים את האג'נדה.

דימיטרי אפרצ'ב: זאת אומרת: פעם חינוך יהודי היה נושא, כאמצעי, למטרה המרכזית שלשמה לפני 79 שנים הוקם הארגון, למטרה הספציפית, להביא יהודים לארץ ישראל.

דימיטרי אפרצ'ב: הארגון עסק בזה בהצלחה רבה.

דימיטרי אפרצ'ב: התנאים השתנו בשטח, אבל זו מטרת הארגון.

דימיטרי אפרצ'ב: כל מה שהיה אמור להוביל להחלטת העולים, זאת אומרת, היהדות בעולם, לעלות לארץ, כל זה היה אמצעי, כולל חינוך יהודי, כולל שפה והכול.

דימיטרי אפרצ'ב: כל זה היה אמור להוביל אנשים לכאן.

דימיטרי אפרצ'ב: הדברים משתנים, כולנו מבינים מה שנקרא החיים מתפתחים והכול זורם.

דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו לא מרגישים בנוח עם העובדה שהתוכנית האסטרטגית, לא היינו בלופ, אפילו של התייעצויות לגביה, וזה פוגע לנו בעבודה באופן טבעי.

דימיטרי אפרצ'ב: זאת אומרת, במידה והתחום של עידוד עלייה הולך ויורד מהאג'נדה המרכזית, זה מתבטא באופן מיידי בפעילות של משרד הקליטה וזה בוודאי באופן מיידי דורש מאיתנו להתארגן – ואכן אנחנו עושים את זה.

דימיטרי אפרצ'ב: אני חייב לדווח לוועדה שבשנתיים האחרונות, שיתוף הפעולה בין משרד הקליטה לסוכנות היהודית הגיע לשיאים שלא היה מאז שהוקם משרד הקליטה, ואנשי הסוכנות יודעים את זה.

דימיטרי אפרצ'ב: איחדנו מערכות מידע בינינו, עשינו מספר פעולות על מנת להקדים את נושא הקליטה עוד מעבר לים, על מנת שבנתב"ג נעשה מעבר של העברת, איך זה נקרא?

קריאה: סמכויות.

דימיטרי אפרצ'ב: לא עניין של סמכויות.

דימיטרי אפרצ'ב: הסמכויות הוגדרו באמנה בין הממשלה לסוכנות, אבל מנתב"ג משרד הקליטה לוקח על עצמו את המקסימום, וכמובן משאיר, בתיאום עם הסוכנות, את כל הפעולות שהסוכנות, כמוסד לאומי, ממשיכה לטפל בהן.

דימיטרי אפרצ'ב: רק אתמול נעשה באופן רשמי, כמעט, תהליך של מעבר.

דימיטרי אפרצ'ב: העברת, איך זה נקרא?

דימיטרי אפרצ'ב: משואה, כן?

דימיטרי אפרצ'ב: של משהו שהתחילו אנשי הסוכנות היהודית בנושא של תעודות זהות, ואתמול לקחנו את זה על עצמנו כממשלה.

דימיטרי אפרצ'ב: מאתמול בעצם הפיילוט, פרויקט – מי שלא יודע, אז תדעו שעולים בעצם מהיום מקבלים תעודות זהות בנתב"ג.

דימיטרי אפרצ'ב: זו בהחלט הייתה יוזמה מבורכת של הסוכנות היהודית.

דימיטרי אפרצ'ב: מהיום ממשלת ישראל, יחד עם משרד הפנים, משרד הקליטה, בשיתוף ארגון נתיב וכמובן הסוכנות היהודית, נותנים תעודות זהות לעולים בנתב"ג.

דימיטרי אפרצ'ב: שזה דבר בהחלט מדהים ומבורך.

דימיטרי אפרצ'ב: אבל, לאור כל השינוי הצענו, לפני זמן מה הצעה, לשבת ביחד, ולבנות תוכנית לאומית לעידוד עלייה וקליטה בארץ למשך חמש שנים.

דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו עדיין מחכים להתייחסות בנושא הזה, כי אני חושב שזה אחד הדברים המרכזיים שאנחנו יכולים לייצור ביחד, ולהוביל חמש שנים קדימה תוכנית חומש ברורה בנושא.

דימיטרי אפרצ'ב: ואולי לאלץ את ממשלת ישראל - - -

דני דנון: תודה.

דימיטרי אפרצ'ב: להשקיע בזה כספים נוספים ולהשתמש בתשתיות הקיימות.

דימיטרי אפרצ'ב: לי באופן אישי קשה עם העובדה – כי הייתי תקופה ארוכה מאוד גם בשלטון מוניציפאלי, הייתי סגן ראש מועצה וכל החיים שלי עסקתי בקליטת עולים.

דימיטרי אפרצ'ב: אני חושב שהסוכנות היהודית זה הציר המרכזי במוסדות הלאומיים, שאסור שיוריד רגל מהגז בנושא הזה, גם אם יש כרגע קושי לגייס תורמים, אז אולי צריך להחליף תורמים.

דימיטרי אפרצ'ב: אני לא חכם  פה גדול להמליץ לסוכנות מה לעשות.

שלמה מולה: אפשר שהמדינה תיתן, שישראל תיתן.

דימיטרי אפרצ'ב: לפני שהמדינה תיתן.

דימיטרי אפרצ'ב: המדינה נותנת את מה שהיא צריכה לתת, והסוכנות היהודית, ההסתדרות הציונית וגורמים לאומיים אחרים, מטרתם לפעול למען מדינת ישראל, והדבר הזה אסור שיתחלף.

דימיטרי אפרצ'ב: כי הארגונים האלה עובדים למען המטרות של מדינת ישראל ולא הפוך.

דימיטרי אפרצ'ב: ופה חבר הכנסת מולה צריך לא להתבלבל.

דני דנון: תודה.

דימיטרי אפרצ'ב: עכשיו, תשובה קצרה לנושא של סטודנטים.

דני דנון: לא תשובה.

דני דנון: לא כרגע.

דימיטרי אפרצ'ב: אני – פשוט יש פה בלבול מערכות.

דני דנון: אני יודע, זה לא כרגע.

דימיטרי אפרצ'ב: מי שרוצה לדעת לגבי היערכות.

דימיטרי אפרצ'ב: – לא, לא, אני אליך.

קריאה: אני לא דיברתי על סטודנטים.

דני דנון: מישהו אחר דיבר על חילופי סטודנטים.

דימיטרי אפרצ'ב: לא, אני לא מדבר על זה.

דימיטרי אפרצ'ב: אני מדבר על תלמידים שאמורים להגיע, עולים והכול.

דימיטרי אפרצ'ב: אני לא רוצה להזכיר לך את הטלפון של משרד הקליטה.

דימיטרי אפרצ'ב: יש לנו את כל הדרכים, תפנה - - -

חנוך צמיר: דימה, המידע מועבר באופן שוטף.

דימיטרי אפרצ'ב: אני יודע.

דימיטרי אפרצ'ב: לכן אני לא - - -

חנוך צמיר: אני לא מבין את ההערה אפילו.

דני דנון: תודה, חנוך.

דני דנון: תודה.

אברהם מיכאלי: אנחנו מקבלים את ההודעות יומיים לפני הנחיתה.

חנוך צמיר: יש פה בעיה.

חנוך צמיר: אם נציג של משרד החינוך יושב פה ואומר: אני לא יודע על עולים – זה בעייתי.

חנוך צמיר: הוא לא יודע.

חנוך צמיר: זאת אומרת יכול להיות שאם הוא היה יודע לאיפה לפנות, הוא היה יודע.

קריאה: מערכת החינוך יודעת במפורש איפה מרכזי הקליטה ולאן האנשים יפנו.

אברהם מיכאלי: יומיים, אחרת לא היינו אומרים את זה.

דני דנון: דיברתם באותו זמן, נציגים של שני משרדי ממשלה, וכל אחד אמר את ההפך.

דני דנון: זה מראה שיש פה בעיה, זאת אומרת זה לא סתם.

אברהם מיכאלי: יומיים לפני הנחיתה אנחנו מקבלים את ההודעה.

דני דנון: תודה, אנחנו חייבים להתכנס כי אנחנו יוצאים תכף לראות את העולים ברמדה.

דני דנון: אני מבקש בקצרה, חבר הכנסת מיכאלי, וחבר הכנסת ליבייב ואחרי זה נקבל את התשובות.

קריאה: לא תהיה אפשרות לשאול שאלות?

דימיטרי אפשטיין: אדוני היושב ראש, לפני שבוע הבטחת לנו שנשאל שאלה קצרה פה.

דני דנון: ארבעים דקות שואלים שאלות.

קריאה: מי ששואל אלה שנרשמו כנראה מראש, אנחנו לא נרשמנו מראש.

דימיטרי אפשטיין: לא יודע מי רשם אותם.

דני דנון: אני, אין אצלי רשימות מראש.

דימיטרי אפשטיין: אבל, סליחה, פה יושבים אנשים, נציגים של העולים.

דימיטרי אפשטיין: איך אתה יכול להגיד שלא?

דני דנון: שנייה, חברים, נעשה פה קצת סדר.

דני דנון: אתם מוזמנים לישיבה.

דני דנון: הישיבה נפתחה בזמן, מתנהלת כבר כשעה ורבע.

דני דנון: אנחנו עוד עשר דקות צריכים לנעול את הישיבה.

דני דנון: דיברו, כל מי שביקש לדבר נרשם ודיבר.

דני דנון: כרגע רוב האנשים שביקשו – טלי עכשיו ביקשה לדבר ואנחנו ניתן לה גם להגיד מספר מילים בקצרה, יש חברי כנסת שרוצים גם לדבר ויש גם לקבל תשובות.

ודים קירפיצ'וב: חברי הכנסת כל הזמן מדברים פה.

ודים קירפיצ'וב: אנחנו בכל מקרה באנו לפה ואנחנו יכולים לדבר גם.

ודים קירפיצ'וב: אנחנו יודעים, מכירים, יותר ממה שאתם יודעים.

ודים קירפיצ'וב: אנחנו מהשטח.

דני דנון: אבל הוועדה היא ועדה של הכנסת, וחברי הכנסת צריכים לבוא לדבר.

דני דנון: כשאבוא למועצת העיר ראשון לציון, ראש העיר ראשון לציון יחליט אם חבר מועצת העיר ידבר, או חבר כנסת שהוא אורח בוועדה ידבר.

דני דנון: אתה צודק - - -

ודים קירפיצ'וב: ברוך השם, שאנחנו מחליטים כולם ביחד.

דני דנון: אני רוצה לבקש מחבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: לא, הוא רוצה להוציא אותנו.

אברהם מיכאלי: נלך, אולי.

קריאה: עוד לא נוציא אותך, אבל אנחנו קצת יותר מנוסים בשטח.

קריאה: אל תיעלב.

אברהם מיכאלי: טוב, אדוני היושב ראש, אני חושב שאולי ראוי שנקדיש לנושא שאדוני יושב ראש הסוכנות הציג לנו פה, עוד ישיבה נוספת.

אברהם מיכאלי: אני יודע שיש ישיבות פעם ב - - -, אבל זה לא מספיק פעם ב- - -. נתן,  אתה תהיה אורח רצוי אצלנו – ובאמת, לפרט בכל מיני פרטים.

אברהם מיכאלי: אנחנו כל הזמן אומרים: אם אין זהות יהודית אין עלייה.

אברהם מיכאלי: אין מה לעשות.

אברהם מיכאלי: אם עולה לא יודע שהוא שייך למדינת ישראל ולעם היהודי למה שיגיע פה עכשיו.

אברהם מיכאלי: הזכרת את זה.

שלמה מולה: אתה שכחת להגיד: כל הזרמים, לא רק זרם אחד.

אברהם מיכאלי: אתה עכשיו אל תגרור אותי למשהו שאני עוד מעט אגיד לך מה שצריך להגיד לך.

אברהם מיכאלי: נתן שובר את הראש איך לפתור את זה ואני סומך עליו שיפתור את זה.

אברהם מיכאלי: אם הוא לא יפתור את זה, יהיה פה אסון גם במדינת ישראל, לצערנו.

אברהם מיכאלי: אני רק מבקש דבר אחד: יש באמת את הסוגיה הזאת של עלייה מברית המועצות לשעבר, שלצערנו, חלק שעלו כבר והתפזרו בתפוצות השונות מצבם הרוחני מתדרדר, ואלה שנותרו גם בברית המועצות לשעבר, בכל מיני מדינות, לא יודע מה שימר על הזהות היהודית שלהם בין קומוניסטים, אבל לפחות היום החופש נתן להם כנראה להוריד את האחריות הזאת מעצמם ובאמת מתבוללים באחוזים שלא יאמנו.

אברהם מיכאלי: ואני אגיד לך את המדינה שאתה מכיר אותה טוב: מדינת גרוזיה, גיאורגיה, יש שם היום התבוללות מעל 50%.

אברהם מיכאלי: דבר שלא היה בהיסטוריה שם אף פעם.

אברהם מיכאלי: נכון אין שם מאות אלפי יהודים, אבל גם 1000 יהודים או 10,000 יהודים חשובים לנו כדי שנשמור על הזהות היהודית שלהם ולא נאבד אותם בסוף שלא נוכל להגיב.

דימיטרי אפרצ'ב: תביא אותם לארץ.

דני דנון: תודה.

אברהם מיכאלי: תפדאל, בואו, נעשה מבצע.

בוריס גרוסמן: אם לא יביאו אותם לארץ שום דבר לא יהיה, להביא אותם לפה ולא תהיה התבוללות.

דני דנון: תודה, בוריס.

דני דנון: רוברט טיבייב, בבקשה.

אברהם מיכאלי: כנראה יש לך רכבות משא, לי אין.

רוברט טיבייב: תודה אדוני הראש, ברכות להנהלה של הסוכנות היהודית.

רוברט טיבייב: ודים קירפיצ'וב, בבקשה.

ודים קירפיצ'וב: סליחה.

ודים קירפיצ'וב: סליחה.

רוברט טיבייב: עם כל כבוד לודים קירפיצ'וב, אני לא בטוח שלחברי הכנסת יש ניסיון פחות ממך.

ודים קירפיצ'וב: לא, לא לכולם.

ודים קירפיצ'וב: נכון.

רוברט טיבייב: ברשותך, אמשיך.

רוברט טיבייב: אני חושב שאני אחד מהאנשים כאן, כמו גם דימה, שיש להם ניסיון רב עוד מרוסיה, בשיתוף פעולה עם הסוכנות.

רוברט טיבייב: הייתי יושב ראש קרן התחייה, שיתפנו פעולה, שיתוף פעולה מלא עם הסוכנות היהודית.

רוברט טיבייב: מסיבה אחת פשוטה.

רוברט טיבייב: דרך אגב, שיתפנו פעולה גם עם השגרירות, גם עם נתיב.

רוברט טיבייב: אבל אין מה לעשות, לסוכנות היה הרבה יותר כסף, כן.

רוברט טיבייב: זאת הסיבה הענקית ששיתפנו פעולה גם עם הסוכנות.

רוברט טיבייב: ולא הכרנו את הארגונים, מה זה שגרירות, מה זה נתיב, מה זה הסוכנות היהודית והיה ג'וינט – בסוף הסוכנות ניצחה וטוב שכך.

רוברט טיבייב: כמו שאני רואה את זה גם פה, גם שיתפתי פעלה עם שותפות 2000, המשך שיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית.

רוברט טיבייב: טוב שכך, לדעתי הסוכנות היהודית צברה המון ניסיון.

רוברט טיבייב: המון כוח.

רוברט טיבייב: לא בטוח שלמישהו יש ספק בדבר הזה.

רוברט טיבייב: הדבר הוא די טריוויאלי, כסף.

רוברט טיבייב: כולם מבינים שהצמצום של הסוכנות זה פונקציה של כסף וכנראה יש בעיה עם התורמים.

רוברט טיבייב: אני חלילה וחס לא רוצה להגיד שיחליפו את התורמים, זה עניין של הסוכנות היהודית.

רוברט טיבייב: אבל אין ספק שחייבים לעזור להם.

רוברט טיבייב: כמו שאני רואה פה נוכחות של ראשי ערים, סגנים – זה דבר מאוד חשוב גם לשטח.

רוברט טיבייב: גם אני הייתי חבר מועצת עיר, אני מבין את הכוח הזה, אני מבין את העזרה הזאת ולי גם, כמו שלכל אחד ואחד, יש רגישות בעניין הזה ופה אני במאה אחוז מסכים עם חברי שלמה מולה שכנראה המדינה חייבת לעזור לסוכנות היהודית.

רוברט טיבייב: כמו שאנחנו יודעים, יש פה הסכמה מקיר לקיר.

רוברט טיבייב: גם קואליציה, גם אופוזיציה.

רוברט טיבייב: לדעת,י אין שום בעיה שאנחנו נכתוב מכתב לראש הממשלה, שראש הממשלה יחליט, בסופו של דבר, באמת לפחות לתקופה קצרה לעזור לסוכנות היהודית.

רוברט טיבייב: אני פונה אליך, אדוני היושב ראש, באמת, בוא נארגן את המכתב ונפעיל איזשהו לחץ ואנחנו מבטחים לך תמיכה במליאה.

דימיטרי אפרצ'ב: לעזור במה?

רינת גרינברג: רוברט, סליחה.

רינת גרינברג: מה אתנו?

רינת גרינברג: מה עם השלטון המקומי?

רינת גרינברג: לנו אתה גם דואג בשלטון המקומי?

רוברט טיבייב: אם נצטרך, בואי נדון.

דני דנון: תודה, טלי.

דני דנון: בבקשה, ראש עיריית ערד.

טלי פלוסקוב: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב ראש, אדוני יושב ראש הסוכנות, עוד לא יצא לנו להכיר, שמחה מאוד להכיר אותך.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לכם שאני במדינה הזאת נמצאת בזכות הסוכנות.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לכם שערד היא עיר שהפכה להיות עיר בזכות העלייה הגדולה.

טלי פלוסקוב: קורים עוד הרבה דברים במדינה שלנו בזכות מה שנעשה בסוכנות היהודית.בלי עליה אין עתיד למדינה שלנו, חברים, ערד לא הייתה בתכנית עידוד עלייה משנת 2002, ובואו תראו מה קרה בעיר הזאת בשמונה השנים אלה.

טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים להמשיך עם עידוד עלייה, ואני כבר פניתי כבר כמה פעמים גם למשרד הקליטה וכן נעניתי בחיוב והסוכנות היהודית צריכה להיות פה חלק מאוד משמעותי.

טלי פלוסקוב: לכן, אני יודעת שאין לי הרבה זמן לדבר, אבל: אסור לוותר על מחלקת קליטה בסוכנות היהודית.

טלי פלוסקוב: אם אתם, חברי הכנסת המכובדים כאן, צריכים לפנות לראש הממשלה – תפנו.

טלי פלוסקוב: ואם אנחנו, ראשי ערים, צריכים לפנות, גם אנחנו נפנה.

טלי פלוסקוב: לא לוותר.

טלי פלוסקוב: תודה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני אתן לכם שאלה קצרה, אם יש לכם דברים לחדש.

דני דנון: אם אלה דברים שנאמרו כבר לגבי מחלקת קליטה ועלייה, אין לנו זמן, אז אם יש לכם משהו לחדש?

דני דנון: בבקשה.

דני דנון: מגדל העמק, תזכיר לי את שמך.

סרגיי אוקלנדר: סרגיי אוקלנדר, סגן וממלא מקום ממגדל העמק.

סרגיי אוקלנדר: האמת שאני כבר פעם שנייה משתתף ותודה שנתת לנו בכל זאת לשאול את השאלה, וכמובן שאני מצטרף לכל הברכות אליך כיושב ראש הוועדה, ואני מאחל לך באמת הרבה הרבה הצלחה ותבוא גם לשטח – אנחנו כבר פעמיים לפחות אצלך ואתה עוד לא ביקרת אצלנו במגדל העמק.

קריאות: - - -

דני דנון: רגע, בואו נעשה תיקון רגע.

דני דנון: אני יושב ראש ועדה פחות מחודש, הספקנו להיות בנצרת עילית, בעפולה, בראשון לציון, בקריית ארבע וביפו.

קריאה: ימין-אורד.

דני דנון: ימין-אורד זאת לא רשות מוניציפאלית.

דני דנון: נשמח להגיע גם למגדל העמק.

סרגיי אוקלנדר: אנחנו דנים היום – זה מה שרציתי לשאול: יש פה אפשרות עוד משהו לתקן, או שכבר הבנתי מהסוכנות היהודית שההחלטה התקבלה, ובעצם אנחנו לא יכולים היום להשפיע ל-כן או לא?

סרגיי אוקלנדר: – אז מה שרציתי להציע, עם כל התכניות שפועלות ועם כל התכניות שאתם חשבתם לעתיד לבנות, לחזק ולהרחיב, למה לקלקל או לסגור כל מה שכבר קיים?

סרגיי אוקלנדר: כמו שידוע, אנחנו בסופו של דבר, כמובן גם בשטח וגם ברשויות, עובדים מול  הסוכנות היהודית ומול משרד הקליטה.

סרגיי אוקלנדר: רק לא מזמן חזרנו משליחות קצרה, נפגשנו עם עשרות משפחות.

סרגיי אוקלנדר: לדעתי, נעשה עבודה כפולה.

סרגיי אוקלנדר: אם נחזק את הזהות היהודית בתפוצות לא עשינו כלום.

סרגיי אוקלנדר: הם גם מספיק יודעים על מדינת ישראל ועל כל העם היהודי, והם מקבלים את השיעורים ואת כל המידע והאינפורמציה מהסוכנות.

סרגיי אוקלנדר: מספיק.

סרגיי אוקלנדר: לדעתי, אנחנו צריכים להעלות אותם.

סרגיי אוקלנדר: אחד מהיסודות של מדינת ישראל זה עלייה.

סרגיי אוקלנדר: אם נחזק אותם שם, אז בספק אם בסופו של דבר הם יעלו לארץ ישראל.

סרגיי אוקלנדר: לדעתי, אנחנו צריכים לחזק את התכניות שקיימות כבר.

סרגיי אוקלנדר: - -

דני דנון: תודה.

סרגיי אוקלנדר: יותר שיתוף פעולה בין משרד הקליטה והסוכנות כאן בארץ, עם כל התכניות שמתקבלות – כמו עידוד עלייה, כמו קליטה קהילתית, הנגב והגליל.

סרגיי אוקלנדר: השם לא משנה עכשיו.

סרגיי אוקלנדר: משנה שאנחנו צריכים לקלוט אותם וללוות אותם שנים פה בארץ, וכל הזהות היהודית שהם מקבלים, הם מקבלים לא רק ממשרד הקליטה והרשויות, אלא גם את כל ההשקעה שאתם הולכים עכשיו להשקיע בהם שם, בואו נשקיע פה ואולי תהיה עלייה ולא תהיה הירידה מהארץ.

דני דנון: תודה, תודה רבה.

דני דנון: דימיטרי, יש לך להוסיף משהו?

דימיטרי אפשטיין: כן, בוודאי.

דני דנון: קודם כל, אתה יכול לחסוך את ההתחלה כי אנחנו מגיעים לנהרייה בעוד שבועיים.

דימיטרי אפשטיין: אני סגן וממלא מקום ראש העיר - - -

דני דנון: ב-8 בינואר אנחנו בנהרייה, אתה יכול להודיע לראש העיר?

דימיטרי אפשטיין: אני אודיע לו.

קריאות: - - -

דמיטרי אפשטיין: רציתי לברך את נתן, אותך היושב ראש.

דמיטרי אפשטיין: את מנכ"ל משרד הקליטה, את חברי הכנסת הנכבדים, כל הנוכחים פה.

דמיטרי אפשטיין: כפי שאמר סרגיי – אתם יודעים שאחרי מלחמת לבנון השנייה, שהייתה ב-2006, לנהרייה, שנה וחצי, לא הגיע כמעט אף עולה?

דמיטרי אפשטיין: לא הגיעו.

דמיטרי אפשטיין: לא הגיעו עולים, עד שלא נכנסנו לתכניות עידוד עלייה.

דמיטרי אפשטיין: היום אנחנו, בלי להגזים, עיר מבוקשת.

דמיטרי אפשטיין: יצאנו למשלחות, חזרנו עם סרגיי לא מזמן.

דמיטרי אפשטיין: העבודה הקדושה שעושים השליחים של הסוכנות היהודית בחוץ לארץ, תאמינו לי, זאת העבודה שלהם.

דמיטרי אפשטיין: אני הייתי מציע לך, כבוד יושב ראש הסוכנות, להרחיב להם את הסמכויות שלהם במתכונת הנוכחית, להרחיב להם את הסמכויות.

דמיטרי אפשטיין: בנוסף, החינוך היהודי וכל זה – נותנים להם שם מלא אמצעים.

דמיטרי אפשטיין: למה?

דמיטרי אפשטיין: המטרה של הסוכנות היום זה להתחרות בהם?

דמיטרי אפשטיין: בואו תאחדו.

דמיטרי אפשטיין: ממה שקראתי מכלי תקשורת, נתן, יש לך קשר טוב עם בעלי אמצעים, בעלי הון שם.

דמיטרי אפשטיין: בואו, תתחברו איתם.

דמיטרי אפשטיין: בואו תתחברו איתם לתת את החינוך היהודי.

נתן שרנסקי: קראתי שיש לך יחסים טובים.

דימיטרי אפשטיין: גם, בסדר, אין בעיה.

דימיטרי אפשטיין: אנחנו גם – אז בואו נשתף פעולה.

דימיטרי אפשטיין: ולא כפי שהתכנית – המצגת יפה מאוד.

דימיטרי אפשטיין: אנחנו היינו רוצים גם כן להיות שותפים למעשים האלה ולדברים האלה.

דימיטרי אפשטיין: תודה רבה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: ודים, ראשון לציון, בקצרה.

ודים קירפיצ'וב: טעות אסטרטגית לבטל את התוכנית לעידוד עלייה.

ודים קירפיצ'וב: כולם, שמדברים פה, צודקים במאה אחוז.

ודים קירפיצ'וב: אני יודע שמשרד הקליטה עשה את המקסימום לשיתוף פעולה עם הסוכנות.

ודים קירפיצ'וב: נתן, אם אתה לא זוכר אותי אני רוצה להגיד לך שבשנת 1998 הייתי שומר הראש שלך, אתה לא זוכר אותי.

ודים קירפיצ'וב: אבל בסדר.

ודים קירפיצ'וב: זה לא משנה.

קריאות: - - -     היו"ר רוברט טיבייב: 11:12

חנן ניב: דקה וחצי.

רוברט טיבייב: דקה וחצי, רק תציג את עצמך, בבקשה.

חנן ניב: אני ממועצה אזורית שומרון.

חנן ניב: מבחינת הסוכנות היהודית שומרון אפילו לא נמצא במפה, אבל זה סיפור אחר.

חנן ניב: את נתן, כמובן, אני מכיר באופן אישי.

חנן ניב: שיתפנו פעולה.

חנן ניב: את כל תכניות קליטת העלייה, כל הפרויקטים, גם את אזורי התעשייה וגם את הפרויקטים, הוא בעצמו הקים, כשר המסחר והתעשייה וכשר השיכון.

חנן ניב: אני רוצה להגיד לכם: לא יודע, אני באופן אישי מתעסק עם העולים, יוצא לשליחות, מביא אותם.

חנן ניב: לכאורה נראה לי קצת משהו – האם הסוכנות, בעקבות האסטרטגיה שלה, הופכת להיות במקום הג'וינט?

קריאה: בדיוק.

חנן ניב: כי את כל הדברים האלה, את כל האסטרטגיה החדשה, נתן, כל האסטרטגיה החדשה הזאת – שינוי ייעוד פתאום מקליטת עליה, זהות יהודית וחינוך – אנחנו עושים את זה בפרויקטים שלנו, על הצד הטוב ביותר.

חנן ניב: החינוך הכי טוב והזהות היהודית הכי טובה שיכולה להיות, זה פה, כאן, במדינה.

חנן ניב: אתם אל תשנו את הייעודים האלה.

חנן ניב: אתם תתעסקו בקליטת עלייה, וחבל שכל התקציבים האלה ירדו לטמיון.

חנן ניב: אני אומר לכם: יש פה ניסיון של 20 שנה, פתאום, באיזושהי החלטה אחת אנחנו משנים את הייעוד שלנו?

חנן ניב: חבל על זה.

חנן ניב: באמת.

חנן ניב: תתנו לנו קצת.

חנן ניב: תסמכו עלינו, אנחנו יודעים לעשות את זה על הצד הטוב ביותר.

חנן ניב: שאלה לנתן – מעבר לזעקה שלי – האם בעקבות כל השינוי והאסטרטגיה, אם בכל השנים האחרונות הייתה ירידה של העלייה ועכשיו אנחנו מגיעים ל-19,000 בשנה, בעקבות השינוי עוד פעם נתחיל לרדת?

חנן ניב: זו השאלה.

רוברט טיבייב: אוקיי, תודה, חנן.

רוברט טיבייב: מרק בסין, בבקשה.

מרק בסין: אני ראש המועצה המקומית בני עייש, ויושב ראש ועדת קליטה במרכז השלטון מקומי.

מרק בסין: שלום לכולם, ברכות.

מרק בסין: אני מאוד חרד, אני לא אחזור, אבל אני חרד כאזרח, כיושב ראש ועדת קליטה, כאזרח במדינת ישראל.

מרק בסין: גם עולה, בזכות היהודית שעושה את העבודה המקצועית בצורה נהדרת, בכול קבוצות הגיל.

מרק בסין: המסר שאנחנו מעבירים לתפוצות – מהו המסר?

מרק בסין: מדינת ישראל לא עוסקת יותר בעלייה?

מרק בסין: אתה, אדוני היושב ראש, התייחסת אולי בקצרה לכך שזאת המשימה המרכזית של הסוכנות, רק יהיה שינוי שמות.

מרק בסין: אני חושב שלשינוי שמות יש משמעות.

מרק בסין: אפילו אם הסוכנות תמשיך לעסוק בנושא של עידוד העלייה אבל באמצעות שינוי ארגוני, כאשר השינוי הארגוני יש לו שינוי שמות, זה מעביר את המסר גם לקהילות בחו"ל.

מרק בסין: מדינת ישראל, אם לא יהיה לה גוף שעוסק בנושא של עידוד עלייה, בעצם מחקה את הכיוון המרכזי שלה, להביא את היהודים למדינת ישראל.

מרק בסין: לשמות יש משמעות.

מרק בסין: אני בטוח שאתם תמשיכו לעסוק בזה, אבל יש משמעות לזה.

רוברט טיבייב: תודה רבה.

רוברט טיבייב: תודה, מרק.

רוברט טיבייב: בבקשה, ממש בקצרה.

סם קדוש: כן, בקצרה.

סם קדוש: סם קדוש, אני מנהל של ארגון סטודנטים דוברי צרפתית.

סם קדוש: זאת אומרת, התחום שלנו זה הקהילה של דוברי צרפתית.

סם קדוש: קודם כל, אני רועד לדבר מול גיבור ישראל, אבל למרות זאת אני רוצה להגיד משהו, מבחינת קהילת דוברי הצרפתית – ואתה יודע ואתה מרגיש את זה.

סם קדוש: מבחינת חינוך, מבחינת, המסר של ישראל, קהילת דוברי הצרפתית לא צריכה יותר חינוך – יכול להיות, תמיד אנחנו צריכים חינוך – המסר של הסוכנות היהודית צריך להיות עלייה.

סם קדוש: דווקא היום, דווקא מבחינת המספרים, דווקא מבחינת הקהילה היהודית, הם לא צריכים יותר חינוך.

סם קדוש: המנכ"ל שלך היה, היינו לפני יומיים בבנייני האומה מול 800 ילדים מבתי הספר, עם ההתלהבות, שכולם אומרים ישראל - - - עם כל ההתלהבות.

סם קדוש: מה שחסר היום בכל הקהילות דוברי הצרפתית זה המסר הברור של עלייה.

סם קדוש: אנחנו לא רוצים עוד חינוך.

סם קדוש: חינוך הם מקבלים מהמורים עם השליחים.

סם קדוש: ואני גומר עם זה: אם היום, עם כל התכניות – כי לעולה, או לפוטנציאל העולה מצרפת, לא אכפת מהתכנית האסטרטגית.

סם קדוש: תלוי מה אנחנו אומרים לו, אם היום בצרפת אין שליח סטודנט –  וזה מדהים, ואתם מדברים על הצעירים.

סם קדוש: חמישה חודשים אין – הסוכנות היהודית לא ממלאה את החור שאין שליח סטודנט, וזו הבעיה.

סם קדוש: לא צריך לדבר – בפועל לא מדברים על עלייה בשטח.

רוברט טיבייב: תודה, תודה לך.

רוברט טיבייב: ממש לקצר.

רוברט טיבייב: וכנראה אחרון הדברים, עד פה חייבים לתת תשובות.

זאב נוימן: משפט אחד.

זאב נוימן: נתן, כתלמיד שלך, ואתה מכיר את עכו יותר טוב מכולם.

רוברט טיבייב: רק תציג את עצמך.

זאב נוימן: זאב נוימן, סגן ראש עיריית עכו, ממלא מקום.

רוברט טיבייב: הוועדה מגיעה גם לעכו.

רוברט טיבייב: דני, ארגנו לך כבר סיורים פה עד סוף חודש מרץ.

רוברט טיבייב: היו"ר דני דנון 11:18

דני דנון: אוקיי.

דני דנון: אחרון הדוברים, בבקשה.

זאב נוימן: כעיר מעורבת שאנחנו חיים מהעולים האלה, כל עולה אנחנו מקבלים אותו – אתם תהיו אצלנו, הוועדה תהיה אצלנו – עם בית מלון, עם הכול.

זאב נוימן: אנחנו ממש מפנקים אותם.

זאב נוימן: אני חרד שלא נהפוך להיות - - -

רוברט טיבייב: לגבי ועדה התכוונת?

קריאה: אסור לכם.

זאב נוימן: נתן, אם העולים  יפסיקו להגיע אלינו, אני חרד לעיר שלי.

זאב נוימן: אני אומר לכם.

זאב נוימן: שלא נהיה כמו הג'וינט, אני הייתי עכשיו בשליחות על חשבון העירייה, הג'וינט לא נתן לי להתקרב לעולים אפילו.

זאב נוימן: החבר'ה של הסוכנות עשו שם עבודת קודש, עברתי בשבוע ימים את כל אוקראינה.

זאב נוימן: והגיעו עולים.

זאב נוימן: קיבלנו בשנה שעברה מעל 120 משפחות.

זאב נוימן: אז תחשבו על זה שוב, לא לפגוע במחלקה הזאת.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: נתן שרנסקי, יושב ראש הסוכנות, ואלן הופמן, ביניכם תחליטו מי רוצה לענות על מה.

דני דנון: בבקשה.

נתן שרנסקי: כן.

נתן שרנסקי: טוב, תודה רבה, אדוני היושב ראש.

נתן שרנסקי: חשבתי בהתחלה לענות על כל שאלה ושאלה, אבל נשאל כל כך הרבה, שאני אנסה לענות בדברים כלליים, אולי אחר כך המנכ"ל יתייחס לדברים יותר ספציפיים.

נתן שרנסקי: קודם כל אני חייב להגיד שיש לי הרגשה מאד מוזרה, שכאילו רוב האנשים לא שמעו מה שאמרתי פה, לא התייחס למה שאמרתי.

נתן שרנסקי: מתייחסים לאיזה דעות קדומות שאיתן הם כבר באו לפה.

נתן שרנסקי: מאיפה כל המנטרה הזו שכמה זה נורא שהסוכנות מפסיקה לטפל בעלייה?

נתן שרנסקי: להפך, אמרתי שכל המטרה – השתנו הזמנים, השתנה המצב.

נתן שרנסקי: בשנת 1948 היו תנאים מסוג אחד איך להביא אנשים.

נתן שרנסקי: ב-1973 היו תנאים אחרים בברית המועצות.

נתן שרנסקי: ב-1989 היה מצב אחר.

נתן שרנסקי: היום אחר.

נתן שרנסקי: לימוד המצב, אנחנו חושבים: איך אנחנו מסיימים – לא מסיימים, ממשיכים – משימה של קיבוץ גלויות.

נתן שרנסקי: איך אנחנו פורצים מ5000 ,7000, עולים מארצות חופש ו-20,000 אלף של כל אלה שבכלל חושבים על עלייה, למאות אלפים שיבואו ממדינות חופש.

נתן שרנסקי: זאת המטרה.

נתן שרנסקי: כתוצאה מזה איך אנחנו לוקחים ארגון, עם כל הצמצומים האדירים שקרו בעשר השנים האחרונות, ארגון שבו יש חלוקה מאוד מסוימת שרק חלק קטן מהארגון מטפל בעלייה, ואיך אנחנו עושים שכל הארגון יטפל בעלייה.

נתן שרנסקי: לא רק 30-40 שליחים של עלייה, אלא 600 שליחים שיש לנו היום.

נתן שרנסקי: אפילו אם נצטרך לצמצם, אז במקום 600 יהיה 550, אבל 550 יטפלו בעלייה ולא רק 30-40.

נתן שרנסקי: זה המטרה.

נתן שרנסקי: את זה ניסיתי להסביר.

נתן שרנסקי: במקום זה אומרים: טוב, שינית שם, שינית ייעוד.

נתן שרנסקי: לא משנים ייעוד.

נתן שרנסקי: כן, כמובן, לאור המצב, איך אנחנו צריכים לעבוד בתנאים חדשים, אז יהיו שינויים ארגוניים בהתאם, שבכלל לא קשורים לשינוי המטרה.

נתן שרנסקי: להפך, אנחנו מחפשים איך להגיע לאותה מטרה שהייתה תמיד בפני מדינת ישראל: איך ממשיכים קיבוץ גלויות במצב של היום.

נתן שרנסקי: מי שלא מבין שהיום, במקומות שיש הכי הרבה יהודים והכי פחות עלייה, זהות והזדהות עם ישראל היא אחרת לגמרי, ואיך אנשים מגיעים בכלל לרעיון לעלות לישראל כאשר לא גאים בקשר עם ישראל אלא מתביישים בקשר עם ישראל, איך לשנות בושה זו או פחד או התנתקות, להזדהות עם ישראל ואחר כך לעלייה, זאת בדיוק המטרה שלנו.

נתן שרנסקי: אז לא מדובר על זה – חס ושלום, כאן אומרים: אם תהיה פחות עלייה.

נתן שרנסקי: כל הזמן אנחנו חושבים איך לעשות כך שתהיה יותר עלייה.

נתן שרנסקי: עכשיו, יחד עם זה, אין ספק שהיו מספר תוכניות – עכשיו מדברים איזה תכניות היו בשנות ה-70 ואיזה תכניות היו בשנות ה-80, ונעל"ה שתכנית כל כך יקרה לי, נלחמתי עוד רגע לפני שזה נולד, ואחר כך נלחמתי בכל מיני כובעים על תכנית נעל"ה, והסוכנות ממשיכה, אבל יצאה מרוב המימון שהיא נתנה לתכנית לפני שלוש שנים או כשזה היה.

נתן שרנסקי: למה זה קורה?

נתן שרנסקי: כי בכל זאת, היום תקציב הסוכנות זה 20% ממה שהיה לפני עשר שנים.

נתן שרנסקי: רק בשנה וחצי שאני פה, היינו מקבלים מהפדרציות של ארצות הברית 150 מיליון דולר, והיום 103 מיליון דולר.

נתן שרנסקי: אז עם כל הרצון שלי, ברור שיהיו קיצוצים וברור שצריך שיתוף פעולה יותר גדול מצד הממשלה.

נתן שרנסקי: עוד הפעם, לא בשביל להביא לנו תקציבים, אנחנו לא צריכים תקציבים.

נתן שרנסקי: בשביל לבצע תוכניות.

נתן שרנסקי: כי יש לנו מקצועיות וידע ואנחנו רוצים להמשיך תכניות.

נתן שרנסקי: נוכל להמשיך, אנחנו לא מדפיסים כסף, יש לי - - - בבקשה, אני מזמין.

נתן שרנסקי: תעזרו לנו.

נתן שרנסקי: אבל אם יש תוכניות מאד חיוניות שאין לנו כסף בשבילן, אם המדינה תחשוב שהן חיוניות, נשמח לשתף פעולה ולמעשה זה קורה יותר ויותר.

נתן שרנסקי: ובטח שדימה מציע ש-בוא נשב ונעשה תוכנית, אמרתי לכם במקום: אין על מה לדבר, בואו נעשה את זה מיד.

נתן שרנסקי: כי אם התכנית מבוססת על זה שהממשלה צריכה להבין יותר טוב איך באמת – ואני מאמין בזה – באמת הגענו ל-19,000 השנה, זה, דימה יודע, הישג אדיר של משרד הקליטה וגם שלנו, גם כל מי שעוסק בזה.

נתן שרנסקי: כמובן, גם המצב הכלכלי בעולם קצת עזר,  אבל אין ספק שהמטרה שלנו היא שנלך ליותר ויותר עולים כל שנה ולא לפחות עולים.

נתן שרנסקי: אנחנו צריכים להחליט איך אנחנו, עם כל המגבלות הקשות שיש, יכולים להשתמש בצורה הכי יעילה בכל בכלים שלנו.

נתן שרנסקי: על זה מדובר ברפורמה.

נתן שרנסקי: אפשר להגיד: לא הבנו משהו.

נתן שרנסקי: חשבתי שיהיו הרבה שאלות ספציפיות, אבל בזמן שאלות אמרו: לא רוצים, רוצים המשך מה שהיה.

נתן שרנסקי: עם המשך מה שהיה נישאר במספרים, נילחם איך בכל זאת לעשות עוד 500 עולים ועוד 1000 עולים – זה טוב.

נתן שרנסקי: אבל איך בכל זאת להפוך את כל התהליך של קיבוץ גלויות, של עשרות אלפי עולים – ולא רק כאלה שעדיין נשארו ברוסיה, אלא גם מהעולם החופשי כל שנה, לזה לא נגיע אחרת, אם לא נשנה את הדרכים שאנחנו פועלים.

נתן שרנסקי: עכשיו בקשר – טוב שלמה יצא – אבל שאלו: אז מה עם הנגב-והגליל?

נתן שרנסקי: למעשה כולם מדברים נגב וגליל.

קריאה: כן, נכון.

קריאה: לנו זה החשוב.

נתן שרנסקי: גם לי זה חשוב, גם לסוכנות זה חשוב.

נתן שרנסקי: הסוכנות היום לא עושה מה שהיא עשתה לפני 20 שנה, לא מקימה פיזית יישובים.

נתן שרנסקי: חבל מאוד, אבל אז גם הכסף של המדינה, גם כסף של העולם – זה כבר לא תפקיד שלנו.

נתן שרנסקי: אבל כל מה שקשור לחיזוק חברתי, שותפויות – שותפויות כולן זה בנגב ובגליל.

נתן שרנסקי: אנחנו לא רק שלא יוצאים היום, אנחנו מחזקים אותם.

נתן שרנסקי: עכו, ערים אחרות, כל פעם שאני בא, מדברים רק על: פותחים עתיד.

נתן שרנסקי: איך זה הציל את העיר, איך זה עזר.

נתן שרנסקי: אנחנו לא מחלישים תוכניות, אנחנו מחזקים, אנחנו מחפשים דרך איך להשתמש יותר טוב בכלים שיש לנו, ביחד עם משרדים אחרים, ביחד עם משרד הקליטה, ביחד עם הג'וינט, ביחד עם כל מי שרק מוכן לשמוע אותנו בדאלאס, ביוסטון ובמיאמי, איך לחזק את התכניות האלה.

נתן שרנסקי: איפה ראיתם שאנחנו יורדים ממשהו פה?

אסתר בלום: בתקציב עצמו, סליחה אדוני היושב ראש, בתקציב, שורה תקציבית מאוד קטנה: עידוד עלייה, נעלמת עם הזמן.

נתן שרנסקי: אז אני רוצה להגיד: היום, אנחנו משלמים 20 מיליון דולר עבור תכנית מסע וזה לא בתכנית של עידוד עלייה, ו-50% מכל אלה שעושים מסע מברית המועצות נשארים פה.

נתן שרנסקי: זה עידוד עלייה.

נתן שרנסקי: וכאשר אנחנו מגדילים את כל הפעילות שלנו במחנות קיץ ברוסיה ובהונגריה, כל התוכניות שם הן לכיוון של עידוד עלייה.

נתן שרנסקי: השאלה רק איך אנחנו עושים את זה.

נתן שרנסקי: בדרכים שהיינו עושים את זה עד עכשיו – דרך אגב, כמעט שום דבר שהיה פה, לא קשור לברית המועצות לשעבר.

נתן שרנסקי: שם חייבים לפעול בזהירות רבה – יש שם בכל זאת כמה אלפים עולים – ואנחנו לא רוצים לאבד אף אחד מהם.

נתן שרנסקי: אני לא יודע על שום תכנית שלנו עם משרד הקליטה, שאנחנו עושים בברית המועצות, שאנחנו עומדים לסגור אותה.

נתן שרנסקי: בגלל זה גם לא הבנתי הערה שאנחנו בורחים מברית המועצות.

נתן שרנסקי: לא רק שלא בורחים, מחפשים איך אנחנו יכולים לחזק יותר כלים.

נתן שרנסקי: בכל קהילה לפני זה היה שליח עלייה וקליטה, ועכשיו יש הרבה ערים שיש בהן רק שליח עלייה או רק שליח של קליטה, או בכלל שליח נייד.

נתן שרנסקי: זה מה שהשתנה במשך חמש, שבע  שנים אחרונות.

נתן שרנסקי: מה לעשות.

נתן שרנסקי: יחד עם זה, עכשיו אנחנו מחפשים דרך איך כל שליח שיש שם יטפל בעלייה.

נתן שרנסקי: וכתוצאה מזה יהיו הרבה יותר.

נתן שרנסקי: אז אתם לא תראו את זה, את הסעיף הזה.

נתן שרנסקי: אם אתם תעשו ניתוח מה המשמעות של תכנית אסטרטגית, אתם תראו שיש הרבה הרבה יותר משאבים שאנחנו משקיעים בעידוד עלייה, בדרכים, כמובן, שמתאימות היום לאמריקה, לצרפת, לגרמניה, להונגריה ולארגנטינה.

נתן שרנסקי: ואנחנו מקווים שכתוצאה מזה תהיה יותר ויותר עלייה מכל המקומות האלה.

נתן שרנסקי: אלה הערות כלליות שלי.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אתה רוצה להוסיף משהו, אלן?

דני דנון: אחרי הדברים הברורים?

אלן הופמן: אולי רק שלושה משפטים.

אלן הופמן: בתקציב של מדינת ישראל בשנה הראשונה אחרי קום המדינה, הסוכנות היהודית העבירה לתקציב המדינה, בשם העם היהודי, 34.7% מכלל התקציב.

אלן הופמן: שבמונחים של היום זה היה מסתכם ב-140-130 מיליארד שקל.

אלן הופמן: עכשיו, העם היהודי נחלש ומדינת ישראל התעצמה.

אלן הופמן: ואנחנו חייבים לזכור, שהסוכנות היהודית לא יכולה להמשיך ולמלא את כל אותם התפקידים שהיא מילאה.

אלן הופמן: זה דבר ראשון.

אלן הופמן: יש לנו את העבודה המאוד מאוד קשה, כואבת וסיזיפית, לצמצם עד סוף החודש הזה 21.6 מיליון דולר מתקציב הסוכנות, בגלל הצמצום בהכנסות.

אלן הופמן: זה בלי קשר לשום תכנית אסטרטגית.

אלן הופמן: הכיוונים האסטרטגיים זו אולי התקווה היחידה שהעם היהודי ימשיך לממן את הסוכנות היהודית ולתרום לה.

אלן הופמן: אני מאד מבין את כל האנשים שיושבים סביב השולחן הזה שחושבים על הרשויות שלהם, על המחר ועל התכניות.

אלן הופמן: אבל אני רוצה לחזור לנקודת הבסיסית שבה התחלנו את הדיון.

אלן הופמן: אם יושב הראש, חברי הכנסת והחדר העצום הזה באמת מאמינים שצריך להיות המשך של העלייה, נצטרך לטפל בעץ, בלי זה, לא יהיו עולים.

אלן הופמן: עם כל הכבוד, אתה ישבת איתי ב- - -, 800 צעירים?

אלן הופמן: איך אתה חושב שהגיעו לישראל 800 איש, אם לא באמצעות הסוכנות היהודית?

אלן הופמן: ומה-800 איש האלה יהיו בשנה הבאה 30% בתכני מסע של הסוכנות  היהודית והממשלה.

אלן הופמן: ומה-30% שיהיו בשנה הבאה, אנחנו יודעים ש70%  נשארים  בישראל.

אלן הופמן: כי זו הספירלה של העלייה.

אלן הופמן: ואם לא נדאג שכל צעיר יהודי בעולם יגיע לישראל לא תהיה פה עלייה, רבותיי.

אלן הופמן: לכן, אני מברך – אני מסכים עם דימה, וצריך תכנית לאומית לנושא של עידוד עלייה, בהחלט.

אלן הופמן: דימה לא רק היה שליח, הוא היה שליח מצטיין של הסוכנות היהודית.

אלן הופמן: אני רוצה להגיד גם על מה שאמרו שלושת חברי הכנסת: אני מסכים עם כולם.

אלן הופמן: בלי שהכנסת הנכבדה הזאת והממשלה תקבל החלטה אסטרטגית, לאפשר לסוכנות היהודית ולתת לה את הכלים לעסוק בזה, אנחנו כל שנה נופיע פה בפניכם עם עוגה שמצטמקת, ועוד פעולה שנפסקת ועוד פעולה שנפסקת.

אלן הופמן: יחד עם זה, אנחנו עושים את הכול שכל הסוכנות היהודית – עם כל השליחים שלה וכל המפעלים שלה והנעל"ה שנשאר בחמ"ע, והנעל"ה שימשיך באמצעות הספירלה של הזהות היהודית – תהיה גורם תומך ומביא עלייה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: ברשותכם, אני מקריא את הודעת הסיכום של הוועדה.

דני דנון: הוועדה מברכת את הסוכנות היהודית על גידול במספר העולים בשנת 2010.

דני דנון: כל עולה הוא עולם ומלואו.

דני דנון: הוועדה מברכת על חיזוק פעילות הזהות היהודית בארץ ובתפוצות.

דני דנון: הוועדה מברכת את הסוכנות על תמיכה בעלייתם של בני המנשה ועל שתפעל לקידום נושא חשוב זה.

דני דנון: הוועדה קוראת לממשלת ישראל להגדיל את התמיכה ושיתופי פעולה עם הסוכנות היהודית ולפעול לחיזוק העלייה לישראל.

דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל מהסוכנות היהודית עדכון לגבי המשמעות האופרטיבית של השינוי שהוצג בפניה, ותקיים ישיבת מעקב בנושא זה.

דני דנון: הוועדה קוראת להגברת שיתוף הפעולה בין משרדי הממשלה, בינם לבין עצמם ובינם לבין הסוכנות היהודית.

דני דנון: הוועדה מנחה את משרד העלייה והקליטה ואת הסוכנות היהודית, להכין הצעה לממשלה לתוכנית לאומית לעידוד עלייה וקליטה, תוך 45 יום.

דני דנון: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע, הנציגים המוניציפאליים, תודה רבה.

דני דנון: הישיבה נעולה.